Справа № 461/3274/24 Головуючий у 1 інстанції: Кротова О.Б.
Провадження № 22-ц/811/2515/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

09 грудня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

перевіривши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 21 травня 2024 року в справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу Галицького районного суду м. Львова від 26 квітня 2024 року в справі №461/3274/24 за заявою Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення, -

встановив:

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 21 травня 2024 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу Галицького районного суду м. Львова від 26 квітня 2024 року в справі №461/3274/24 за заявою Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_1 , подавши 10 червня 2024 року апеляційну скаргу.

Цивільна справа № 461/3274/24 разом із скаргою надійшла на адресу апеляційного суду 09.08.2024.

Згідно із нормами процесуального закону, подання апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має відбуватись з дотриманням певних умов.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги, суд приходить такого висновку.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (ч. 1 ст. 352 ЦПК України).

Згідно із ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Ухвалою судді Львівського апеляційного суду від 12.08.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 21 травня 2024 року залишено без руху, запропоновано подати у визначений строк заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали, оригінал квитанції про сплату судового збору або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, а також належно оформлену апеляційну скаргу, роз`яснено наслідки невиконання ухвали.

Копію ухвали надіслано апелянту та як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, 02.09.2024 ОСОБА_1 отримала таку.

26.09.2024 на адресу апеляційного суду надійшов лист Галицького районного суду м. Львова із заявою ОСОБА_1 про повернення безпідставно стягнутого судового збору до якої долучено копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 з якого слідує, що остання отримує пенсію по інвалідності, ІІ група, загальне захворювання.

18.10.2024 на адресу апеляційного суду надійшли заперечення ОСОБА_1 , у яких, на думку останньої, суддя Ніткевич А.В. ухвалив рішення про відхилення апеляційної скарги, зазначає про наявність копії її пенсійного посвідчення у матеріалах справи та необхідність подання суду саме копії, вважає, що суддя Ніткевич А.В. свідомо гальмує процес, як і у справі «Форвард», тому заявила відвід судді Ніткевичу А.В.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 25.10.2024 визнано заявлений ОСОБА_1 відвід судді Ніткевичу А.В., від розгляду цивільної справи № 461/3274/24 необґрунтованим.

Вирішення питання про відвід, передано на розгляд іншого судді, який не входить до складу суду, що розглядає дану справу, визначення якого провести в порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвалою судді Львівського апеляційного суду від 30.10.2024 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Ніткевича А.В. відмовлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією із засад (принципипів) цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

При цьому, протягом всього перебування апеляційної скарги в апеляційному суді недоліки скарги не усунуто, заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження та належно оформленої апеляційної скарги не подано, з клопотанням про продовження строку відповідно до частини другої статті 127 ЦПК України, для усунення недоліків апеляційної скарги, апелянт до апеляційного суду не зверталася.

В свою чергу, право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

Так, аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків на апеляційне оскарження рішення суду є порушенням законних права та інтересів сторін і суперечить принципу правової визначеності та праву на справедливий суд, що закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (пункт 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13).

Крім цього, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Цивільним процесуальним кодексом України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Відповідного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 16 березня 2021 року (справа № 626/2450/14-ц).

Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно строків подання, форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, що є проявом добросовісного користування процесуальними правами.

Поряд з цим, достовірно знаючи про подану апеляційну скаргу, а також недоліки такої, апелянт свої процесуальні обов`язки не виконала.

Вказана процесуальна поведінка не демонструє добросовісність використання своїх процесуальних прав скаржником і готовність брати участь у справі на всіх етапах її розглядута свідчить про подання апеляційної скарги з пропуском строку, передбаченого статтею 354 ЦПК України, без зазначення поважних причин для поновлення такого.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан.

У подальшому, відповідними Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні продовжено і такий триває і на час розгляду даного процесуального питання.

Крім цього, Рада суддів України оприлюднила рекомендації роботи судів в умовах воєнного стану, зокрема, у п. 6 рекомендувала по можливості продовжувати процесуальні строки щонайменше до закінчення воєнного стану.

Разом з цим, враховуючи вік особи, яка подала апеляційну скаргу, а також не повідомлення суду про неможливість усунути недоліки апеляційної скарги через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступу до лав Збройних Сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, тощо, колегія суддів вважає, що у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 358, 368 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 21 травня 2024 року.

Копію ухвали, апеляційну скаргу з доданими до скарги матеріалами надіслати апелянту.

Цивільну справу № 461/3274/24 за заявою Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги водопостачання та водовідведенняповернути до Галицького районного суду м. Львова.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її постановлення.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк