Справа № 201/128/24
Провадження 2/201/42/2024
УХВАЛА

22 жовтня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого - судді Покопцевої Д.О.,

секретаря Тоцької Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_4 до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про визнання недійсним одностороннього правочину заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 21.12.2023 року №70425DNDVL562, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Покопцеву Д.О.

Ухвалою суду від 15 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження.

16 жовтня 2024 року від представника позивачів адвоката Серьогіна В.І. надійшла заява, в якій він просить закрити провадження у справі у зв`язку з відмовою позивача від позовної заяви.

Дослідивши матеріали справи та поданої заяви про закриття провадження по справі, суд дійшов наступного висновку з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Нормативне визначення принципу диспозитивності надає сторонам право вільно розпоряджатися предметом спору і процесу, зокрема, позивач має право відмовитися від позову. Це право закріплено в ч. 2 ст. 49, ч. 1 ст. 206 ЦПК України і може бути реалізовано на будь-якій стадії судового процесу.

Відмова позивача від позову - це одностороннє вільне волевиявлення позивача, спрямоване на відмову від судового захисту своєї вимоги і на закриття порушеного позивачем процесу.

Причини відмови від позову, з урахуванням принципу диспозитивності, не повинні оцінюватися судом.

Відповідно до частини 3 ст. 206 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Виходячи з вимог п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Дослідивши заяву про відмову від позову та матеріали справи, суд вважає за необхідне прийняти відмову від позову та на підставі ст. 255 ЦПК України закрити провадження у справі, оскільки позивачі, відповідно до положень ст.ст. 49, 255 ЦПК України відмовилися від позову, підстави для неприйняття такої відмови судом не встановлені і відмова від позову не суперечить вимогам чинного законодавства і не порушує права сторін, наслідки відмови від позову позивачу зрозумілі.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі за вищевказаним позовом, у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Керуючись ст.ст. 206, 255, 260-261, 353-354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_4 до Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» про визнання недійсним одностороннього правочину заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог від 21.12.2023 року №70425DNDVL562 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду впродовж 15 днів.

Суддя: Д.О. Покопцева