Справа № 367/6232/17
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні

заяви про забезпечення доказів

02 січня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Кужелєвої Ю.В., розглянувши цивільну справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради до ОСОБА_1 , про стягнення надміру виплаченої суми грошової адресної допомоги

УСТАНОВИВ:

До Ірпінського міського суду Київської області звернулось Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради із позовом до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплаченої суми грошової адресної допомоги.

Разом з позовною заявою позивачем було подано до Ірпінського міського суду Київської області заяву про забезпечення доказів.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 17.10.2017 було відкрито провадження у цій справі та призначено судове засідання на 26.01.2018., яке неодноразово відкладалось до 14.11.2018. 11.02.2019, 16.05.2019, 21.08.2019, 06.11.2019 та до 30.04.2020.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 30.04.2020 справу було передано за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 04.08.2020 року, справу передано для розгляду судді Гребенюку В.В.

Ухвалою суду від 05.08.2020 року справу прийнято до провадження та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання по справі.

25.11.2020 від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення доказів, зазначає наступне.

У заяві про забезпечення доказів позивач просить суд вжити заходів для забезпечення доказів шляхом витребування від ПАТ «Укрексімбанк» відмостей про факт наявності у відповідача у період з 12.06.2015 по 27.08.2015 депозитного рахунку, періоду протягом якого депозитний рахунок був відкритий у банку та розмірі коштів, які знаходились на депозитному рахунку відповідача.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 118 ЦПК України, заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею. Заява розглядається не пізніше п`яти днів з дня її надходження до суду.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, протягом перебування цієї справи у Ірпінському міському суді Київської області позивачем не підтримувалась заява про забезпечення доказів, а судом не постановлялась відповідна ухвала про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 116 ЦПК України, Суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Тобто, необхідною умовою для забезпечення доказів є наявність підстав припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Надаючи оцінку наявності вказаних обставин, судом прийнято до уваги, що згідно з ч.ч. 1 - 3 ст.12 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїс-Матеос проти Іспанії" від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

Забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, це насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому і ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічний правовий висновок викладено в Постановах Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №9901/845/18, від 09.10.2019 у справі №9901/385/19.

Проте, всупереч наведеного вище, заявником не наведено належних та дійсних підстав вважати, що витребувані доказі можуть бути втрачені, або їх збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

До того ж, судом враховано, що жодних доказів на підтвердження наявності підстав вважати, що відповідачем вчиняються, або можуть бути вчинені дії, які призведуть до унеможливлення або істотного ускладнення отримання доказів по справі, заявником не надано.

Суд звертає увагу заявника, що таку процесуальну дію як забезпечення доказів (ст.116 ЦПК України) неможна ототожнювати з процесуальною дії щодо витребування доказів (ст.84 ГПК України).

Так, відповідно до ст.84 ЦПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом, в якому повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Отже, забезпечення доказів способом їх витребування хоча і спрямоване на забезпечення права учасника процесу належним чином довести свої вимоги та заперечення, проте носить відмінний характер від витребування доказів у порядку ст. 84 ЦПК України, оскільки вживається у випадку наявності в такого учасника процесу підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений, або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Суд зазначає, що відсутність, як обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази, так і обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення доказів є підставою для відмови в задоволенні заяви про забезпечення доказів.

При цьому, суд звертає увагу на те, що у клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання. У клопотанні про витребування судом групи однотипних документів як доказів додатково зазначаються ознаки, що дозволяють ідентифікувати відповідну групу документів.

Відповідно до ч. 5 ст. 118 ЦПК України за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви.

За таких обставин, виходячи з вищевикладеного у сукупності, суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення доказів підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись положеннями ст. ст. 84, 116, 188 та 260 ЦПК України

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради у цивільній справі за позовом Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради до ОСОБА_1 , про стягнення надміру виплаченої суми грошової адресної допомоги - відмовити;

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала, як така, що постановлена поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.В. Гребенюк