Справа № 128/2222/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

секретаря судового засідання Літневської А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, мотивуючи позовні вимоги тим, що 01.12.2016 зареєструвала шлюбу з відповідачем по справі, в якому народилася донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем. Шлюб між сторонами не розірвано, відповідачем ОСОБА_2 поданий позов до позивача ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, дана справа слухається у Вінницькому районному суду Вінницької області.

Як зазначає позивач, згідно довідки від 14.05.2024 №155, виданої заступником директора «Стрижавської селищної ради відділ освіти, сім`ї, молоді, спорту, культури та туризму. Комунальний заклад «Ліцей №2» смт Стрижавка», батько - відповідач, ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні своєї доньки ОСОБА_4 , яка навчається у 1-Б класі КЗ «Ліцей №2 смт Стрижавка».

Зі слів класного керівника, ОСОБА_5 , батько не бере участі у навчально-виховному процесі доньки; спілкування із батьком ОСОБА_4 відбулось один раз у вересні, коли він забирав дитину зі школи, після цього батько жодного разу не поцікавився навчальними досягненнями дитини, її фізичним, духовним, моральним розвитком і не відвідував батьківські збори та виховні заходи.

Позивач одна не може матеріально забезпечити дитину, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти на рівні 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу).

Так, відповідач з 25 лютого 2022 року і по теперішній час

знаходиться на службі у Збройних силах України; у

відповідача відкритий ФОП «Виробництво маргарину і подібних харчових жирів»; інших осіб на утриманні не має, працездатний, отримує дохід, має транспортний засіб, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому зможе сплачувати аліменти на утримання доньки.

За наведених обставин позивач звертається до суду з позовом, в якому просить стягувати аліменти з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини та стягнути з відповідача на свою користь витрати на юридичну допомогу в розмірі 1500 грн.

На вказану позовну заяву стороною відповідача надано відзив, в якому відповідач визнає, що під час шлюбу у них з позивачем народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; з часу припинення спільного проживання з позивачем і до теперішнього часу, а саме: до серпня 2024 року відповідач надавав і продовжує надавати позивачу готівкові кошти на утримання дитини в розмірі, який влаштовував останню, тому вона впродовж майже 2-х років не зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини. Враховуючи те, що відповідач проходить службу в лавах ЗСУ то дійсно, останнім часом у нього відсутня можливість частого та регулярного спілкування з донькою, однак, брати до уваги довідку з навчального закладу вважає недоцільним, більш того, дана інформація не має жодного відношення до предмету спору, а саме: стягнення аліментів. Зазначивши в позовній заяві про те, що відповідач не виконує свої батьківські обов`язки та не приймає участі в житті дитини, позивач намагається ввести суд в оману та використати судову систему у власних цілях. Проти наведеної в позовній заяві мотивації відповідач категорично заперечує, оскільки вона є неправдивою та такою, що не відповідає дійсним обставинам. Відповідач не уникає виконання своїх обов`язків утримувати доньку, ним лише в 2024 році було перераховано на картку позивача кошти в сумі більше 100 000 грн., що підтверджується копіями відповідних квитанцій. Позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною (позов про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною відповідачем буде подано в іншому провадженні), відповідач не ухиляється від виконання батьківських обов`язків, бажає спілкуватися з дитиною та має змогу забезпечувати її всім необхідним. Позовні вимоги позивача відповідач визнає в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частки від усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з доказами, щодо витрат, понесених позивачем на юридичну допомогу, позивачеві не надавалась професійна правнича допомога, що стосується компенсації витрат на юридичну допомогу, то ЦПК України даний вид витрат не передбачено.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши також, що витрати, понесені нею на складання позовної заяви, вона залишає за собою.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Маліновська Ю,М. в судове засідання надіслала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у відсутність сторони відповідача, вимоги відзиву на позовну заяву підтримує в повному обсязі.

Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Як встановлено по справі, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_3 , батьками якої являються відповідач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 , що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 5).

Як вбачається з Витягу з реєстру територіальної громади (а.с. 11 - 12), позивач разом з дитиною проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В частині 2 цієї статті зазначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції).

Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Також, у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом №3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

При визначенні розміру аліментів суд врахував стан здоров`я дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, який працездатного віку, за станом свого здоров`я має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки.

Таким чином, аналізуючи вищезазначені обставини та факти, враховуючи принципи об`єктивності та справедливості, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач при пред`явленні вказаного позову до суду звільнена від сплати судового збору, суд вважає, що судовий збір має бути стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 180, 183 СК України, ст. ст. 4, 10, 76, 141, 247, 264, 265, 268, 273, 430 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задоволити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_2 , проходить службу у в/ч НОМЕР_2 на посаді старшого солдата екіпажу ударних БПЛА 4 БрОП «Рубіж» / АДРЕСА_3 / аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , жительки АДРЕСА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, до досягнення донькою повноліття, починаючи з 31.05.2024.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_2 , проходить службу у в/ч НОМЕР_2 на посаді старшого солдата екіпажу ударних БПЛА 4 БрОП «Рубіж» / АДРЕСА_3 / на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Оксана БОНДАРЕНКО