С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
____________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/2225/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

18 жовтня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коробенка С.В. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Служби безпеки України, Київської обласної прокуратури, Центрального управління Служби безпеки України, Головного управління Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

ІІ. Описова частина

15 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Служби безпеки України, Київської обласної прокуратури, Центрального управління Служби безпеки України, Головного управління Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги Позивач мотивує тим, що посадові та уповноважені особи на офіційних державних ресурсах з особливо неприязних відносин до неї, як до політика та парафіянки УПЦ, висвітлили різну неправдиву інформацію про неї та звинуватили в недоведених та невстановлених судом злочинах всупереч положенням ст. 62 Конституції України, якою гарантовано презумпцію невинуватості.

Як зазначає Позивачка, посадові особи прокуратури та представники Центрального управління Служби Безпеки України на офіційних сайтах державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями, зокрема на веб-сайтах Офісу Генерального прокурора, Київської областної прокуратури, Центрального управління Служби безпеки України опублікували надумані, неправдиві відомості негативного характеру про неї, формуючи суспільну думку відносно неї як особи, яка виправдовує (заперечує) військову агресію Російської Федерації по відношенню до України, провокує релігійну ворожнечу. У зв`язку з поширенням такої інформації, як зазначає Позивачка, до неї стали надходити погрози вбивством, вона переживає цькування та переслідування, звинувачення у злочинах, які насправді не вчиняла.

Вважає, що внаслідок таких дій Відповідачів їй завдано моральної шкоди, компенсацію за яку оцінює сумою в розмірі 1 гривні.

18 вересня 2023 року протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим у справі визначено Коробенка С.В .

Ухвалою суду від 19 вересня 2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

22 листопада 2023 року та 27 листопада 2023 року від представника Відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві надійшли відзиви в яких вона проти задоволення позову заперечувала посилаючись на те, що Головне управління жодних прав та інтересів Позивача не порушувало, не вступало в правовідносини з нею і жодної шкоди Позивачу не завдано.

06 грудня 2023 року від представника Відповідача Київської обласної прокуратури надійшов відзив на позовну заяву в якому викладені заперечення проти задоволення позову з посиланням на те, що Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження протиправності поведінки органів досудового розслідування, прокуратури у ході здійснення досудового розслідування кримінального провадження чи його судового розгляду, а також в матеріалах справи відсутні будь-які рішення суду, якими визнано діяння органів прокуратури протиправними.

21 грудня 2023 року від представника Відповідача Центрального управління Служби безпеки України надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник Відповідача проти задоволення позову також заперечував посилаючись на те, що оприлюднена на сайті та у дописі СБУ в соціальній мережі «Фейсбук» інформація викладена без зазначення установчих даних затриманих та підозрюваних осіб, в тому числі, імені і прізвища ОСОБА_1 .

Крім того, на виконання вимог чинного законодавства на оприлюдненому дописі СБУ у соціальній мережі «Фейсбук» заретушовано обличчя особи, а тому необґрунтованими є заяви Позивачки про нібито можливість її впізнання іншими особами та прямий причинно-наслідковий зв`язок між такими публікаціями і надходженням погроз вбивством, цькування, переслідування і звинувачення Позивачки в злочинах.

Відповідач Головне управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області належним чином повідомлявся про наявність даного позову, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про направлення поштового відправлення за їх адресою, відзив у встановлений ухвалою строк не надійшов.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних матеріалів.

ІІІ. Мотивувальна частина

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи встановлено, що слідчими Головного управління Служби безпеки України у м. Києві та Київській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000501 від 08 червня 2023 року за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 436-2, ч. 2 ст. 436-2 КК України, а саме у поширенні матеріалів, що містять заперечення збройної агресії російської федерації проти України, виражене у представленні її як внутрішнього громадянського конфлікту.

За результатами проведеного досудового розслідування 10 жовтня 2023 року обвинувальний акт стосовно ОСОБА_1 скеровано до Голосіївського районного суду м. Києва, судовий розгляд якого на даний час триває.

Відповідно до п. п. 4, 9 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про прокуратуру» діяльність прокуратури ґрунтується на засадах презумпції невинуватості та прозорості діяльності прокуратури.

Згідно з ч. 4 ст. 6 Закону України «Про прокуратуру» інформація про діяльність прокуратури оприлюднюється в загальнодержавних та місцевих друкованих медіа і на офіційних веб-сайтах органів прокуратури.

Отже, органи прокуратури України діють гласно, інформують державні органи влади, громадськість про стан законності та заходи щодо її зміцнення. Зазначеному принципу організації і діяльності прокуратури відповідає право громадськості на отримання інформації.

Інформоване і активне громадянське суспільство - головна ознака успішних країн. Засоби масової інформації слугують у них механізмом, що зв`язує владу і громадянина при обговоренні проблем, які викликають гострий соціальний інтерес.

