Провадження №: 2/755/2299/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.,

за участю секретаря - Дубенко Г.В.,

провівши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, підготовче засідання у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного сумісного майна подружжя, подана представником позивача - адвокатом Марініченком В.К.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 листопада 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків не більше ніж десять днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

27 листопада 2023 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Марініченко В.К. подав до суду заяву, до якої долучено позовну заяву в новій редакції.

Згідно заявлених вимог, позивач просла суд:

1.розірвати шлюб між сторонами;

2.в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на: 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 та 2/3 частини земельної ділянки, кадастровий номер :04:007:2506, площею 0,0157 га, розташованої в урочищі Святище на території Гнідинської сільської ради Бориспільської району Київської області;

3.стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію 2/3 вартості легкового автомобіля BMW X6, 2021 року випуску, об`єм двигуна 2993 см3, номер кузова НОМЕР_1 , у розмірі 1 752 763,65 грн.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 09 вересня 2011 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач зазначає, що спільне життя не склалось. Вважає, подальше збереження сім`ї неможливим та прийняла рішення розірвати шлюб. Також позивач зазначає, що відповідач відмовляється від справедливого розподілу спільного майна подружжя. За час перебування у шлюбі сторонами було набуто: земельну ділянку, кадастровий номер :04:007:2506, площею 0,0157 га; квартиру площею 80,7 кв.м по АДРЕСА_2 та легковий автомобіль BMW X6, 2021 року випуску, об`єм двигуна 2993 куб.см, номер кузова НОМЕР_1 . Позивач вказує, що фактично на земельній ділянці :04:007:2506, площею 0,0157 га розташований житловий будинок, однак на даний час відповідач не оформив право власності на нього. У зв`язку з широкомасштабним вторгненням позивач з дітьми виїхала до Іспанії. Позивачу відомо, що перебуваючи в Україні відповідач має позашлюбний зв`язок з іншою жінкою та матеріально її забезпечує, що шкодить інтересам сім`ї. Також позивачу відомо, що відповідач вніс аванс за ще один будинок в котеджному містечку « ІНФОРМАЦІЯ_3 », проте приховує це від позивача з метою уникнення розподілу спільного майна, відповідачем замовлено новий автомобіль, за який сплачено спільні сумісні кошти подружжя, проте відповідач не реєструє його за собою з метою уникнення поділу, відповідач має дохід, який приховує від позивача, відповідач неодноразово купував майно та здійснював його оформлення на свою матір. Позивач вказує, що відповідач витрачаючи спільні кошти подружжя, ухиляється від справедливого розподілу придбаного майна. На думку позивача, в порядку поділу майна подружжя, її частка має складати 2/3 від всього спільного сумісного майна.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста. Києва від 30 листопада 2023 року роз`єднано позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя. Виділено в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Справі про поділ спільного сумісного майна подружжя присвоєно єдиний унікальний номер 755/18509/23.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 30 листопада 2023 року відкрито провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя та призначено підготовче засідання на 31 січня 2024 року на 11 годину 30 хвилин.

30 січня 2024 року через систему «Електронний суд» надійшла заява позивача ОСОБА_1 про відмову від позову, подана представником позивача - адвокатом Тимошик І.О., в якій просить суд прийняти відмову позивача від позову та закрити провадження у справі.

Учасники справи в підготовче засідання не з`явились.

Суд, вивчивши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Зі змісту ст. 4 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу сторони у справі на власний розсуд розпоряджаються наданими їм законом правами щодо предмета спору (частина 3 статті 13 ЦПК України), а суд на засадах змагальності сторін, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, може лише сприяти учасникам судового процесу в реалізації таких прав, ураховуючи при цьому засади (принципи) верховенства права, рівності учасників процесу перед законом та судом.

За змістом п.1 ч. 2 ст.49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно положень п. 4 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Пороте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі (п.2 ч.2 ст.200 ЦПК України).

Відповідно до змісту ч.2 ст.256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

За матеріалами справи судом установлено, що представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Тимошик І.О. представляє інтереси позивача в даній справі на підставі ордеру про надання правничої (правової) допомоги серія АІ №1522124 від 04 січня 2024 року, виданого на підставі договору №04/11/23 про надання правничої (правової) допомоги від 04 листопада 2023 року, за змістом пп.1.2. п.1. якого АО «Легал Асістенс» здійснює представництво Ділоян Ірини Валеріївни, серед іншого, в судових установах з усіма правами наданими законом позивачу, з правом підписувати та подавати від імені клієнта заяви (в тому числі право відмови від позову).

Враховуючи, що відмова від позову є безумовним правом позивача, заява подана вповноваженим на здійснення такої процесуальної дії представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Тимошик І.О., отже усвідомлюються правові наслідки відмови від позову, підстав для не прийняття відмови від позову не встановлено і відмова від позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права сторін та інших осіб, суд приходить до висновку про можливість прийняття відмови від позову та закриття провадження у справі.

Відповідно до змісту ч.2 ст.255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За змістом ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи вищевикладені вимоги чинного законодавства України та ту обставину, що позивач через свого представника - адвоката відмовилась від позову, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову про поділ спільного сумісного майна подружжя, в розмірі 4 026,00 грн (8 052,00/2).

Враховуючи викладене та керуючись статтями 200, 206, 255, 256, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Прийняти відмову позивача ОСОБА_1 від позову.

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету судовий збір в сумі 4 026,00 грн, який сплачено на підставі квитанції ІD: 5999-3121-9012-1782 від 10 листопада 2023 року на рахунок №UA0026005, код одержувача 37993783, одержувач ГУК у м.Києві/Дніпров.р-н/22030101.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: