Справа № 713/3324/24
Провадження №2/713/576/24
РІШЕННЯ

іменем України

22.10.2024 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., з участю секретаря судових засідань Троценко Л.Г., з участю представника позивачки адвоката Ткач В.В., з участю представника відповідача адвоката Ковалюка М.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вижниця в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

ВСТАНОВИВ :

Стислий виклад позиції позивача

Позивачка ОСОБА_1 , звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей до відповідача ОСОБА_2 .

Просить стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% (п?ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з дня подачі позову і до досягнення дітей повноліття.

Свої позовні вимоги обґрунтувала наступним.

23 липня 2012 року виконавчим комітетом Замостянської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області було зареєстровано шлюб з ОСОБА_2 . На даний час у провадженні Вижницького районного суду Чернівецької області перебуває справа №713/3243/24 за її позовною заявою до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу. Від шлюбує двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зазначила, що неодноразово зверталась до ОСОБА_2 з проханням, щоб матеріально підтримував дітей сплачуючи аліменти, адже їхнє утримання вимагає значних матеріальних витрат на харчування, одяг, ліки, іграшки, книги, розваги. ОСОБА_2 матеріальної допомоги не надає на утримання дітей, час від часу їздить на заробітки до Чехії. Стан здоров`я та матеріальне становище дозволяє утримувати дітей. На утриманні інших осіб, які потребують обов`язкового утримання з боку ОСОБА_2 немає.

Заяви (клопотання) учасників справи.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Зазначили, що на даний час ОСОБА_1 разом з дітьми проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 .

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи скерував до суду відзив, в якому вказав, що позовні вимоги не визнає, оскільки проживає разом з ОСОБА_1 та їхніми неповнолітніми дітьми в одному житловому будинку. Матеріали справи не містять будь-яких доказів, що діти проживають виключно з ОСОБА_1 та/або знаходяться на її утриманні. Позивачем до позову додано акт обстеження та довідку про склад сім?ї з яких слідує, що вони усі проживають за однією адресою, тобто діти проживають і з матір?ю, і з батьком, а також що вони спільно утримують дітей. Відповідно до ухвали про відмову у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 у порушення п.5 ч.2 та п.4 4.3 ст. 163 ЦПК України, в заяві про видачу судового наказу не зазначено та не додано доказів, якими стягувач ОСОБА_1 обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються вимоги, не додано доказів на підтвердження того, що станом на час звернення з даною заявою до суду неповнолітні діти знаходяться на її повному утриманні. Такі докази не додані і до позову. Просить відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_6 позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, оскільки неповнолітні діти проживають разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який постійно надає допомогу на утримання дітей.

Суд, заслухавши позивачку та її представника ОСОБА_5 , представника відповідача ОСОБА_6 , вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 обґрунтований і підлягає задоволенню.

В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів .

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, питання про розірвання шлюбу вирішується в окремому позові.

Від шлюбує двоє неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження Серія НОМЕР_1 від 24.12.2012 року, Серія НОМЕР_2 від 11.10.2017 року.

На підтвердження позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача ОСОБА_2 позивачкою надано наступні докази.

Довідку про склад сім`ї, яка видана Коритненським старостинським округом Банилівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області №02-18/937 від 21.08.2024 року з даних якої вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована тa проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Склад сім`ї: ОСОБА_2 чоловік; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 син; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 син; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 син.

Акт обстеження матеріально-побутових умов сім?ї, який виданий Коритненським старостинським округом Банилівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області №02-17/420 від 21.08.2024 року з даних якого вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Встановлено, що: ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає в АДРЕСА_2 у власному будинку разом з чоловіком ОСОБА_2 та дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Умови проживання задовільні.

Акт обстеження домогосподарства, яке видано Вашківецькою міською радою №107 від 22.10.2024 року з даних якого вбачається, що комісія встановила, що на даний час ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживають без реєстрації в АДРЕСА_1 у ОСОБА_8 .

На підтвердження обставин викладених у відзиві відповідачем ОСОБА_2 надано наступні докази:

Довідка Банилівської сільської ради №09-62/211 від 03.10.2024 року з даних якої вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_2 . Склад сім`ї: ОСОБА_3 син, ОСОБА_4 син. ОСОБА_2 , не працює згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 28.06.2011 року, ІТД не займається, інвалід ІІІ групи.

Акт обстеження матеріально-побутових умов №02-18/154 від 03.10.2024 року з даних якого вбачається, що комісією встановлено наступне. Майновий стан: ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2 , у задовільних матеріальних умовах. Разом із ним зареєстровані та проживають неповнолітні діти: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . ОСОБА_1 проживає у даному домогосподарстві без реєстрації.

Акт обстеження матеріально-побутових умов №02-18/158 від 17.10.2024 року з даних якого вбачається, що комісією встановлено наступне. Майновий стан: ОСОБА_2 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2 , у задовільних матеріальних умовах. Разом із ним зареєстровані та проживають неповнолітні діти: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . ОСОБА_1 проживає у даному домогосподарстві без реєстрації.

Копію посвідчення Серія НОМЕР_4 з даних якого вбачається, що ОСОБА_2 є інвалідом з дитинства ІІІ групи інвалідності.

При зверненні з даним позовом до суду позивачка посилається на загальні вимоги щодо обов`язку батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на івень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права.

За змістом положень ст.180 СК України обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття покладається на батьків. Згідно з «Конвенцією про права дитини», «Декларацією прав дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу.

Відповідно до ст.3 ч.1 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.7 ч.7, ч.8 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 ч.1, ч.2 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1). стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2). стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3). Наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1). наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2). Доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4). Інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ЗУ «Про прожитковий мінімум», прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 (шести) років; дітей віком від 6 (шести) до 18 (вісімнадцяти) років; працездатних осіб; осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 2563 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

За положеннями ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до ст.191 ч.1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надаючи оцінку наданим сторонами та безпосередньо дослідженим у судовому засіданні доказам судом встановлено, що:

батьками неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження;

відповідач ОСОБА_2 як батько неповнолітніх дітей, згідно ст.180 Сімейного кодексу України зобов`язаний утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Посилання відповідача та його представника стосовно того, що він проживає в одному будинку з позивачкою та дітьми не свідчить про те, що він виконує свій обов`язок по матеріальному забезпеченню дітей. Доказів надання такої допомоги в матеріалах відсутні та до відзиву не додано.

Позивачка в судовому засіданні вказала на те, що з 18.10.2024 року та на даний час разом з неповнолітніми дітьми проживає окремо від відповідача ОСОБА_2 , останній матеріальної допомоги не надає.

Вказані пояснення підтверджуються долученим позивачкою ОСОБА_1 актом обстеження №107 від 22.10.2024 року.

На підставі викладених обставин, беручи до уваги вимоги ч.2 ст.182 СК України, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 , як батько зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 (однієї третьої) частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.08.2024 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Статтею 80 ч.3 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Відповідно до ст.176 ч.1 п.3ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців.

Згідно ст.5 ч.1 п.3 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 необхідно стягнути судовий збір в сумі 1211,20 гривень в дохід держави.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст.ст.180, 182, ч.1, ч.2 ст.183 СК України, керуючись ст.ст.4, 13, 141, 258-265, 274-279, 354, 430 ЦПК України, Суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 (однієї третьої) частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% (п`ятдесят відсотків) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.08.2024 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір в сумі 1211 (Одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 (Двадцять) копійок в дохід держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Допустити негайне виконання стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Суддя Іван КИБИЧ