Справа № 444/2326/23
Провадження № 2/444/108/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Мікула В. Є.

секретар судового засідання Садова І.З.

представник позивача ОСОБА_1

представники відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у судовому засіданні в місті Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 96), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ), третя особа: ОСОБА_6 ( АДРЕСА_3 ) про відшкодування збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, - В СТ А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (далі ТДВ «СК «Гардіан»), ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_6 про відшкодування збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою.

Позов мотивує тим, що 28 січня 2023 року близько 02год. 30 хв., у с. Хребенне (Республіка Польща), водій автомобіля «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , здійснюючи рух заднім ходом, пошкодив запаркований автомобіль «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 . Відповідно до довідки поліції м. Томашева Любельського (Республіка Польща), від 02.03.2023р., винуватцем дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_6 .

Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження № 22325-2 від 13.02.2023р. складеного судовим експертом Холодцовим Д.В., вартість відновлювального ремонту автомобіля «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 становить 300 975,17 гривень, а вартість ремонту цього ж автомобіля з врахуванням фізичного зносу 108 890,24 гривень.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТДВ «СК «Гардіан» за договором міжнародного страхування відповідальності «Зелена карта» UA/166/90406081 з лімітом відповідальності у розмірі 160 000,00 гривень.

22.05.2023р. Позивач звернувся до ТДВ «СК «Гардіан» з заявою про виплату страхового відшкодування. 09.06.2023р. Позивач отримав від ТДВ «СК «Гардіан» страхове відшкодування в розмірі 48 447,49 гривень (без ПДВ). Позивач вважає, що виплачена сума страхового відшкодування є вдвічі меншою, а ніж визначена судовим експертом, а тому не може в повній мірі компенсувати завдані збитки.

Позивач стверджує, що на момент дорожньо-транспортної пригоди власником автомобіля «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , був ОСОБА_5 , з яким водій ОСОБА_6 знаходився у трудових відносинах і на момент заподіяння шкоди виконував свої трудові обов`язки, а тому у відповідності до вимог ст. 1172 та ст.. 1194 ЦК України, обов`язок щодо відшкодування шкоди лежить також на ОСОБА_5 .

Враховуючи вищезазначене, Позивач просив стягнути на свою користь з ТДВ «СК «Гардіан» страхове відшкодування в розмірі 60 442,45 грн., з ОСОБА_5 відшкодування в розмірі 192 084,93грн., стягнути з Відповідачів судові витрати в розмірі 17 025,27 грн.

В подальшому Позивачем було подано заяву від 21.08.2023р. про зменшення позовних вимог, в якій зазначалось, що на підставі ст. 106 ЦПК України представником Позивача адвокатом Цьорохом Юрієм Романовичем, була направлена заява судовому експерту Холодцову Д.В. про виконання судової авто товарознавчої експертизи на предмет встановлення вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, заподіяного Позивачу пошкодженням автомобіля «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 .

Висновком експерта № 22418 складеного 21.08.2023р. судовим експертом Холодцовим Д.В. встановлено, що:

- вартість відновлювального ремонту автомобіля «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, без врахування податку на додану вартість (без ПДВ) становила 254 325,98 грн.;

- вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, без врахування податку на додану вартість (без ПДВ) становила 94 255,20 грн.

- вартість матеріального збитку завданого власнику пошкодженого автомобіля «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 , без врахування податку на додану вартість (без ПДВ) становить 94 255,20 грн.

Враховуючи результати судової автотоварознавчої експертизи викладені в висновку експерта № 22418 складеного 21.08.2023р. судовим експертом Холодцовим Д.В., Позивач зменшує позовні вимоги і просить стягнути на свою користь з ТДВ «СК «Гардіан» страхове відшкодування в розмірі 45 817,41 грн., з ОСОБА_5 відшкодування в розмірі 160 070,78 грн., стягнути з Відповідачів судові витрати в загальному розмірі 21 025,27 грн.

ТДВ «СК «Гардіан» було надіслано відзив, у якому проти задоволення позовних вимог заперечує.

Зазначає, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТДВ «СК «Гардіан» за договором міжнародного страхування відповідальності «Зелена карта» UA/166/90406081 з лімітом відповідальності у розмірі 160 000,00 гривень.

Вказує, що 31.01.2023 року власник автомобіля «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 повідомив ТДВ «СК «Гардіан» про ДТП, що мала місце 27.01.2023р. на території Польщі. 01.02.2023р. водій автомобіля «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 надав додаткові пояснення щодо вказаної ДТП.

07.03.2023р. власник автомобіля «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 звернувся до ТДВ «СК «Гардіан» з Повідомленням про вказану подію та Заявою про виплату страхового відшкодування. 27.03.2023р. автомобіль «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 було надано для огляду ТДВ «СК «Гардіан».

09.06.2023р. Позивачу було перераховано страхове відшкодування у розмірі 48 455,77грн.

ТДВ «СК «Гардіан» наголошує, що огляд транспортного засобу «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 проводився експертом ОСОБА_7 без участі і повідомлення ТДВ «СК «Гардіан», що призвело до безпідставного завищення розміру збитку шляхом включення до переліку запасних частин, які підлягають заміні, додаткових, не зазначених у Протоколі огляду, проведеного представником ТДВ «СК «Гардіан», який складався у присутності Позивача і до якого у останнього не було жодних заперечень та був ним підписаний.

ТДВ «СК «Гардіан» також зазначає, що відсутні правові підстави для стягнення 4 500,00 грн. понесених Позивачем витрат на проведення експертного дослідження, оскільки ТДВ «СК «Гардіан» виконано свій обов`язок, передбачений п. 34.2 ст. 34 Закону №1961-ІV, та здійснено огляд транспортного засобу відразу після повернення його на територію України та надання його для огляду.

Представником ОСОБА_5 адвокатом Коневаликом А.В. подано відзив на позовну заяву в якому проти позовних вимог до ОСОБА_5 заперечує та просить відмовити в їх задоволенні.

Вказує, що дорожньо-транспортна пригода, яка трапилась 28.01.2023р. у с. Хребенне (Республіка Польща), за участю автомобіля марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 є страховим випадком і ТДВ «Страхова компанія «Гардіан» зобов`язана відшкодувати завдану ОСОБА_6 .

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

В пункті 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092 зазначається, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики товарознавчої експертизи - вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Звертає увагу на те, що Позивачем не доведено ту обставину, що вартість завданого йому матеріального збитку пов`язаного з пошкодженням автомобіля марки «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 перевищує розмір 94 255,20 грн., який визначений в Висновком експерта № 22418, а також страхову суму (ліміт відповідальності) страховика ТДВ «Страхова компанія «Гардіан».

Додатково адвокатом Коневаликом А.В. було зазначено, що Позивачем жодним чином не доведено належними й допустимими доказами того, що водій ОСОБА_6 знаходився у трудових відносинах з ОСОБА_5 і на момент заподіяння шкоди виконував свої трудові обов`язки.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

При цьому у відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1-4 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Судом встановлено, що 28 січня 2023 року близько 02год. 30хв., у с. Хребенне (Республіка Польща), водій автомобіля «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , здійснюючи рух заднім ходом, пошкодив запаркований автомобіль «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 . Відповідно до довідки поліції м. Томашева Любельського (Республіка Польща), від 02.03.2023р., винуватцем дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_6 .

Факт настання даної дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої був водій автомобіля «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_6 сторонами не заперечується та не оспорюється.

З матеріалів справи встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «DAF», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ТДВ «СК «Гардіан» за договором міжнародного страхування відповідальності «Зелена карта» UA/166/90406081 з лімітом відповідальності у розмірі 160 000,00 гривень.

27.03.2023р. представником ТДВ «СК «Гардіан» було проведено огляд автомобіля «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 в присутності Позивача про що було складено протокол огляду транспортного засобу.

Згідно консультації №25-D/12/19 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу складеної 03.04.2023р. оцінювачем ОСОБА_8 на замовлення ТДВ «СК «Гардіан», ринкова вартість КТЗ: 581 845,95, значення коефіцієнта фізичного зносу: 0,7, вартість відновлювального ремонту: 151 267,13 грн. (з врахуванням ПДВ на запасні частини та матеріали), вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу: 55 981,14 (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали), вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ: 48 445,77 грн. (без врахування ПДВ на запасні частини та матеріали), вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 28.01.2023р. складає 55 981,14 грн. (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали)

09.06.2023р. ТДВ «СК «Гардіан» було перераховано страхове відшкодування у розмірі 48 455,77грн.

Звертаючись до суду з позовом, Позивач покликається на те, що сума страхового відшкодування, виплачена йому страховою компанією, є недостатньою для повноцінного ремонту автомобіля, оскільки вартість завданих позивачу збитків є значно вищою.

Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження № 22325-2 від 13.02.2023р. складеного судовим експертом Холодцовим Д.В., вартість відновлювального ремонту автомобіля «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 становить 300 975,17 гривень, а вартість ремонту цього ж автомобіля з врахуванням фізичного зносу 108 890,24 гривень.

Згідно з Висновком експерта № 22418 складеного 21.08.2023р. судовим експертом Холодцовим Д.В. на замовлення представника Позивача, який поданий разом з заявою від 21.08.2023р. встановлено, що:

- вартість відновлювального ремонту автомобіля «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, без врахування податку на додану вартість (без ПДВ) становила 254 325,98 грн.;

- вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, без врахування податку на додану вартість (без ПДВ) становила 94 255,20 грн.

- вартість матеріального збитку завданого власнику пошкодженого автомобіля «DAF», д.н.з. НОМЕР_2 , без врахування податку на додану вартість (без ПДВ) становить 94 255,20 грн.

Так, зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування заподіяної шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати заподіяну шкоду в повному розмірі.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

Цивільно-правова відповідальність може мати місце при наявності складу адміністративного чи кримінального правопорушення. Саме склад адміністративного чи кримінального правопорушення є тим юридичним фактом який породжує правовідносини між порушником і потерпілим та створює певні правомірні вимоги потерпілого та обов`язки порушника відшкодувати шкоду завдану протиправними діями.

Відповідно до ст. 386 ЦК України захист права власності забезпечується, в тому числі правом власника на відшкодування завданої йому майнової шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч.1, 3 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За правилами п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною другою статті 22 ЦК України визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 1192 ЦК передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом вказаних норм (за загальним правилом) шкода підлягає відшкодуванню: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Так, відповідно до положень ст. 999 ЦК України, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Згідно з ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року, який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України (ст. 3 Закону).

За правилами статті 6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом статті 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до пунктів 9.1, 9.4 статті 9 Закону № 1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Окрім цього, відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс 18).

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постановах від 30 жовтня 2019 року у справі №753/19288/14-ц, від 02 червня 2022 року у справі № 638/10072/17, Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду вказав, що у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому. При цьому особою, яка має право на відшкодування збитків у разі проведення відновлювального ремонту, є саме та особа, що понесла відповідні витрати.

З огляду на обставини цієї справи, доцільним є визначення розміру збитків, згідно з Висновком експерта № 22418 за результатами проведення авто товарознавчої експертизи, за договором з учасником справи для подання до суду у цивільній справі № 444/236/23 складеної 21.08.2023р. судовим експертом Холодцовим Д.В., що узгоджується з висновком Верховного Суду у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі №753/19288/14-ц.

Представник відповідача ТДВ «СК «Гардіан», заперечуючи проти вимог позивача, не обґрунтував та не вказав обставин, відповідно до яких вищевказаний висновок не відповідає чинному законодавству, містить неточності тощо. За переконанням суду, висновок судової автотоварознавчої експертизи № 22418 складений 21.08.2023р. судовим експертом Холодцовим Д.В. є належним доказом на підтвердження розміру матеріального збитку, а отже приймається судом до уваги як доказ на підтвердження розміру завданих збитків.

Як встановлено судом, ТДВ «СК «Гардіан» виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 48 477,79 грн. Отже, ТДВ «СК «Гардіан» повинна виплатити позивачу суму страхового відшкодування, за мінусом виплаченої відповідачем частини в розмірі 48 447,49 грн., що складає 45 807,41 грн. (94 255,20 грн. 48447,79 грн.).

Враховуючи те, що страхова компанія не спростувала висновку висновок судової автотоварознавчої експертизи № 22418 складений 21.08.2023р. судовим експертом Холодцовим Д.В. про визначення вартості відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, суд вважає, що сума у розмірі 45 807,41 є розміром недоплаченого страхового відшкодування та підлягає стягненню із страховика в межах ліміту його відповідальності.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи із заявлених позивачем позовних вимог та матеріалів справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача ТДВ «СК «Гардіан» на користь позивача суму недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 45 807,41грн.

