Справа № 130/1800/24
Провадження № 22-ц/801/2169/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Порощук П. П.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 рокуСправа № 130/1800/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Копаничук С. Г., Панасюка О. С.

Секретар: Кобенда Ю. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 вересня 2024 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Жмеринської міської ради Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення міської ради, встановлення земельного сервітуту,

Ухвалу постановив суддя Порощук П. П.

Ухвалу постановлено у відсутності сторін в м. Жмеринка

Повний тест ухвали складено 11 вересня 2024 року,

встановив:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Жмеринської міської ради Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення міської ради, встановлення земельного сервітуту, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Жмеринської міської ради Вінницької області 47 сесії 8 скликання від 26 квітня 2024 року № 1024 про розірвання (припинення) з громадянином ОСОБА_1 договорів про встановлення особистого сервітуту № 482 та № 483 від 26 серпня 2020 року; встановити йому платний земельний сервітут на використання земельних ділянок комунальної власності у межах допустимого функціонального використання: по АДРЕСА_1 , площею 0,0390 га кадастровий номер :00:001:6835, строком на 5 років з дати набрання рішенням законної сили; по АДРЕСА_1 , площею 0,0900 га кадастровий номер :00:001:6836, строком на 5 років з дати набрання рішенням законної сили та стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

11 вересня 2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бахур О. В. подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив забезпечити позов шляхом: заборони Жмеринській міській раді приймати рішення (нормативно-правові акти індивідуальної дії) стосовно передачі у власність або користування третім особам, вчинення інших правочинів щодо земельної ділянки площею 0,0390 га кадастровий номер :00:001:6835, за адресою: Вінницька область м. Жмеринка вул. Брезденюка; шляхом заборони Жмеринській міській раді приймати рішення (нормативно-правові акти індивідуальної дії) стосовно передачі у власність або користування третім особам, вчинення інших правочинів щодо земельної ділянки площею 0,0900 га кадастровий номер :00:001:6836, за адресою: Вінницька область м. Жмеринка вул. Брезденюка; шляхом заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державним кадастровим реєстраторам в Державному земельному кадастрі, органам нотаріату, а також іншим особам та органам у разі виконання ними повноважень державного реєстратора, здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно земельної ділянки площею 0,0390 га кадастровий номер :00:001:6835, за адресою: Вінницька область м. Жмеринка вул. Брезденюка; шляхом заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державним кадастровим реєстраторам в Державному земельному кадастрі, органам нотаріату, а також іншим особам та органам у разі виконання ними повноважень державного реєстратора, здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно земельної ділянки площею 0,0900 га кадастровий номер :00:001:6836, за адресою: Вінницька область м. Жмеринка вул. Брезденюка.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 вересня 2024 року у задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_2 про забезпечення позову, відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та постановити ухвалу, якою його заяву про забезпечення позову задовольнити у повному обсязі.

Зазначив, що ухвала суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права і без дослідження всіх фактичних обставин справи, а висновки суду є необґрунтованими, оскільки судом не досліджені доводи позивача і надані ним докази в обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд першої інстанції не врахував, що таке забезпечення позову необхідне задля уникнення негативних наслідків та можливого ускладнення або навіть неможливості виконання рішення суду, з огляду на те, що відповідач своїм рішенням № 1066 від 11 червня 2024 року надав дозвіл на розробку документації із землеустрою Управлінню житлово-комунального господарства Жмеринської міської ради і своїм рішенням № 1126 від 05 вересня 2024 року затвердив проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється щодо земельної ділянки комунальної власності по АДРЕСА_1 : площею 0,039 га кадастровим номером :00:001:6835, з «для цілей підрозділів 03.01-03.15, 03.17-03.20 та для збереження і використання земель природно-заповідного фонду (3.16)» на «для будівництва і обслуговування паркінгів та автостоянок на землях житлової та громадської забудови (02.09); і площею 0,0900 га кадастровий номер :00:001:6836 з «для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку (02.03)» на «для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницької діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку (03.10)».

Також відповідач не лише змінює цільове призначення сервітутних земельних ділянок одразу після раптового розірвання договорів сервітуту, а й планує здійснити поділ сервітутної земельної ділянки на 18 частин із високоймовірною передачею даних частин у власність (користування) інших осіб для безпосереднього здійснення торгівлі.

Такі дії унеможливлять в подальшому виконання рішення суду та використання позивачем власної земельної ділянки.

Судом першої інстанції не взято до уваги, що рішенням міської ради № 1147 від 05 вересня 2024 року наданий ОСОБА_3 дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу сформованої земельної ділянки комунальної власності загальною площею 0,0900 га кадастровий номер :00:001:6836, з подрібненням на 17 земельних ділянок без зміни цільового призначення землі: для будівництва та обслуговування адміністративних будинків, офісних будівель компаній, які займаються підприємницькою діяльністю, пов`язаною з отриманням прибутку (03.10), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Така передача у власність/користування іншим особам для торгівлі здійснюється з навмисною метою позбавити позивача можливості, навіть у випадку задоволення позову, отримати земельну ділянку загальною площею 0,0900 га кадастровий номер :00:001:6836 у сервітутне користування. В разі поділу цієї земельної ділянки на 17 окремих земельних ділянок, вона перестане існувати як об`єкт права і її кадастровий номер буде виключений з даних Державного земельного кадастру України, що унеможливить виконання рішення суду.

Судом першої інстанції такі обставини не враховані, адже інакше позивач не лише не зможе реалізувати своє право за результатами розгляду даної справи, а й буде вимушений звертатися із додатковими 17 позовами, навіть при задоволенні позовних вимог у даній справі, задля захисту своїх законних прав та інтересів щодо отримання доступу до своєї приватної власності.

Відповідач надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що ухвала суду є обґрунтованою і правомірною, а висновки, викладені в ній відповідають дійсним обставинам справи; ухвала постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з дослідженням фактичних обставин справи, а тому не підлягає до скасування і він просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Також зазначив, що позивачем систематично порушувалися умови договорів про встановлення особистого сервітуту № 482 і № 483 від 07 травня 2019 року, що укладені на 05 років. На земельних ділянках, що є у комунальній власності та стосовно яких було встановлено сервітут, позивач використовував їх не за функціональним (цільовим) призначенням, захаращував їх, розміщував палатки та павільйони, в яких проводилася торгівля.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бахур О. В. підтримав апеляційну скаргу, просить її задовільнити.

Представник відповідач Жмеринської міської ради у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову суд першої інстанції виходив із того, що із матеріалів справи не вбачається підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення даного позову, оскільки позивачем не наведено достатніх правових підстав для забезпечення позову шляхом заборони відповідачу приймати рішення (нормативно-правові акти індивідуальної дії) стосовно передачі у власність або користування третім особам, вчинення інших правочинів щодо вказаних земельних ділянок, а також заборони певним органам і іншим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно спірних земельних ділянок. А також позивач не надав належних доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення даного позову.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як вбачається із матеріалів цивільної справи позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Жмеринської міської ради Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення міської ради, встановлення земельного сервітуту, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення Жмеринської міської ради Вінницької області 47 сесії 8 скликання від 26 квітня 2024 року № 1024 про розірвання (припинення) з громадянином ОСОБА_1 договорів про встановлення особистого сервітуту № 482 та № 483 від 26 серпня 2020 року; встановити йому платний земельний сервітут на використання земельних ділянок комунальної власності у межах допустимого функціонального використання: по АДРЕСА_1 , площею 0,0390 га кадастровий номер :00:001:6835, строком на 5 років з дати набрання рішенням законної сили; по АДРЕСА_1 , площею 0,0900 га кадастровий номер :00:001:6836, строком на 5 років з дати набрання рішенням законної сили та стягнути з відповідача на його користь судові витрати (том 1 а. с. 1-19).

Позивач у своїй заяві просив забезпечити його позов шляхом заборони Жмеринській міській раді приймати рішення (нормативно-правові акти індивідуальної дії) стосовно передачі у власність або користування третім особам, вчинення інших правочинів щодо земельної ділянки площею 0,0390 га кадастровий номер :00:001:6835, і щодо земельної ділянки площею 0,0900 га кадастровий номер :00:001:6836, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; та шляхом заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державним кадастровим реєстраторам в Державному земельному кадастрі, органам нотаріату, а також іншим особам та органам у разі виконання ними повноважень державного реєстратора, здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно земельної ділянки площею 0,0390 га кадастровий номер :00:001:6835 і стосовно земельної ділянки площею 0,0900 га кадастровий номер :00:001:6836, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (том 2 а. с. 66-71, 73-99).

Звернувшись до суду із такою заявою про забезпечення позову, позивач мав на меті забезпечити свій позов з метою охорони своїх матеріально-правових інтересів від дій з боку відповідача Жмеринської міської ради з тим, щоб забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення у разі задоволення його позову. У своїй заяві про забезпечення позову він посилається на приписи статті 150 ЦПК України, зазначаючи, що позов забезпечується, зокрема: забороною вчиняти певні дії (пункт 2). Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, які мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії (пункт 2).

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову, а також доведення відповідності (адекватності) засобу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, у тому числі викладених у пункті 4 позовної заяви.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, позивач ОСОБА_1 у своїй заяві вказав на те, що на даний час відповідач Жмеринська міська рада 11 червня 2024 року та 05 вересня 2024 року ухвалила рішення щодо спірних земельних ділянок, які перебували у його сервітутному користуванні, згідно договорів про встановлення особистого сервітуту № 482 і № 483, що зареєстровані у Жмеринській міській раді у Книзі обліку договорів про встановлення сервітуту землею від 26 серпня 2020 року та які були розірвані рішенням відповідача № 1024 від 26 квітня 2024 року (а. с. 78 том 1), законність яких він оскаржує даним позовом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначила, що при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

При оцінці зазначеної співмірності, слід ураховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що визначений позивачем вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами до відповідача Жмеринської міської ради та з урахуванням фактичних обставин справи і визначеної позивачем суті позовних вимог, у позивача наявна реальна загроза настання обставин, що можуть унеможливити, істотно ускладнити чи утруднити виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову.

Відмовивши у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції необґрунтовано зіслався на відсутність підстав для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення даного позову, у зв`язку із не наведенням позивачем достатніх правових підстав для забезпечення його позову шляхом заборони відповідачу приймати рішення (нормативно-правові акти індивідуальної дії) стосовно передачі у власність або користування третім особам, вчинення інших правочинів щодо вказаних земельних ділянок, а також заборони певним органам і іншим особам здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно спірних земельних ділянок, та не наданням позивачем належних доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення даного позову.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала суду першої інстанції підлягає до скасування, з постановленням нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 вересня 2024 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Жмеринської міської ради Вінницької області про визнання протиправним та скасування рішення міської ради, встановлення земельного сервітуту, задовольнити.

Заборонити Жмеринській міській раді приймати рішення (нормативно-правові акти індивідуальної дії) стосовно передачі у власність або користування третім особам, вчинення інших правочинів щодо земельної ділянки площею 0,0390 га кадастровий номер :00:001:6835, за адресою: Вінницька область м. Жмеринка вул. Брезденюка.

Заборонити Жмеринській міській раді приймати рішення (нормативно-правові акти індивідуальної дії) стосовно передачі у власність або користування третім особам, вчинення інших правочинів щодо земельної ділянки площею 0,0900 га кадастровий номер :00:001:6836, за адресою: Вінницька область м. Жмеринка вул. Брезденюка.

Заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державним кадастровим реєстраторам в Державному земельному кадастрі, органам нотаріату, а також іншим особам та органам у разі виконання ними повноважень державного реєстратора, здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно земельної ділянки площею 0,0390 га кадастровий номер :00:001:6835, за адресою: Вінницька область м. Жмеринка вул. Брезденюка.

Заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державним кадастровим реєстраторам в Державному земельному кадастрі, органам нотаріату, а також іншим особам та органам у разі виконання ними повноважень державного реєстратора, здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно земельної ділянки площею 0,0900 га кадастровий номер :00:001:6836, за адресою: Вінницька область м. Жмеринка вул. Брезденюка.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіС. Г. Копаничук
О. С. Панасюк

Повне судове рішення складено 24 жовтня 2024 року