ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6180/24 Справа № 204/4303/22 Суддя у 1-й інстанції - Книш А. В. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Новікової Г.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 січня 2023 року в цивільній справі номер 204/4303/22 за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська звернулось АТ КБ «ПриватБанк» із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідач звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 11 серпня 2020 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 станом на 23 травня 2022 року має заборгованість перед банком у розмірі 234917,47 грн, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 193982,55 грн, заборгованість за простроченими відсотками 40934,92 грн.

Позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 11 серпня 2020 року станом на 23 травня 2022 року на загальну суму 234917,47 грн, а також судові витрати.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 січня 2023 року позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 11 серпня 2020 року, яка виникла станом на 23 травня 2022 року та складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту у розмірі 193982,55 грн, заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 40934,92 грн, а всього 234917,47 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3523,76 грн.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 січня 2023 року, ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, судові витрати покласти на позивача.

Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

У матеріалах справи наявна лише копія анкети-заяви від 11.08.2020 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», яка містить лише анкетні дані споживача та не містить будь-яких істотних умов кредитного договору, а саме розміру тіла кредиту (кредитного ліміту) строку дії кредитного договору, розміру та порядку нарахування відсотків за користування кредитом, тощо. Тобто між відповідачем та банком не погоджувались жодні умови споживчого кредитного договору, у тому числі й розмір та порядок нарахування відсотків за користування кредитом.

Підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг за відсутності домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту не може розцінюватися як частина кредитного договору та не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами. Зазначене відповідає висновку Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, яка викладена у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20.

Це також підтверджується різницею у датах документів, а саме «паспорт споживчого кредиту» датований 30.07.2019 року, а анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг - 11.08.2020 року, тобто через рік. Позов у даній справі заявлений з приводу невиконання умов кредитного договору від 11.08.2020 року.

АТ КБ «ПриватБанк» безпідставно була збільшена заборгованість по тілу кредиту за період з червня 2021 року вересень 2021 року за рахунок нарахованих відсотків графа «Відсотки погашені за рахунок кредиту» на загальну суму 29942,45 грн (6005,12 грн + 6083,94 грн + 5910,77 грн + 5929,72 грн + 6012,90 грн). Оскільки анкета-заява від 11.08.2020 року не містить умови про фінансування за рахунок кредитних коштів (зарахування до тіла кредиту) заборгованості за процентами, вимоги банку про стягнення на його користь заборгованості за тілом кредиту на суму в суму 29942,45 грн - є безпідставними.

Відповідно до наданої позивачем виписки з особового ранку, відповідачем було використано за період 2019-2021 років грошових коштів на загальну суму 1172733,79 грн, а повернуто банку у цей період - 1359780,02 грн. Таким чином, сума переплачених ним грошових коштів становить 187046,23 грн. У зв`язку з цим, позовні вимоги про стягнення з відповідача тіла кредиту в розмірі 193982,55 грн є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Зазначає, що копію ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2022 року про відкриття провадження та копію позовної заяви банку відповідач не отримував. Через це він не зміг своєчасно надати відзив на позовну заяву та подати письмові докази на підтвердження своїх заперечень. Тому просить суд прийняти до уваги надані ним розрахунки.

Від позивача АТ КБ «ПриватБанк» відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах» від 19 червня 2024 року позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України (в редакції, що діяла на час відкриття апеляційних проваджень у цій справі) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 11 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг у АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 33-34).

До матеріалів справи долучено паспорт споживчого кредиту від 30.07.2019 року, підписаний ОСОБА_1 , де зазначено, що інформація щодо умов кредитування є актуальною по 14.08.2019 року (а.с. 35-38).

До позовної заяви наданий витяг з тарифів обслуговування кредитних карт Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, Visa Signature (а.с. 39-43).

Також до матеріалів справи долучено витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 62-78зв).

Відповідно до довідки про надані картки відповідачем було отримано кредитні картки: «Master Card World Black Edition» № НОМЕР_1 від 30.07.2019 року з терміном дії до 07/22, «Master Card World Black Edition» №497873 від 24.02.2021 року з терміном дії до 07/27, «Visa Signature» №092805 від 29.03.2021 року з терміном дії до 03/24 (а.с. 32).

У довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , міститься інформація про зміну кредитного ліміту, кредитний ліміт встановлено 26 березня 2021 року (а.с. 31).

З розрахунку заборгованості за договором від 11 серпня 2020 року вбачається, що станом на 23 травня 2022 року заборгованість ОСОБА_1 становить 234917,47 грн, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 193982,55 грн, заборгованість за простроченими відсотками 40934,92 грн (а.с. 9-11зв).

