УХВАЛА

25 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 461/4092/23

провадження № 61-12994ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 вересня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27 вересня 2023 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся доКасаційного цивільного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Галицького районного суду

м. Львова від 27 вересня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду

від 01 квітня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 20 травня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 20 червня 2024 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги, встановлений ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 23 липня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду

м. Львова від 27 вересня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду

від 01 квітня 2024 року повернуто заявнику у зв`язку із невиконанням ухвали Верховного Суду від 20 травня 2024 року про залишення касаційної скарги без руху (касаційне провадження № 61-6222ск24).

У серпні 2024 року ОСОБА_1 удруге звернувся до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 вересня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду

м. Львова від 27 вересня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду

від 01 квітня 2024 року повернуто заявнику (касаційне провадження

№ 61-11939ск24).

У вересні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду втретє надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду

м. Львова від 27 вересня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду

від 01 квітня 2024 року з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті відправлена до Верховного Суду 17 вересня 2024 року.

Ухвалою судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 жовтня 2024 року визнано наведені заявником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Запропоновано заявнику подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та надати докази поважності причин його пропуску. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

У наданий суддею Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду строк заявник направив матеріали на усунення недоліків, зазначених в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 жовтня 2024 року, вважаючи, що вимоги ухвали виконано.

Однак, вимоги ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 08 жовтня 2024 року виконано заявником не у повному обсязі, оскільки у порушення частини третьої статті 393 ЦПК України, заявником не подано до суду касаційної інстанції належних доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.

У заяві про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що на території України введено воєнний стан, а тому строк ним пропущений з поважних причин.

Верховний Суд звертає увагу заявника на те, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 листопада 2022 року у справі № 990/115/22 (провадження № 11-107заі22) викладено такі правові висновки: «введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку».

Отже, заявником не подано до суду касаційної інстанції належних доказів на підтвердження існування обставин, що об`єктивно перешкоджали подати касаційну скаргу в передбачений ЦПК України строк.

Частиною першою статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Заявником не наведено обставини, які унеможливили дотримання передбачених ЦПК України строків на касаційне оскарження судового рішення, а також не надано жодних належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку, оскільки ОСОБА_1 , як сторона у справі, має добросовісно користуватися процесуальними правами, усвідомлюючи наслідки вчинення або невчинення дій на захист своїх прав.

Наведені заявником обставини не є такими, що не залежать від волі особи, яка подає касаційну скаргу, і не надають такій особі права у будь-який необмежений час після спливу строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судового рішення.

При цьому Верховний Суд враховує, що заявник вже втретє звертається до Верховного Суду із касаційною скаргою на зазначені судові рішення.

Заявник дійсно в силу норм ЦПК України має право на повторне звернення до суду касаційної інстанції, але це не означає безумовне поновлення строку касаційного оскарження, оскільки заявник має довести що перешкоджало виконати вимоги ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги при первісному зверненні до суду касаційної інстанції.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зі спливом значного проміжку часу, є порушенням принципу юридичної визначеності та «права на суд», гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункти 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду.

Згідно із частиною третьою статті 185, частиною другою статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Оскільки у відведений судом строк, станом на 23 жовтня 2024 року, вимоги ухвали Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 08 жовтня 2024 року заявником не виконано, що перешкоджає Касаційному цивільному суду у складі Верховного Суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження, тому касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова

від 27 вересня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року потрібно вважати неподаною та повернути.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення (частина сьома статті 185 ЦПК України).

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 27 вересня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 01 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець