Провадження№ 2-о/522/463/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючої судді - Ковтун Ю.І.,

за участі секретаря - Лахматової С.В.,

представника заявника - адвоката Скибінської Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Скибінською Євгенією Сергіївною, заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) є сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ).

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі та в них ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_2 . У свідоцтві про народження ОСОБА_2 , яке складене російською мовою, зазначено, що « ІНФОРМАЦІЯ_4 родился ОСОБА_4 , актовая запись № 2580, ОСОБА_5 , мать - ОСОБА_6 ». Під час оформлення документів, а саме оформлення ОСОБА_2 паспорта громадянина України ані заявник ані зацікавлена особа не звернули увагу на допущену помилку у написанні прізвища. Заявник вважає, що різниця у написанні прізвища із неправильного « ОСОБА_2 » на правильне « ОСОБА_2 » є наслідком довільного перекладу з російської мови, з боку посадових осіб. ОСОБА_1 є власником квартири, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та має намір найближчим часом здійснити оформлення договору дарування на ім`я свого сина ОСОБА_2 . Встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, оскільки помилка у записі прізвища « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_2 », в майбутньому може порушити права заявника щодо розпорядженням своїм майном, а саме квартирою, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , також ускладнить оформлення відповідних документів. У зв`язку з чим, виникла необхідність звернення до суду з вказаною заявою.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 .

У судовому засіданні 01.10.2024 заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Скибінська Є.С. заяву підтримали та просили її задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні 01.10.2024 заяву підтримав та просив її задовольнити, у подальшому у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву просив задовольнити.

Вислухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених вимог, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 7 ст.19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. На підставі п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно статті 318 ЦПК України у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Під родинними відносинами слід розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного предка (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і внук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник (племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо.

Розрізняють також ступені родинних відносин, які визначаються кількістю народжень, які відділяють народження одного родича від іншого. Родинні відносини є підставою для виникнення численної групи сімейних правовідносин (наприклад, між батьками і дітьми, братами і сестрами, бабкою, дідом і внуками).

Верховний Суд України в листі від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути:- спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; - особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини;- інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом).

При цьому до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази:

1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб);

2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану (далі - РАЦС) про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану;

3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Цей перелік не є вичерпним.

Водночас рішення суду про встановлення родинних відносин не може бути підставою для внесення виправлень, змін чи доповнень в актовий запис, видачі заявнику нового паспорта.

Отже, суди встановлюють юридичні факти тільки у разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів. І тільки у разі наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту, такий факт може встановити суд у порядку окремого провадження, і такі факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Як слідує зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 мовою документа зазначено: « ОСОБА_4 родился ІНФОРМАЦІЯ_4 , отец ОСОБА_1 , мать - ОСОБА_6 », про що 09 жовтня 1986 року Відділом ЗАГС Київського РИК м.Одеси зроблено відповідний актовий запис № 2580. Також, у вищевказаному свідоцтві наявна відмітка про отримання 12.04.2004 паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 (а.с.15).

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області, 12.04.2004, анкетні дані на першій сторінці зазначені на українській мові - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), на другій сторінці зазначені на російській мові - ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (а.с.16 - 21).

Згідно з копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , виданого Київським РВ УМВС України в Одеській області, 28.04.1998 на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) російською мовою зазначено: « ОСОБА_1 ». (а.с.4 - 9).

У частинах першій, другій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Тобто, усталеним є розуміння юридичних фактів як певних фактів реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04. 2019 у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Заявник посилається на те, що встановлення юридичного факту йому необхідно для усунення розбіжностей у його прізвищі та у прізвищі сина для подальшої можливості оформлення договору дарування, єдиним засобом відновлення його порушеного права є отримання відповідного судового рішення.

На час звернення до суду і батько, і син є живими.

Можливість встановлення судом будь-якого юридичного факту, у тому числі і родинних відносин, законодавець пов`язує з настанням для заявника певних юридичних наслідків.

Разом з тим, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, які наявні в реальній дійсності та не встановлюються на майбутнє.

Суд зазначає, що з урахуванням приписів частини другої статті 315 ЦПК України від встановлення юридичного факту, а саме - факту родинних відносин між заявником ОСОБА_1 та заінтересованою особою ОСОБА_2 з підстав, з яких заявник звернувся до суду із даною заявою, не залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав заявника, оскільки права на укладення правочину заявник не позбавлений.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 04 серпня 2022 року у справі № 752/21394/21 (провадження № 61-2630ск22).

Заявником не надано жодних доказів, які б підтверджували наявність обставин, що перешкоджають йому скористатись своїм правом на розпорядженням його майном, а саме укласти договір дарування на ім`я ОСОБА_2 та необхідність встановлення для цього певних юридичних фактів, зокрема факт родинних відносин.

Підтвердження родинних відносин між живими фізичними особами здійснюється іншим шляхом, в залежності від виниклих обставин, зокрема можливо шляхом звернення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про внесення змін до актового запису про народження або до органу міграційної служби для одержання нового паспортного документу, оскільки за життя будь-який громадянин не позбавлений права уточнити правильність написання свого прізвища.

За вказаних обставин, вивчивши матеріали справи суд дійшов висновку, що вимоги заявника безпідставні та не обґрунтовані, у зв`язку з чим заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10 -13, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 315, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 25 жовтня 2024 року.

Суддя Юлія КОВТУН