КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 362/762/23

25 жовтня 2024року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.

суддів - Оніщука М.І.

- Шебуєвої В.А

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Колісниченка Артура Сергійовича на додаткове рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Кравченко Л.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відмовлено.

29 лютого 2024 року представник позивач ОСОБА_1 адвокат Колісниченко Артур Сергійович звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з заявою про ухвалення додаткового рішення.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що позивачем було понесено витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом її позовної заяви в суді першої інстанції в розмірі 34 000,00 грн.

З огляду на вище викладене просив суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 34 000,00 грн.

Додатковим рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у справі № 362/762/23.

Не погоджуючись з додатковим рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2024 року, 19 квітня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Колісниченко Артур Сергійович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення першої інстанції та постановити нове рішення, яким стягнути судові витрати з відповідача на користь позивача.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що відповідно до договору про надання правової допомоги, оплата послуг за відповідним актом виконаних робіт здійснюється протягом 6-ти місяців після підписання акту, а тому вказані витрати на цей час має бути сплачено у майбутньому.

Вказує на те, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Зазначає, що єдиною підставою для відмови у розподілі судових витрат стала відмова у задоволенні позову Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26.02.2024 року, разом з тим на вказане рішення подано апеляційну скаргу, а тому у разі задоволення апеляційної скарги на основне рішення, апеляційне скарга на додаткове рішення також підлягає задоволенню.

Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 вересня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 23/09/2022, відповідно до умов якого клієнт доручає, а адвокат зобов`язується, у встановленому законом та цим Договором порядку надавати комплекс юридичних послуг (професійну правничу допомогу), пов`язаних із здійсненням представництва інтересів Клієнта в судових та правоохоронних органах, органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування. (п. 1.1)

Сторони погодили, що розмір гонорару за надання правової допомоги, передбаченої цим Договором встановлюється в фіксованому розмірі 25000,00 грн. за консультування у зв`язку з майбутнім позовом, аналіз та вивчення наданих документів, складання позовної заяви, формування додатків до неї та подача позову до суду, а у разі необхідності - усунення недоліків поданої позовної заяви.

У разі виконання Адвокатом інших дій, не охоплених вище - сума гонорару відображається в актах виконаних робіт із розрахунком 1000,00 грн. за годину виконаної роботи.

Конкретні суми гонорару зазначаються Адвокатом в актах виконаних робіт, який складається після розгляду справи (ухвалення рішення по справі) у суді відповідної інстанції.

Моментом отримання акту Клієнтом є дата, зазначена у відповідній розписці Клієнта, повідомленні про вручення рекомендованого або цінного з описом поштового відправлення, підтвердженні надіслання засобами комунікаційного зв`язку (факсом, електронною поштою, тощо).

29 лютого 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було підписано акт виконаних робіт відповідно до якого адвокатом було надано наступні послуги:

складання апеляційної скарги на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2023 по справі № 362/762/23 та подання її до суду - 5000,00 грн. що відповідає 5 годинам правової допомоги;

складання заяви про долучення документів - 1 000,00 грн., що відповідає одній годині правничої допомоги;

складання заяви про відкладення розгляду справи - 1 000,00 грн., що відповідає одній годині правничої допомоги;

ознайомлення з документами та процесуальними заявами відповідача по справі - 1 000,00 грн., що відповідає одній годині правничої допомоги;

складання заяви про долучення документів та заяви про розподіл судових витрат - 1 000,00 грн., що відповідає одній годині правничої допомоги.

Вартість виконаних робіт за професійну правничу допомогу складає 34 000,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції посилався на те, що оскільки позивачу відмовлено в задоволенні позовних вимог суд прийшов до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу не підлягають відшкодуванню, а тому у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Колісніченка А.С. про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу;2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Частиною 1 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно ч.2 вищевказаної статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

З урахуванням того, що за результатами розгляду справи в суді першої інстанції у задоволенні позовних вимог було відмовлено, то суд першої інстанції правильно та обґрунтовано відмовив позивачу у стягненні на його користь витрат на правничу допомогу.

Окрім того, колегія суддів вказує на те, що за результатами перегляду рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2024 року в суді апеляційної інстанції апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Колісниченка Артура Сергійовича булор залишено без задоволення, а рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 лютого 2024 року без змін.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що додаткове рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2024 року ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги представника позивача ОСОБА_1 адвоката Колісниченка Артура Сергійовича.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Колісниченка Артура Сергійовича залишити без задоволення.

Додаткове рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: