Справа № 498/1525/24
Провадження № 2/517/237/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року с-ще Захарівка

Фрунзівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тростенюка В.А.,

при секретареві Грабовій І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Захарівка Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зменшення розміру стягуваних аліментів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь ОСОБА_2 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 18.07.2024 року по справі № 498/328/24, з 1/4 частини на 1/6 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розпочати стягнення у новому розмірі щомісячно з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь ОСОБА_3 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно з рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 04.07.2024 року по справі № 498/698/24, з 1/4 частини на 1/6 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розпочати стягнення у новому розмірі щомісячно з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на теперішній час позивач проходить службу на посаді інспектора прикордонної служби в ІНФОРМАЦІЯ_5 . Щомісячно позивач сплачує аліменти, розмір яких складає 50 % його доходу.

Вказує, що загальний розмір стягуваних щомісячно з його доходу аліментів порушує розумний баланс прав та інтересів стягувачів та платника аліментів, а також усталену судову практику щодо стягнення аліментів на двох дітей у загальному розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника.

Також вказав, що судами при ухвалені рішення про стягнення аліментів на утримання дитини від першого шлюбу в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) та під час ухвалення рішення про стягнення аліментів на утримання дитини від другого шлюбу у розмірі 1/4 частки його доходу не враховано те, що позивач має на утриманні двох дітей, а не одну дитину. Під час судового розгляду про стягнення аліментів на другу дитину ОСОБА_1 не надано доказів, що з нього вже стягуються аліменти на утримання дитини від першого шлюбу у розмірі частки заробітку (доходу), оскільки відповідного рішення ще не було в нього на руках, обидва рішення прийняті різними судами у липні 2024 року з різницею у 14 днів, тому позивач вважає, що вимога про зменшення розміру аліментів до 1/6 частини з усіх видів його доходу, щомісячно на кожну дитину не суперечить вимогам чинного законодавства, не порушує права обох дітей на гідний рівень життя.

08.10.2024 року від відповідача ОСОБА_3 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, мотивований тим, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Також вказала, що позивач є особою працездатного віку, не є інвалідом, належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача або стан його здоров`я, а також те, що зміна сімейного стану, вплинули значним чином на його матеріальне становище, через що він не має змоги сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано. Тому вважає, що в даному випадку позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст. 192 СК України та просить суд відмовити позивачу в задоволенні його позову у повному обсязі.

Ухвалою Фрунзівського районного суду Одеської області від 16.09.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження.

Позивач у судове засідання не з`явився до матеріалів справи додав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд розглядати справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася до матеріалів справи додала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоаолення, просить суд розглядати справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася до матеріалів справи додала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити позивачу у задоволення його позову. Просить суд розглядати справу без її участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно із ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є батьком малолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 (а.с. 27-28).

Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 04.07.2024 по справі №498/698/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів та стягнення витрат на лікування дитини задоволено частково та змінено розмір аліментів, визначений рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 15.12.2022 у справі №498/915/22, яке набрало законної сили 18.04.2023 і стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти у розмірі однієї чверті заробітку (доходу), але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку з дня набрання судовим рішенням законної сили до повноліття дитини, тобто по 15.04.2029 року (а.с. 7-9).

Рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 18.07.2024 по справі №498/328/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.02.2024 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10-12).

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 75884648 від 22.08.2024 року, відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 498/328/24 від 21.08.2024 року (а.с. 13).

Постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №75747812 від 08.08.2024 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 498/698/23 виданого 06.08.2024 року (а.с. 15-16).

Згідно довідки постійно діючої гарнізонної військово-лікарської комісії, старший сержант ОСОБА_1 , призваний по мобілізації Великомихайлівським ОМВК з 2022 року ІПС 3 категорії інструктор кінологічного відділення. Попри вказаного ряду хвороб у довідці, висновок вказаної довідки наступний: ОСОБА_1 придатний до військової служби в органах (підрозділах) забезпечення, навчальних закладах, науково-дослідних установах, підрозділах технічного, матеріального, медичного та інших видів забезпечення, охорони (а.с.45).

Позивач зазначає, що загальний розмір стягуваних щомісячно з його доходу аліментів порушує розумний баланс прав та інтересів стягувачів та платника аліментів, а також усталену судову практику щодо стягнення аліментів на двох дітей у загальному розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника.

Позивач вказує, що на теперішній час за вищезазначеними судовими рішеннями з нього стягуються аліменти у розмірі 1/4 та 1/4 частини від його заробітку (доходу), що становить 50 % від його заробітку (доходу), тому просить суд зменшити розмір аліментів, стягуваних на користь ОСОБА_2 з 1/4 частини на 1/6 частину та на користь ОСОБА_3 з 1/4 частини на 1/6 частину від його доходу.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються ст.180, 192 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.180 СК України батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст.191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Надаючи оцінку доводам учасників справи щодо визначення конкретного розміру аліментів на утримання дітей варто звернути увагу, що визначальним фактором в цьому є якнайкраще забезпечення інтересів дітей і їх потреб. Разом з тим у правовій державі визначення розміру стягуваних аліментів має також забезпечувати належний рівень захисту прав та законних інтересів платника аліментів з тим, щоб залишкова частина його доходів давала можливість реалізувати право на достатній життєвий рівень.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 5) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 6) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною п`ятою статті 183 СК передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Отже, слід звернути увагу, що законом не передбачений конкретний порядок визначення судом розміру аліментних платежів пропорційно розміру доходів їх платника. Орієнтований розмір такої частки передбачений ч. 5 ст. 183 СК і складає одну шосту доходу платника аліментів для кожної дитини у випадку їх стягнення на двох дітей. Натомість такий розмір є орієнтовним, оскільки відповідний розмір частки має визначатись судом в кожному конкретному випадку окремо і залежить від конкретних обставин спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Зазначена норма направлена на забезпечення рівності прав дітей та рівного і недискримінаційного ставлення батьків до кожної своєї дитини. Отже розмір частки доходу платника аліментів, яка стягуватиметься на утримання кожної дитини позивача за загальним правилом має бути рівною.

З огляду на принцип змагальності цивільного судочинства кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Верховний Суд у постанові від 16.09.2020 р. у справі №565/2071/19 прийшов до висновку про те, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Зважаючи на пред`явлення позову з метою зменшення розміру стягуваних аліментів, позивачу належало довести й інші обставини, які мають значення в такому спорі та передбачені, зокрема, частиною 1 статті 182 СК України.

У справах про зменшення розміру аліментів, позивач має довести обставини, які б свідчили про те, що його матеріальний стан з часу присудження аліментів значно погіршився. Такі обставини доводяться шляхом порівняльного аналізу документів про доходи, які мав платник аліментів на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів та документів про доходи, які він має на час розгляду справи про зменшення розміру аліментів.

Будь-яких належних доказів на підтвердження погіршення матеріального стану позивача з моменту прийняття рішення про стягнення аліментів, або ж доказів на підтвердження погіршення стану його здоров`я суду не надано.

Факт стягнення аліментів на двох дітей, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру а обставини, що наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст.192 СК України) не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів.

Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_1 на утримання двох неповнолітніх дітей на користь двох стягувачів загальному розмірі не перевищує 50 % всіх його доходів, отже відповідає вимогам закону.

Суд також звертає увагу, що розмір аліментів за рішенням суду визначений позивачу ОСОБА_1 у частці від заробітку (доходу), отже сума сплачуваних аліментів не є фіксованою та залежить від отриманого позивачем доходу.

Посилання позивача на те, що існують підстави для зменшення розміру стягуваних аліментів з нього на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей з 1/4 частини його заробітку до 1/6 частини є безпідставними, оскільки не підтверджуються жодними належними доказами у справі.

Суд звертає увагу, що сторони не позбавлені права в майбутньому на звернення до суду з позовом про зміну розміру стягуваних аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Таким чином, позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження зміни істотних обставин, які впливають на спосіб та порядок стягнення аліментів, які відповідно до ст.192 СК України, є підставою для зменшення розміру аліментів.

Встановлений рішеннями суду розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без підтвердження погіршення матеріального становища позивача не буде спрямоване на належне забезпечення неповнолітніх дітей.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи те, що позивачем не доведено, а судом не встановлено обставин, які могли б бути підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача за рішенням суду, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 182, 191, 192 СК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зменшення розміру стягуваних аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду через Фрунзівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: