ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8762/24 Справа № 210/3784/20 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

Справа № 210/3784/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Бортник В.А.

сторони:

позивач - Акціонерного товариства "СЕНС БАНК",

відповідачка - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 липня 2024 року, яке ухвалено суддею Сарат Н.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 12 липня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року Акціонерне ториватсво "АЛЬФА-БАНК" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , яка раніше була ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що між сторонами було укладено Угоду про надання особистого кредиту №501039754, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 200 540,00 грн., на умовах платності та строковості, який зобов?язалася повернути згідно Графіку погашення кредиту.

Станом на 27 березня 2020 року відповідачка не виконує свої зобов?язання, у зв?язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 163086,60 грн., яка складається з наступного: 29780,77 грн. - строкова заборгованість, 74447,81 грн. - прострочена заборгованість, 5014,37 грн. строкова заборгованість по відсотками та комісії за користування кредитом; 50143,65 грн. - прострочена заборгованість по відсотками та комісії за користування кредитом; 3700,00 грн. штраф.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за Угодою про надання особистого кредиту № 501039754 від 27.06.2018 року в розмірі 163068,60 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат.

12.08.2022 Загальними зборами акціонерів АТ "Альфа-Банк" затверджено рішення про зміну найменування АТ "Альфа-Банк" на АТ "СЕНС БАНК".

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 липня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ "СЕНС БАНК" (суму заборгованості за договором Угода про надання особистого кредиту № 501039754 від 27.06.2018 року станом на 27.03.2020 рік в розмірі 119242 гривні 95 коп., яка складається з: 29780,77 грн. - строкова заборгованість, 74447,81 грн. - прострочена заборгованість, 5014,37 грн. строкова заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 10000,00 грн. - прострочена заборгованість по відсотками за користування кредитом та судовий збір в розмірі 1788 гривень 64 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з АТ "СЕНС БАНК" на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 4500 гривень 00 копійок.

В апеляційній скарзі позивач АТ "СЕНС БАНК" просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неповне з?ясування судом всіх обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що зі змісту оскаржуваного судового рішення незрозуміло з чого виходив суд, зменшуючи розмір прострочених відсотків, тобто розміру відсотків, сплата яких була погоджена сторонами, але не внесена відповідачкою в строк, до розміру 10 000 грн. Не містить судове рішення також й обґрунтованих мотивів, з яких суд виходив зменшуючи розмір відсотків за договором. Для зменшення розміру слід брати до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним всіх можливих заходів до виконання зобов`язання (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 22.05.2019 у справі N 910/11733/18). Матеріали справи не містять таких доказів, які свідчили б про поважність та необхідність зменшення розміру заявлених вимог. Окрім того, звертає увагу, що дійсно суд може зменшити розмір неустойки, за наявності відповідних клопотань, але в даному випадку йде мова про зменшення судом за відсутності будь-яких підстав відсотків, як складову частину зобов`язання.

В Додатку № 1 до угоди про надання кредиту № 501039754 від 27.06.2018 року сторони погодили сплату комісії за розрахунковокасове обслуговування в розмір 2,50 % Платежі за додаткові та супутні послуги третіх осіб, пов`язані з договором про споживчий кредит, не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Якщо укладення договору про надання додаткових чи супутніх послуг третіми особами є обов`язковим для отримання кредиту або для отримання кредиту на умовах, що пропонуються кредитодавцем, споживач має бути прямо проінформований про це у письмовій формі. До загальних витрат за споживчим кредитом не включаються: 1) платежі, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання його обов`язків, передбачених договором про споживчий кредит; 2) платежі з оплати товарів (робіт, послуг), які споживач зобов`язаний здійснити незалежно від того, чи правочин укладено з оплатою за рахунок власних коштів споживача чи за рахунок споживчого кредиту. Таким чином, Закон № 1734-VIII не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Комісійна винагорода є платою, що стягується банком з споживача за виконання певних банківських послуг. Ураховуючи наведене, співвідношення суми комісійної винагороди до розміру процентів, що підлягають сплаті за користування кредитом, не має правового значення для встановлення істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків. Вищевказані обставини справи, суд першої інстанції не врахував, що призвело до винесення незаконного рішення.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду, в судове засідання не з`явилися, представник позивача АТ "СЕНС БАНК" - адвокат Ременюк Т.О. надала заяву про розгляд справи за її відсутності, а відповідачка ОСОБА_1 про причини неявки суд не повідомила, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору Угода про надання особистого кредиту № 501039754 від 27.06.2018 року, ОСОБА_2 (тепер ОСОБА_1 ) отримала кредит, у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 6, 7,8 - копія анкети-зави, оферта, пропозиції).

Позивач свої зобов`язання виконав, надавши відповідачці кредит.

Судом встановлено факт невиконання належним чином відповідачкою зобов`язань по поверненню кредитних коштів позивачу.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за укладеним договором, відповідачка ОСОБА_1 , станом на 27.03.2020 року, має заборгованість в розмірі 163086,60 грн., яка складається з наступного: 29780,77 грн. - строкова заборгованість, 74447,81 грн. - прострочена заборгованість, 5014,37 грн. строкова заборгованість по відсотками та комісії за користування кредитом; 50143,65 грн. - прострочена заборгованість по відсотками та комісії за користування кредитом; 3700,00 грн. штраф (а.с. 13 - розрахунок).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості в розмірі: 29780,77 грн. - строкова заборгованість, 74447,81 грн. - прострочена заборгованість, 5014,37 грн. -строкова заборгованість по відсотками, підлягають задоволенню, осільки доказів сплати заборгованості відповідачкою не надано.

Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, та з того що, на відміну від розміру процентів за «користування кредитом», розмір процентів, як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, може бути зменшений судом (пункт 8.38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18), суд дійшов виснову про необхідність зменшення простроченої заборгованості по відсоткам з 50 143,65 грн. до 10 000,00 грн.

Щодо стягнення заборгованості по комісії суд зазначив, що відповідачці встановлено щомісячну плату за послуги Банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, а тому вимога про стягнення комісії задоволенню не підлягає.

Також, суд вказав, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення не можливе, такі обставини свідчать про недотримання положень, закріплених у Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому вимоги щодо стягнення з відповідачки штрафів задоволенню не підлягають.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення названих вимог закону не дотримався.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У справі встановлено, що 27 серпня 2018 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 було укладено оферту на укладання угоди про надання кредиту №501039754, обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії (а.с. 7)

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на на АТ "СЕНС БАНК".

ОСОБА_2 змінила ім?я на ОСОБА_1 (а.с. 56 зворот).

Відповідно до умов оферти на укладання угоди про надання кредиту відповідачка ОСОБА_3 отримала кредит в розмірі 200 540,00 грн з мінімальною процентною ставкою 0,01% річних та комісією за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборговансоті у розмірі 2,50%, строком від 24 місяців до 48 місяців та датою повернення кредиту 27 червня 2020 року.

В Додатку №1 до Угоди про надання кредиту №501039754 від 27 серпня 2018 року, що також підписана відповідачкою, визначено графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (а.с. 8).

Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору.

Відповідно до виписки з рахунка приватного клієнта, наданої позивачем, розрахунковий період з 27.06.2018 по 27.03.2020, відповідачкою здійснювалося часткове погашення кредитної заборгованості (а.с. 101-111).

За умовами цього договору відповідачка ОСОБА_1 зобов`язалася повернути отримані нею грошові кошти у визначений договором строк, однак, позичальниця свої зобов`язання за договором не виконала та не повернув отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за вказаним договором.

З наданого АТ "СЕНС БАНК" розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачка ОСОБА_1 , станом на 27.03.2020 року, має заборгованість в розмірі 163 086,60 грн., яка складається з наступного: 29780,77 грн. - строкова заборгованість, 74 447,81 грн. - прострочена заборгованість, 5014,37 грн. строкова заборгованість по відсотками та комісії за користування кредитом; 50 143,65 грн. - прострочена заборгованість по відсотками та комісії за користування кредитом; 3700,00 грн. штраф (а.с. 13 - розрахунок).

Вказана заборгованість відповідачки підтверджується випискою з 27.06.2018 по 27.03.2020 та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 27.03.2020 (а.с. 13, 101-111).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому (частина друга статті 1050 ЦК України).

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України«Про захистправ споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно пункту 4 частини першої статті 1Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 11 січня 2023 року зазначила, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження №14-44цс21) вказано, що відповідно до частини другої статті 8 «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту (пункти 31.17 та 31.18).

Тобто, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, зокрема і щодо правомірності встановлення у кредитному договорі комісії за розрахунково-касове обслуговування.

З огляду на вищезгадані положення законодавства України, суд не заперечує право банку встановлювати плату за обслуговування кредитної заборгованості.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, наведеним в постанові № 199/7014/20 від 01.02.2023 року.

Відповідно до умов оферти на укладання угоди про надання кредиту відповідачка ОСОБА_3 отримала кредит в розмірі 200 540,00 грн з мінімальною процентною ставкою 0,01% річних та комісією за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,50%, строком від 24 місяців до 48 місяців та датою повернення кредиту 27 червня 2020 року.

У пункті першому Оферти на укладання угоди про надання кредиту №501039754 від 27 серпня 2018 року сторонни узгодили розмір та порядок нарахування комісії за розрахунково-касове обслуговування кредитної заборгованості, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо відмови у задовоелнні позовної вимоги про стягнення комісії.

Із вказаного розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість по процентам та комісії, у тому числі прострочена заборгованість по процентам та комісії, нарахована позивачем у межах строку кредитування, який узгоджено сторонами - 27 червня 2020 року, а тому висновки суду першої інстанції щодо нарахування 50 143,65 грн. простроченої заборгованості по відсоткам та комісії за користування кредитом, як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, є помилковим.

За таких обставин, відсутні правові підстави для зменшення цього розміру з урахуванням правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, про те, що на відміну від розміру процентів за «користування кредитом», розмір процентів, як відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання, може бути зменшений судом.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Станом на 27 березня 2020 року, позивачем нараховано неутойку за порушення строків виконання зобов?язань у розмірі 3 700,00 грн., який відповідачкою не спростовано, як і не надано власного розрахунку заборгованості

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду, на підставі п.1, п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, скасуванню, з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог АТ "СЕНС БАНК"до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.2, ч.13 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача АТ "СЕНС БАНК" підлягає стягненню судовий збір в загальному розмірі 5 381, 85 грн. (а.с. 1, 147).

Керуючись ст.ст. 367, ч. 1 ст. 369, ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" задовольнити.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 липня 2024 року- скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" (, юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) суму заборгованості за Угодою про надання особистого кредиту № 501039754 від 27 червня 2018 року, станом на 27 березня 2020 року, в розмірі 163 086 (сто шістдесят три тисячі вісімдесят шість) гривень 60 (шістдесят) копійок, яка складається з наступного: 29 780,77 грн. - строкова заборгованість, 74 447,81 грн. - прострочена заборгованість, 5 014,37 грн. строкова заборгованість по відсотками та комісії за користування кредитом; 50 143,65 грн. - прострочена заборгованість по відсотками та комісії за користування кредитом; 3 700,00 грн. штраф.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства "СЕНС БАНК" (, юридична адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) судові витрати у справі у розмірі 5 381 (п?ять тисяч триста вісімдесят одна) гривня 85 (вісімдесят п?ять) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 22 жовтня 2024 року.

Головуючий:

Судді: