Справа № 943/1369/23 Головуючий у 1 інстанції: Шендрікова Г.О.
Провадження № 22-ц/811/2325/24 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю секретаря Ковальчука Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), на рішення Буського районного суду Львівської області від 23 травня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування моральної шкоди завданої смертю фізичної особи.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 09 травня 2017 року на 1427 км., 7 пк, у селі Куткір Буського району Львівської області потяг «Хюндай Інтерсіті+» №743 (HRCS2-10 9) здійснив наїзд на ОСОБА_5 , який від отриманих травм помер. За вказаним фактом 10.05.2017 року внесені відомості до ЄРДР за №0000250 та розпочато досудове розслідування, яке 26.06.2017 року постановою слідчого на підставі пункту 2 частини 1 статті 284 КПК України було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу цього кримінального правопорушення.

Власником потягу є відповідач, машиніст якого також працює у відповідача. Позивачі є дітьми загиблого, смерть якого викликала у них непоправні моральні переживання та страждання, а тому просили стягнути з відповідача на користь кожного з позивачів по 250 000 грн. на відшкодування моральної шкоди (а.с. 1-4).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с. 93-99).

Дане рішення оскаржив представник позивачів.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права.

Звертає увагу на те, що обставини загибелі ОСОБА_5 вже були предметом дослідження у іншій цивільній справі (№ 943/1245/21), судові рішення у якій знаходяться у законній силі, однак судом при ухваленні оскаржуваного рішення цьому факту не було дано належної оцінки (а.с. 103-106).

Сторони та їхні представники, будучи своєчасно (29.10.2024 року) належним чином повідомленими про час та місце апеляційного розгляду справи (а.с. 169-179), в судове засідання не з`явилися, явку своїх представників не забезпечили і про причини такої неявки суд не повідомили, що (у відповідності до частини 2 статті 372 ЦПК України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі суд мотивував тим, «що представником відповідача (АТ «Українська залізниця») доведено, що шкоду було завдано внаслідок умислу потерпілого (загиблого ОСОБА_5 ), оскільки в діях потерпілого наявний умисел на порушення Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, що призвело до його тяжких наслідків - смерті потерпілого», а тому суд прийшов «до висновку про відсутність підстав для відшкодування шкоди».

Колегія суддів вважає, що вищенаведені висновки зроблені за неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а відтак такі не відповідають фактичним обставинам справи та зроблені з порушенням норм матеріального і процесуального права, виходячи з наступного.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- обставини, встановленні рішенням суду у (зокрема) цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82).

В обґрунтування заявлених позовних вимог до позову долучено судові рішення у цивільній справі № 943/1245/21 за позовом батьків загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 в результаті наїзду поїзда ОСОБА_5 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», що набрали законної сили.

Зокрема, рішенням Буського районного суду Львівської області від 23 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 07 червня 2022 року, вищезгаданий позов батьків загиблого ОСОБА_5 було частково задоволено та стягнуто з відповідача, АТ «Українська залізниця», на кожного з позивачів по 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, оскільки в ході розгляду справи судом не було встановлено, що дорожньо-транспортна пригода трапилась внаслідок умислу потерпілого ОСОБА_5 або непереборної сили, а тому наявні підстави для відшкодування моральної шкоди батькам загиблого.

Вищезгаданими судовими рішеннями, що знаходяться в законній силі, також встановлено, що у діях поїзної бригади швидкісного потягу, як осіб, які здійснюють діяльність пов`язану з джерелом підвищеної небезпеки, відсутній склад кримінального правопорушення, відтак вимоги підставно пред`явлені до АТ «Українська залізниця», як власника джерела підвищеної небезпеки - потяга «Хюндай №743» (а.с. 12-27).

Відтак, вищезазначені обставини в силу положень, передбачених частиною 4 статті 82 ЦПК України, доказуванню не підлягають.

Частиною 2 статті 1193 ЦК України встановлено, що у випадку, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з вищенаведеного, груба необережність потерпілого може бути правовою підставою лише для зменшення розміру відшкодування, однак - не може бути правовою підставою для цілковитої відмови у стягненні такого відшкодування.

З урахуванням вищенаведених обставин в їх сукупності оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового з урахуванням нижче наведених обставин.

Положення статті 1193 ЦК України про зменшення розміру відшкодування з урахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках завдання шкоди майну, а також фізичній особі, однак у кожному разі підставою для цього може бути груба необережність потерпілого (перебування у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху тощо), а не проста необачність.

Питання про те, чи є допущена потерпілим необережність грубою (частина друга статті 1193 ЦК України), у кожному конкретному випадку має вирішуватись з урахуванням фактичних обставин справи (характеру дії, обставин завдання шкоди, індивідуальних особливостей потерпілого, його стану тощо).

Як вбачається із висновку судово-медичного експерта № 54/2017 від 06.06.2017 року, при судово-токсикологічній експертизі трупа ОСОБА_5 був виявлений етиловий спирт у кількості 3,83 % (проміле) (а.с. 8-11).

Відтак, очевидним є той факт, що перебування ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння, а також його особиста необережність та нехтування правилами безпеки руху на залізниці, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із його загибеллю.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають до задоволення лише частково, а саме: у розмірі по 100 000 грн. на кожного з позивачів.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), частково задовольнити.

Рішення Буського районного суду Львівської області від 23 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) частково задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська Залізниця» (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 100 000 грн. (сто тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

Стягнути із Акціонерного товариства «Українська Залізниця» (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) 100 000 (сто тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 09 грудня 2024 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.