Щодо позовних вимог до ОСОБА_5 про стягнення з нього матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, виходячи з системного аналізу вищевказаних положень чинного законодавства України, суд зазначає, що позивачем не доведено проведення ремонтних робіт транспортного засобу, який зазнав пошкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28.01.2023, а відтак ним не доведено понесення більших витрат, ніж встановлено висновком експерта № 22418 складений 21.08.2023р. судовим експертом ОСОБА_7 в частині визначення вартості відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та вартості завданого матеріального збитку, який становить 94 255,20 грн.

Також Позивачем не надано, а судом не здобуто доказів, які б підтверджували те, що водій ОСОБА_6 знаходився у трудових відносинах з ОСОБА_5 і на момент заподіяння шкоди виконував свої трудові обов`язки.

За наведених підстав, позов в частині вимог, пред`явлених до ОСОБА_5 задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно із ст.263 Цивільного процесуального кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

З урахуванням всіх обставин справи, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Що стосується вимоги позивача про стягнення на його користь витрат, понесених у зв`язку з проведенням автотоварознавчого дослідження до звернення до суду у розмірі 4 500,00 грн. то така задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Склад та розмір судових витрат, зокрема, пов`язаних із проведенням експертизи, входить до предмета доказування у справі. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг). Відсутність документального підтвердження судових витрат, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, тощо.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22листопада 2023 року у справі № 712/4126/22 (провадження № 14-123цс23) зазначила, що не вбачається будь-яких перешкод для відшкодування стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, витрат на складення експертного висновку, підготовленого та отриманого на замовлення сторони у справі до відкриття провадження в такій справі, за умови, якщо він відповідає вимогам статті 102 ЦПК України, безпосередньо пов`язаний з розглядом справи та якщо суд врахував цей висновок експерта як доказ.

Разом з тим, висновок експерта № 22325-2 від 13.02.2023, наданий позивачем до уваги у якості доказу не брався, а брався до уваги висновок експерта № 22418 від 21.08.2023, а тому й вимоги позивача частині стягнення 4 500,00 грн. задоволенню не підлягають.

Задоволенню підлягають витрати в розмірі 4000,00 понесені на оплату Висновку експерта № 22418 складеного 21.08.2023р.

Щодо стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного висновку.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідачів витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_4 укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги з адвокатом Цьорохом Юрієм Романовичем, відповідно до якого позивачем сплачено 10 000,00 грн. за надання правничої (правової) допомоги.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України , заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір.

Щодо зазначення позивачем суми стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу, суд враховує, зокрема складність справи та час, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягу наданих послуг.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем понесено витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 525,27 грн. витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00грн. та витрати на проведення судової експертизи 4 000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що позов ОСОБА_4 задоволено частково, а саме задоволено позов в частині позовних вимог лише до ТДВ «СК «Гардіан», позивач поніс судові витрати на правову допомогу, оплату судового збору та проведення судової експертизи, що підтверджено належними засобами доказування, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ТДВ «СК «Гардіан» понесені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме: 580,82 грн. судового збору, 2 300,00 витрати на правничу допомогу та 920,00 грн. витрат на проведення судової експертизи.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 247, 263, 265, 354, Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 до Товариства з додатковою відповідальністю «Стрхова компанія «Гардіан», ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_6 провідшкодування збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (, місце знаходження: 01032, м. Київ, вул Саксаганського, 96) на користь ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) страхове відшкодування в розмірі 45 807,41 грн. (сорок п`ять тисяч вісімсот сім грн., 41коп.);

У задоволені позову ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) відмовити;

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (, місце знаходження: 01032, м. Київ, вул Саксаганського, 96) на користь ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати по оплаті судового збору в розмірі 580,82грн. (п`ятсот вісімдесят грн., 02 коп.);

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (, місце знаходження: 01032, м. Київ, вул Саксаганського, 96) на користь ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 300,00 грн. (дві тисячі триста грн., 00коп.);

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (, місце знаходження: 01032, м. Київ, вул Саксаганського, 96) на користь ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) витрати на проведення судової експертизи в розмірі 920,00 грн. (дев`ятсот двадцять грн., 00коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 23.10.2024 року.

Суддя: Мікула В. Є.