Справа № 452/1820/24 Головуючий у 1 інстанції: Бікезіна О.В.
Провадження № 22-ц/811/1872/24 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, про встановлення факту, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Манукян М.А. звернулася до суду з даним позовом, в якому просила встановити факт, що ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 червня 2024 року відмовлено у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення.

Вищезгадану ухвалу в апеляційному порядку оскаржила представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржувана ухвала суду ґрунтується на тому, що згідно ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право» відсутні підстави для розгляду справи в судах України, однак вказаний висновок суперечить нормам національного та міжнародного законодавства, а саме згідно ст.76 (пункт 7) Закону України «Про міжнародне приватне право» суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у випадках якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Вказує, що позов подано у зв`язку із самостійним вихованням дитини саме на території України і відповідно спрямований розгляд справи на отримання відстрочки від призову під час мобілізації з огляду на те, що Позивач самостійно виховує малолітню дитину. Таким чином подія яка призвела до подання позову відбулась саме на території України.

Крім цього, згідно ст.76 (пункт 12) Закону України «Про міжнародне приватне право» суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Зокрема, згідно ст.28 Договору між Україною і Республікою Молдова про правову догюмбгу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, ратифікованого Законом N 238/94-ВР від 10 листопада 1994 року, в правових стосунках між батьками і дітьми, в тому числі аліментних обов`язках батьків застосовується законодавство тієї Договірної Сторони, громадянином якої є дитина.

Зазначає, що згідно ст.25 Договору між Україною і Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, ратифікованого Законом N 238/94-ВР від 10.11.94, якщо під час подання клопотання один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - громадянином іншої Договірної Сторони, то в справах, пов`язаних з особистими і майновими стосунками між ними, діє законодавство тієї Договірної Сторони, на території якої вони мають місце проживання. Якщо один з подружжя має місце проживання на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, то діє законодавство тієї Договірної Сторони, суд якої порушив справу.

Стверджує, що оскаржувана ухвала суду обмежує доступ до правосуддя Позивачу, що є грубим порушенням прав людини в призмі Конвенції.

Просить ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 червня 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем при зверненні до суду не наведено про наявність підстав визначення підсудності даної справи судам України, встановлених в ст. 76, 77 Закону № 2709-IV, та зокрема, Самбірському міськрайонному суду Львівської області.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитись, виходячи із наступних обставин.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , який є громадянином України, та ОСОБА_3 яка є громадянкою Республіки Молдова, 20.05.2014 зареєстрували шлюб, про що Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції вчинено актовий запис №171.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27 липня 2016 року за позовом ОСОБА_1 , шлюб між сторонами розірвано.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками малолітнього ОСОБА_5 , дитина народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в Республіка Молдова. Через п`ять місяців після народження сина, сім`я переїхала проживати на Україну.

Після залишення 26 квітня 2016 року ОСОБА_3 території України, дитина залишилась проживати разом з батьком за зареєстрованим його місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де батько створив всі необхідні умови для проживання дитини.

Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області від 06 червня 2024 року ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , знята з реєстрації 10 травня 2017 року.

В позовній заяві позивачем зазначено, що ОСОБА_3 є громадянкою Республіки Молдова, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Постановою Львівського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року у справі №452/1939/19 апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 червня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , з участю третьої особи орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини задоволено.

Визначено місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 768 грн. 40 коп. сплаченого за подання позову до суду першої інстанції та 1152 грн. 60 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, а разом 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривень 00 копійок.

Встановлено, що згідно із довідкою № 553 про реєстрацію особи громадянином України, виданою 08 грудня 2017 року Головним управлінням Державної міграційної служби України у Львівській області, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , набув громадянство України на підставі ч.1 ст.7 Закону України «Про громадянство України» з дати народження. Довідка видана до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Згідно ст.76 (пункт 7) Закону України «Про міжнародне приватне право» суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом у випадках якщо дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Даний позов подано у зв`язку із самостійним вихованням дитини саме на території України і відповідно спрямований розгляд справи на отримання відстрочки від призову під час мобілізації з огляду на те, що Позивач самостійно виховує малолітню дитину. Таким чином подія яка призвела до подання позову відбулась саме на території України.

Окрім цього, згідно ст.76 (пункт 12) Закону України «Про міжнародне приватне право» суди розглядають будь-які справи з іноземним елементом в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Зокрема, згідно ст.28 Договору між Україною і Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, ратифікованого Законом N 238/94-ВР від 10.11.94, в правових стосунках між батьками і дітьми, в тому числі аліментних обов`язках батьків застосовується законодавство тієї Договірної Сторони, громадянином якої є дитина.

Згідно ст.25 Договору між Україною і Республікою Молдова про правову допомогу та правові відносини у цивільних і кримінальних справах, ратифікованого Законом N 238/94-ВР від 10.11.94, якщо під час подання клопотання один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - громадянином іншої Договірної Сторони, то в справах, пов`язаних з особистими і майновими стосунками між ними, діє законодавство тієї Договірної Сторони, на території якої вони мають місце проживання. Якщо один з подружжя має місце проживання на території однієї Договірної Сторони, а другий - на території іншої Договірної Сторони, то діє законодавство тієї Договірної Сторони, суд якої порушив справу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому Конвенція покликана гарантувати не теоретичні й ілюзорні, а практичні й ефективні права (див., mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСГШ) у справі «Метьюз проти Сполученого Королівства» («Matthews v. the United Kingdom») [GC], заява № 24833/94, n. 34); право на доступ до суду повинно бути «практичним та ефективним», а не «теоретичним чи ілюзорним» (рішення у справі «Беллє проти Франції» («Bellet v. France»), заява № 23805/94, п. 36).

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Це право може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути- розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (рішення ЄСПЛ у справах «Мушта проти України», заява № 8863/06, п. 37; «Kreuz v. Poland», заява № 28249/95, п. 53; «Colder v. the United Kingdom», заява № 4451/70, п. 38, «Stanev v. Bulgaria», заява № 36760/06, п.п. 229-230). Зокрема, обов`язковому дотриманню підлягає застосування процесуальних повноважень вищими судовими інстанціями з позицій передбачуваності (прогнозованості) з точки зору учасників справи (рішення у справах «Мушта проти України», заява № 8863/06, п. 41, «Мельник проти України», заява № 23436/03, п. 26).

Відповідно до ст.2 Закону України Про судоустрій та статус суддів суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В свою чергу рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечуй захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (ч. 2 Постанови пленуму ВСУ від 18.12.2009 N 14 «Про судове рішення у цивільній справі»).

За вказаних обставин, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 правильно звернулась до суду в порядку позовного провадження і підстави для відмови у відкритті провадження у справі відсутні, на зазначені обставини, суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про те, що дана справа не підсудна судам України.

Враховуючи вищенаведене, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підлягає до задоволення, ухвала Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 червня 2024 року до скасування з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, ст.ст. 379, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 червня 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 24 жовтня 2024 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.