Суспільно важлива інформація - це будь-яка інформація, що стосується індивідуальних проявів питань, котрі прямо чи опосередковано впливають на життєдіяльність суспільства в цілому і викликають суспільний інтерес. Статтею 29 Закону України «Про інформацію» передбачено, що інформація з обмеженим доступом може бути поширена, якщо вона є суспільно необхідною, тобто є предметом суспільного інтересу, і право громадськості знати цю інформацію переважає потенційну шкоду від її поширення.

Предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов`язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

У справі Аллене Де Рібемон проти Франції Європейський суд з прав людини встановив, що п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод не може бути перешкодою для влади щодо інформування громадськості про розслідування, які ведуться, адже це б суперечило б праву на свободу вираження поглядів, проголошеному статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено обов`язок суддів України при розгляді справ застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права. Аналогічні норми містяться у постановах Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (п. 15) та від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» (п. 12).

З метою інформування громадськості про діяльність прокуратури та значним суспільним резонансом кримінального провадження № 0000501 від 08.06.2023 Київською обласною прокуратурою з дотриманням вимог ст. 222 КПК України, ст. 62 Конституції України та вимог наказу Офісу Генерального прокурора від 11.11.2020 № 520 «Про організацію інформування суспільства щодо діяльності органів прокуратури» 17.08.2023 розміщено публікацію з назвою "Активістці, яка провокувала сутички біля Києво-Печерської лаври, повідомлено про підозру у виправдовуванні збройної агресії рф" на офіційному веб-сайті Київської обласної прокуратури в розділі «Новини та публікації» щодо повідомлення про підозру за ч. 2 ст. 436-2 КК України.

17 серпня 2023 року на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. було розміщено публікацію "Повідомлено про підозру у виправдовуванні збройної агресії рф активістці, яка провокувала сутички біля Києво-Печерській лаврі".

Встановлено також, що на сторінці Служби безпеки України в соціальній мережі «Фейсбук» та на офіційному сайті Служби 17 серпня 2023 року було розміщено публікацію з назвою "СБУ повідмила про підозру блогерці, яка провокувала сутички і релігійну ворожнечу під час масових акцій у Києво-Печерській лаврі".

При цьому, суд звертає увагу на те, що інформація у всіх вказаних публікаціях стосувалася подій, які розслідуються у кримінальному провадженні, що викликає суспільний інтерес, і водночас вона викладена без зазначення прізвища, імені, по батькові та інших персональних даних ОСОБА_1 , її обличчя на фотографіях, що використані в публікаціях, заблюрені, що унеможливлює її ідентифікацію її особи.

Тому, на переконання суду, Київською обласною прокуратурою та Службою безпеки України не порушено сутність і зміст гарантій принципу презумпції невинуватості особи, передбаченого ст. 62 Конституції України та ч. ч. 1, 2 ст. 17 КПК України, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Європейський суд з прав людини чітко дотримується тієї позиції, що презумпція невинуватості порушується у випадку, коли судове рішення або твердження посадової особи стосовно обвинуваченого відображає думку про те, що вона є винуватою.

Як наголошує Європейський суд з прав людини вагоме розрізнення має проводитись між твердженнями про те, що особа лише підозрюється у вчиненні певного злочину, і відвертим визнанням того, що особа його вчинила (рішення у справах «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року, п. п. 54, 56; «Нештяк проти Словаччини» від 27.02.2007 року, п. п. 88 - 89).

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» визначено юридичний склад правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення такого позову, а саме:

а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб;

б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;

в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності;

г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права (або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право).

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Питання про достовірність відомостей, що містяться у матеріалах кримінального провадження та у Єдиному реєстрі досудових розслідувань не можуть розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Такий висновок відповідає п. 17 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1, відповідно до якого у порядку цивільного судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, для яких законом установлено інший порядок оскарження. У разі незгоди з рішеннями, діями та бездіяльністю слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, позивач має право оскаржити їх у порядку кримінального судочинства.

Отже, суд доходить висновку про те, що у діях посадових осіб Київської обласної прокуратури та Служби безпеки України, які полягали у висвітленні питань щодо ходу досудового розслідування кримінального провадження № 0000501, не міститься ознак порушення принципу презумпції невинуватості відносно ОСОБА_1 , наявність якого могла б бути підставою для задоволення позову.

З урахуванням викладеного, у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

3.Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач 1: Головне управління Служби безпеки України, місцезнаходження: 03113, м.Київ, просп. Перемоги, 55/2, ;

Відповідач 2: Київська обласна прокуратура, місцезнаходження: 01014, м. Київ, бул. Лесі Українки, 27/2, ;

Відповідач 3: Центральне управління Служби безпеки України, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 33, ;

Відповідач 4: Головне управління державної казначейської служби України, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Терещенківська, 11-А, .

Суддя: