Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2024 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Оболонській Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду районного суду в м. Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про визнання права власності в порядку спадкування за законом та зняття арешту з нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2023 року позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представлені адвокатом Сандугей І.В., звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Шевченківського ВДВС у м.Києва, в якому просить: 1) визнати право власності на 13/100 частин квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 2) зняти арешт з майна ОСОБА_2 та скасувати заборону по виду обтяження: арешт нерухомого майна, номер запису про обтяження 17029797, зареєстрованого 21.10.2016 року, реєстратором Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, м. Київ, Лисенко Оксаною Вікторівною на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № НОМЕР_5 від 05.09.2016, виданої Шевченківським РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після смерті якого залишилося спадкове майно, що складається з 13/100 (тридцятих сотих) часток квартири АДРЕСА_2 . Право власності померлого підтверджується договором дарування 26/100 частини квартиривід 23.07.2015 р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Кисельова Н.В., зареєстровано в реєстрі за № 1324. Позивач є спадкоємцем першої черги після померлого ОСОБА_2 . З метою прийняття спадщини позивач звернувся із відповідною заявою до приватного нотаріуса КМНО Шаполенко А.І., яким після смерті померлого ОСОБА_2 26 вересня була заведена спадкова справа № 61287401. , що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі. Позивач звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину до приватного нотаріуса Шаповаленка А.І., але отримав лист № 196/02-14 від 20.08.2023 р., відповідно до якого зазначено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом неможливо, оскільки наявний арешт на все майно спадкодавця та охоплює всю спадкову масу, а саме: 13/100 частки квартири АДРЕСА_3 . За Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зазначено про наявність арешту всього нерухомого майна ОСОБА_2 . Вказаний арешт було накладено відповідно до Постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № НОМЕР_5 від 05.09.2016 р., виданої Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві. У відповіді Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) № 40336/27.10-23 від 02.08.2023 р. на адвокатський запит про виконавче провадження щодо боржника ОСОБА_2 підтвердили про перебування на виконанні у Шевченківському ВДВС у місті Києві ЦМУ (м. Київ) виконавчого провадження № НОМЕР_5 за виконавчим листом № 2-3865/09 від 21.04.2010 Шевченківського районного суду м. Києва, за яким боржником був ОСОБА_2 . Однак інформації про виконавче провадження, хто був кредитором по вказаному провадженню або іншу інформацію надано не було, посилаючись на ст. 5 Закону «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».Після отримання відповіді від Шевченківського ВДВС з Єдиного реєстру судових рішень Позивач отримав деяку інформацію про справу за виконавчим листом № 2-3868/09 від 21.04.2010 р., виданого Шевченківським районним судом м. Києва. Зокрема, в Єдиному реєстрі судових рішень наявна Ухвала від 13 квітня 2016 року по справі № 761/24302/15-ц (провадження № 6/761/462/2016). У відповідності до даної Ухвали було задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до ОСОБА_1 про дострокове розірвання договору та стягнення заборгованості та поновлено Публічному акціонерному товариству «Комерційний банк «Експобанк» строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання, виданого 21.04.2010 року на виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 27.11.2009 року у цивільній справі № 2-3865/09.Таким чином, кредитором за зобов`язанням по виконавчому листу № 2-3865/09, в рамках виконання якого було накладено арешт, є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк». Однак у відповідності до інформації з ЄДР юридичну особу ПАТ «КБ «Експобанк» припинено. Відповідно до витягу з ЄДР 15 лютого 2020 р. було вчинено реєстраційну дію державна реєстрація припинення юридичної особи в результаті її ліквідації № 1027637, відомості про правонаступників відсутні. Зазначає, що з часу відкриття спадщини 02.06.2017 р. пройшло вже більше 6 років, а до позивача не було пред`явлено жодної вимоги кредиторами спадкодавця, кредитор за виконавчим провадженням, в рамках якого було накладено арешт, є таким, що позбавлений права вимоги у відповідності до ст. 1281 ЦК України. Зобов`язання за виконавчим листом № 2-3868/09 від 21.04.2010 р., виданого Шевченківським районним судом м. Києва, є припиненими, а тому вважає, що продовження арешту є неправомірним втручання у право власності позивача.

Ухвалою від 05.09.2023 р. вищевказаний позов був залишений без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків, а саме: доплатити судовий збір, які були усунуті позивачем у встановлений законом строк.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 12.09.2023 року провадження у вказаній справі було відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Представником відповідача подано відзив, в якому Шевченківський ВДВС у місті Києві ЦМУ юстиції (м. Київ) просить винести законне рішення в рамках чинного законодавства, посилаючись на те, що відповідно даних, які містяться в АСВП, на примусовому виконанні у Шевченківському ВДВС у м.Києві перебувало виконавче провадження № НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3865/09 від 21.04.2010 Шевченківського районного суду м.Києва про стягнення 199235,18 грн. з ОСОБА_2 на користь ВАТ «КБ «Експобанк», відповідно до якого 05.09.2016 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, яка направлялась сторонам, за адресами зазначеними у виконавчому документі. 05.09.2016, з метою фактичного виконання, відповідно до заяви стягувана при відкритті виконавчого провадження, накладено арешт на все майно боржника. Арешт внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.(номер запису про обтяження: 17029797).Відповідно до відповіді з МВС України Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві, боржнику належав автотранспортний засіб, місце знаходження якого невідоме, тому 15.08.2017 винесена постанова про розшук майна боржника.Керуючись статтями 27. 42 Закону України «Про виконавче провадження» 15.08.2017 винесені постанови про стягнення з боржника виконавчого збору на суму 19923.52 грн., та постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження на суму 457,92 грн. 19.12.2017 р. виконавче провадження закінчено згідно п. 3 ч. 1 ст. 39,40 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до свідоцтва про смерть № 9077 від 03.06.2017 р. Арешт з майна боржника не знімався. Завершені виконавчі провадження до 2019 р. знищені за терміном зберігання.

Представником позивача - адвокатом Сандугей І.В. подана заява, що міститься в матеріалах справи, в який сторона позивача просить задовольнити позов в повному обсязі та розглянути справи без участі позивача та його представника.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог закону, у відзиві міститься клопотання сторони відповідача про розгляд справи без участі представника відділу.

Враховуючи подані обома сторонами у справі клопотання про розгляд справи за їх відсутності, то відповідно до ст.211 ч.3 ЦПК України суд розглядає справу без учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації смертей ГТУЮ у м. Києві від 03.06.2017 р.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, що складається з 13/100 (тридцятих сотих) часток квартири АДРЕСА_2 , право власності померлого підтверджується договором дарування частини квартири від 23.07.2015 р., посвідченим приватним нотаріусом КМНО Кисельова Н.В., зареєстровано в реєстрі за № 1324.

Згідно з витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 41097392 від 23.07.2015 р. право власності ОСОБА_2 було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , відділом реєстрації актів громадянського стану московської районної державної адміністрації м. Київ від 13.04.1994 р., де в графі батько зазначено « ОСОБА_2 ».

Таким чином, на підставі ст.1261 ЦК України позивач є спадкоємцем першої черги після померлого ОСОБА_2 .

Як вбачається з матеріалів справи, з метою прийняття спадщини ОСОБА_1 звернувся із відповідною заявою до приватного нотаріуса КМНО Шаполенко А.І., яким після смерті померлого ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 р. була заведена спадкова справа № 61287401, що підтверджується витягом № 49242265 про реєстрацію в спадковому реєстрі.

Відповідно до довідки № 252/02-14 від 05.12.2017 р., виданої приватним нотаріусом Шаповаленко А.І., ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 ,1966 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті якого заведена спадкова справа за № 10/2017, номер спадкової справи у спадковому реєстрі 61287401.

З листа № 196/02-14 від 20.08.2023 р. приватного нотаріуса Шаповаленко А.І. вбачається, що за наявності інформації зДержавного реєстру речових прав на нерухоме майно про накладений арешт на все майно спадкодавця, нотаріус не має права видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки наявний арешт на все майно спадкодавця, охоплює всю спадкову масу, а саме: 13/100 частки квартири АДРЕСА_3 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 340211057 від 24.07.2023 р. зазначено про наявність арешту всього нерухомого майна ОСОБА_2 . Вказаний арешт було накладено відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № НОМЕР_5 від 05.09.2016 р., виданої Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Як вбачається з відповіді Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) № 40336/27.10-23 від 02.08.2023 р. на адвокатський запит адвоката позивача - Сандугей І.В. від 27 липня 2023 року, вказано, що на виконанні у Шевченківському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження № НОМЕР_5 за виконавчим листом № 2-3865/09 від 21.04.2010 Шевченківського районного суду м. Києва, за яким боржником був ОСОБА_2 .

Як вбачається з наданих Шевченківським ВДВС у м.Києві на виконання ухвали суду від 07.11.2023 р. про витребування доказів матеріалів виконавчого провадження, постановою державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Києва Лисенко О.В. від 05.09 2016 р. відкрито виконавче провадження НОМЕР_6 виконавчим листом № 2-3865/09 від 21.04.2010 Шевченківського районного суду м. Києва, за яким боржником був ОСОБА_2 .

Постановою державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Києва Лисенко О.В. від 05.09 2016 р. накладено арешт на все майно ОСОБА_2 .

Постановою державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Києва Лисенко О.В. від 15.08.2017 р. оголошено в розшук майно боржника ОСОБА_2 автомобіль MitsubishiLancer, рік випуску 2007, д.н.з НОМЕР_3 .

Постановою державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Києва Лисенко О.В. від 15.08.2017 р. звернено стягнення на доходи ОСОБА_3 .

Постановою державного виконавця Шевченківського РВ ДВС м. Києва Лисенко О.В. від 19.12.2017 р. закінчено виконавче провадження у зв`язку зі смертю боржника, відповідно до свідоцтва про смерть № 9077 від 03.06.2017 р.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувана про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

Згідно частини 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, крім частини 4 статті 59 Закону, може бути знятий за рішенням суду.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз. 1, 2 п. 2 постанови від 3 червня 2016 року N 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» (далі - постанова) позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно із ч.2 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно даних, які містяться в АСВП на примусовому виконанні у Шевченківському ВДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) перебувало виконавче провадження № НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3865/09 від 21.04.2010 Шевченківського районного суду м.Києва про стягнення 199235,18 грн. з ОСОБА_2 на користь ВАТ «КБ «Експобанк», відповідно до якого 05.09.2016 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, яка направлялась сторонам, за адресами зазначеними у виконавчому документі. 05.09.2016, з метою фактичного виконання, відповідно до заяви стягувана при відкритті виконавчого провадження, накладено арешт на все майно боржника.

Арешт внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.(номер запису про обтяження: 17029797).

Відповідно до відповіді з МВС України Регіонального сервісного центру МВС в м. Києві, боржнику належав автотранспортний засіб, місце знаходження якого невідоме, тому 15.08.2017 винесена постанова про розшук майна боржника.

Керуючись статтями 27. 42 Закону України «Про виконавче провадження» 15.08.2017 винесені постанови про стягнення з боржника виконавчого збору на суму 19923.52 грн., та постанова про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження на суму 457,92 грн. 19.12.2017 р. виконавче провадження закінчено згідно п. 3 ч. 1 ст. 39,40 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до свідоцтва про смерть № 9077 від 03.06.2017 р. Арешт з майна боржника не знімався.

Завершені виконавчі провадження до 2019 р. знищені за терміном зберігання.

Відповідно до номенклатури справ Відділу, п. 9.9. наказу Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5 «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» (втрата чинності від 19.07.2017 р.), розділу XI п. 2 наказу Міністерства юстиції України від 07.06.2017 р. № 1829/5 «Про затвердження Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву Відділу, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких станови 1 (один) рік. Після проходження вищезазначеного строку виконавчі провадження вилучаються для знищення.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова про накладення арешту була винесена 21 жовтня 2016 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа була заведена ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Відповідно до ч. 2-4 ст. 1281 ЦК України (в редакції, яка діяла на момент смерті спадкодавця та на момент заведення спадкової справи) кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Як зазначено в Постанові Верховного Суду від 09 березня 2021 року по справі № 450/2021/15-ц (провадження № 61 -18902св19) кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги. Наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги.

Крім того, з часу відкриття спадщини 02 червня 2017 року пройшло вже більше 6 років, а до позивача не було пред`явлено жодної вимоги кредиторами спадкодавця, кредитор за виконавчим провадженням, в рамках якого було накладено арешт, є таким, що позбавлений права вимоги у відповідності до ст. 1281 ЦК України, зобов`язання за виконавчим листом № 2-3868/09 від 21.04.2010 р., виданого Шевченківським районним судом м. Києва, є припиненими.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Положеннями статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкоємцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

У відповідності до розділу 10 пункту 4 підпункту 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України) видача свідоцтв про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).

Як зазначено в Постанові Верховного Суду від 03 травня 2023 року по справі № 463/3251/22 (провадження № 61-13094св22) законом у цьому випадку передбачений спосіб судового захисту порушеного права, яке може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття із нього арешту, відповідачами у якому мають бути особи, в інтересах яких накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

Аналогічний висновок викладене у постанові Верховного Суду від 06 лютого 2023 року у справі № 463/2924/22.

Юридична особа - кредитор, в інтересах якої було накладено арешт станом на час звернення до суду припинена, а тому не може бути відповідачем. Інформації про правонаступників в ЄДР не міститься.

Процедура ліквідації банку вважається завершеною, а банк ліквідованим з дня внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Національний банк України вносить запис до Державного реєстру банків про ліквідацію банку на підставі отриманого від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення про затвердження ліквідаційного балансу та звіту ліквідатора.

15.02.2020 р року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення АТ "КБ "ЕКСПОБАНК", який ліквідований.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині зняття арешту та необхідність захисту його права шляхом зняття арешту, та вилучення відповідного запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про арешт нерухомого майна.

Отже позовній вимоги в цій частині підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими, заснованими на законі та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, суд виходить з такого.

Крім того, суд проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази в їх сукупності, дійшов висновку про те в частині визнання за ОСОБА_1 право власності на 13/100 частин квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід відмовити, оскільки нотаріус, в разі скасування арешту на спірне нерухоме майно, має право в установленому законом порядку видати позивачу свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом.

В постанові Пленуму Верховного Суду України 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» звернуто увагу судів на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають; у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п.23).

Отже, питання визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування на вищевказане нерухоме майно може вирішуватись в судовому порядку лише після відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування.

А відтак, позовні вимоги в цій частині є передчасними.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

На підставі наведеного, керуючись ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.15,16, 386, 391, 1216, 1217, 1269, 1281 ЦК України, ст.ст. 4, 12,19, 76, 77, 81, 141, 258, 259, 263-266,280-289, 354ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про визнання права власності в порядку спадкування за законом та зняття арешту з майна - задовольнити частково.

Зняти арешт з майна та скасувати заборону по виду обтяження: арешт нерухомого майна - 13/100 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; власником якої є ОСОБА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00, номер запису про обтяження 17029797, зареєстрованого 21.10.2016 року, державний реєстратор: Лисенко Оксана Вікторівна , Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві, м. Київ, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № НОМЕР_5 від 05.09.2016 державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 );

Відповідач - Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 110; ).

Суддя Н. М. Ларіонова