На підтвердження суми заборгованості надано виписку за договором, укладеним з ОСОБА_1 , за період з 31.07.2019 року по 01.04.2022 року (а.с. 12-30).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Проте, з вказаними висновками суду першої інстанції не можна погодитись в повній мірі, виходячи з наступного.

Відповідно до частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 11 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг у АТ КБ «ПриватБанк».

До матеріалів справи долучено паспорт споживчого кредиту від 30.07.2019 року, підписаний ОСОБА_1 , де зазначено, що інформація щодо умов кредитування є актуальною по 14.08.2019 року.

У довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , міститься інформація про зміну кредитного ліміту, кредитний ліміт встановлено 26 березня 2021 року.

Позивачем до апеляційної скарги наведено власні контррозрахунки заборгованості за 2019 рік, 2020 рік, 2021 рік.

Апеляційним судом зазначені контррозрахунки відповідача не можуть бути прийняті до уваги, так як вони виходять за межі позовних вимог, оскільки позивачем було заявлено вимогу про стягнення заборгованості за період з дати встановлення кредитного ліміту, тобто з 26.03.2021 року та по 23.05.2022 року.

З розрахунку заборгованості за договором від 11 серпня 2020 року вбачається, що станом на 23 травня 2022 року заборгованість ОСОБА_1 становить 234917,47 грн, яка складається з: заборгованість за тілом кредиту 193982,55 грн, заборгованість за простроченими відсотками 40934,92 грн.

На підтвердження суми заборгованості надано виписку за договором, укладеним з ОСОБА_1 , за період з 31.07.2019 року по 01.04.2022 року.

Виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Саме таку позицію висловив Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17.12.2020 року у справі 278/2177/15-ц.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору.

Разом з тим, перевіряючи надані позивачем розрахунки заборгованості, встановлено, що відповідно до змісту цих розрахунків (стовпчик 4 таблиці) позивачем до тіла кредиту зараховано (погашено за рахунок тіла кредиту) частину нарахованих відповідачці процентів за користування кредитом в загальному розмірі 29922,53 гривень.

У анкеті-заяві позичальника від 11 серпня 2020 року процентна ставка за користування кредитними коштами не зазначена, так само як можливість погашення заборгованості за процентами за рахунок наданого тіла кредиту. Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, включив до заборгованості за тілом кредиту (сума, яку фактично отримала в борг відповідачка), заборгованість за процентами за користування кредитними коштами. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, позивач, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, послався на Витяг з Тарифів обслуговування карт «Універсальна» та Витяг з Умов і Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку» як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась із ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та саме у зазначеному в цих документах розмірах і порядках нарахування а також можливості погашення заборгованості за процентами за рахунок наданого тіла кредиту.

Оскільки ж частина нарахованих позивачем відповідачу процентів була погашена за рахунок збільшення тіла кредиту, тобто без фактичного отримання такого тіла кредиту відповідачем, а сума погашених таким чином процентів становить 29922,53 гривень згідно з даними розрахунку самого позивача, зазначена сума відсотків не може бути зарахована до тіла кредиту.

Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення суми тіла кредиту за кредитним договором від 11 серпня 2020 року є обґрунтованими в сумі 164060,02 грн (193982,55 грн - 29922,53 грн).

Розглядаючи доводи апеляційної скарги в частині стягнення суми прострочених відсотків за кредитним договором, апеляційний суд керується наступним.

Судом встановлено, що до матеріалів справи долучено паспорт споживчого кредиту від 30.07.2019 року підписаний ОСОБА_1 , в якому зазначено, що інформація щодо умов кредитування є актуальною по 14.08.2019 року.

У довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , міститься інформація про зміну кредитного ліміту, кредитний ліміт встановлено 26 березня 2021 року.

Таким чином, наявний паспорт споживчого кредиту не може свідчити про досягнення сторонами згоди щодо таких умов кредитного договору як нарахування прострочених відсотків та їх розмір.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу.

За таких обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, не в повному обсязі виконав вимоги ст. 263 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості.

Відтак, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням судового рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за подання позовної заяви АТ КБ «Приватбанк» сплачено судовий збір у розмірі 3523,76 грн (а.с. 54, 53), позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому понесені судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачка ОСОБА_1 в розмірі 2314,58 грн.

Крім того, відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, за подання апеляційної скарги нею сплачено судовий збір в розмір 5285,64 грн (а.с. 125), тому з позивача АТ КБ «Приватбанк» на користь відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1594,29 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 05 січня 2023 року скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість за тілом кредиту в розмірі 164060,02 грн (сто шістдесят чотири тисячі шістдесят грн 02 коп.).

В інший частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» () судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2314,58 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1594,29 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: