Справа № 439/1376/23 Провадження № 2-др/439/3/24
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року м. Броди Львівської області

Бродівський районний суд Львівської області

в складі головуючого судді Марків Т.А.,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна,

встановив:

02 лютого 2024 року судом ухвалене заочне рішення про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. В порядку поділу: за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 частку земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ; за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 частку земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Від представника позивача до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (а.с. 87).

Заява мотивована тим, що стосовно позовної вимоги про поділ майна подружжя земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 , яка була заявлена та з приводу якої подані докази, не ухвалено рішення, а також судом не вирішене питання про розподілу судових витрат витрат на правничу допомогу в сумі 20 500 грн. та судового збору.

Від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу (а.с. 108 111), визначивши їх розмір в 4 000 грн.

Відповідно до п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

При зверненні до суду із вказаним позовом позивачем заявлено позовну вимогу про поділ земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 .

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 7), рішення Бродівського районного суду від 11 грудня 2018 року (а.с. 6), сторони перебували в шлюбі з 05 липня 1994 року до 11 січня 2019 року.

Згідно з договором купівлі-продажу від 20 вересня 2005 року, серії ВСМ №229070, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, площею 0,06 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 14).

09 червня 2006 року ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 0,06 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 17).

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 92 95), ОСОБА_2 станом на 29 липня 2024 року є власником земельної ділянки (кадастровий номером: :12:008:0020, площею 0,06 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 .

Як встановлено ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (ч. 1 ст. 69 СК України).

Згідно з ч. 1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 3 ст. 372 ЦК України).

Спірна земельна ділянка є об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя це є підставою для поділу майна співвласників, виходячи із принципу презумпції рівності їх часток.

Задоволення вимоги про поділ спірного майна тягне припинення правового режиму спільної сумісної власності на об`єкт такого права відповідно до закону (ч. 3 ст. 372 ЦК України), такий наслідок не може бути самостійною позовною вимогою в цій справі, тому додаткове зазначення в резолютивній частині рішення про припинення відповідного права не є необхідним та ефективним способом захисту.

В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу надано договір від 18 липня 2023 року № 18-01/07-23 (а.с. 46, 47), укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Ярошом В.В., описом наданих послуг виконаних адвокатом у справі (а.с. 43), довідкою про здійснення розрахунку за надання правової допомоги (а.с. 44).

Згідно з договором, описом наданих послуг, довідкою про здійснення розрахунку за правову допомогу, розмір винагороди за надання правової допомоги щодо поділу спільного майна сторін юридичного аналізу матеріалів справи та підготовки позову, участі в судовому засіданні, підготовки заяви про відшкодування судових витрат, становить 20 500 грн.

Як встановлено ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторін тощо (постанова Верховного Суду від 01 вересня 2022 року в справі № 640/16093/21).

Справа, в якій ухвалюється рішення, є нескладною, обсяг наданих в ній правничих послуг полягає в складенні позовної заяви, клопотань та заяв, написання та подання яких не потребувало значної витрати часу й проведення тривалої аналітичної та/або технічної роботи, використання виключних професійних знань представника.

За вказаних обставин суд вважає достатнім, розумним та реальним розміром витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, які підлягають визначенню в цій справі, 6 000 грн.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог сплачений позивачем судовий збір в сумі 1 669,63 грн. (а.с. 1), а також витрати на правову (правничу) допомогу в розмірі 6 000 грн.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263 265, 270 ЦПК України,

ухвалив:

В цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна ухвалити додаткове рішення.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати:

-за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 ;

-за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, в сумі 6 000 грн., та судовий збір в сумі 1 669, 63 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення (11 жовтня 2024 року) до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.А. Марків