ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8491/24 Справа № 194/1192/24 Суддя у 1-й інстанції - Корягін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Новікової Г.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Кошари О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Тернівська міська нотаріальна контора про встановлення факту смерті,

- за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Коваленко Вячеслав Васильович,

на ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05 липня 2024 року про відмову у відкритті провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Представник заявника адвокат Коваленко В.В. в інтересах ОСОБА_1 надав Тернівському міському суду Дніпропетровської області заяву про встановлення факту смерті, в якій зазначає, що заявниця є дружиною загиблого ОСОБА_2 . Натомість, командир В/Ч НОМЕР_1 надав повідомлення про зниклого безвісті ОСОБА_2 , з яким заявниця не згодна, бо є свідки які бачили як загинув її чоловік під час виконання бойового завдання в м. Бахмут Донецької області. Просить на підставі ст. 317 ЦПК України встановити факт смерті ОСОБА_2 , уродженця республіки Комі (РФ) місто Інта, який загинув в м. Бахмут Донецької області; визнати таким, що не відповідає дійсності повідомлення на зниклого безвісти 18 лютого 2023 року ОСОБА_2 , виданого командуванням А1302 від 19 лютого 2023 року; визнати за дружиною ОСОБА_2 ОСОБА_1 статусу члена родини загиблого військовослужбовця, що загинув при захисті Батьківщини та визнати за нею, права на отримання субсидій, грошових виплат та інших пільг, передбачених чинним законодавством.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05 липня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі за заявою представника заявника ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Тернівська міська нотаріальна контора, про встановлення факту смерті, визнання недійсним повідомлення, визнання статусу члена родини загиблого військовослужбовця, що загинув при захисті Батьківщини і визнання права на отримання субсидій, грошових виплат та інших пільг, передбачених чинним законодавством.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У липні 2024 року, не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Коваленко В.В., подано апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №560/17953/21 від 18 січня 2024 року, факт, про встановлення якого просить заявниця, має для неї юридичне значення, оскільки пов`язаний з її правом на отримання одноразової грошової допомоги, яке передбачене Законом № 2011-ХІІ.

Крім цього, посилається на іншу практику Великої Палати Верховного Суду.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст.360 ЦПК України не надходило.

В АПЕЛЯЦІЙНОМУ СУДІ

Представник ОСОБА_1 - адвокат Коваленко Вячеслав Васильович надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Інші учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (а.с.61-66), у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а ухвалу суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

Заява в частині встановлення факту смерті в порядку ст. 317 ЦПК України подана з додержанням вимог статей 310, 311 ЦПК України і є вимогою в порядку окремого провадження.

Щодо вимог представника заявника визнати таким, що не відповідає дійсності повідомлення на зниклого безвісти 18 лютого 2023 року ОСОБА_2 , виданого командуванням А1302 від 19 лютого 2023 року; визнати за дружиною ОСОБА_2 ОСОБА_1 статусу члена родини загиблого військовослужбовця, що загинув при захисті Батьківщини та визнати за нею, права на отримання субсидій, грошових виплат та інших пільг, передбачених чинним законодавством суд першої інстанції зазначає наступне.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у судах у порядку цивільного судочинства.

Згідно п.7 ч. 1 ст. 3 КАС України суб`єкт владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2023 року у справі № 214/1309/21 (провадження № 61-3264сво22) вказано, що: «до адміністративної юрисдикції відносяться справи, які виникають зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин. Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єкт спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій. Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень. При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити зі змісту права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах: від 13 березня 2019 року у справі № 202/30/17 (провадження № 14-643цс18), від 19 червня 2019 року у справі № 826/5806/17 (провадження № 11-290апп19), від 23 листопада 2021 року у справі № 175/1571/15 (провадження № 14-51цс21).

Так, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 23 січня 2023 року у справі № 214/1309/21 зазначила, що приватно-правовий інструментарій (зокрема, ініціювання справи про встановлення факту) не повинен використовуватися учасниками для оцінки обставин, які становлять предмет доказування у адміністративному провадженні, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим. Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19 (провадження № 61-10777сво20) зробила схожий за змістом висновок та зазначила, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення, щодо якого виник публічно-правовий спір, не може бути предметом розгляду у порядку цивільного судочинства.

В даному випадку підставою звернення заявника з вимогами про визнання таким, що не відповідає дійсності повідомлення на зниклого безвісти 18 лютого 2023 року ОСОБА_2 , виданого командуванням А1302 від 19 лютого 2023 року; визнання за дружиною ОСОБА_2 ОСОБА_1 статусу члена родини загиблого військовослужбовця, що загинув при захисті Батьківщини і як наслідок визнання за нею, права на отримання субсидій, грошових виплат та інших пільг, передбачених чинним законодавством, що свідчить про те, що така справа не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства та має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд першої інстанції доходить до висновку, що вимоги про визнання таким, що не відповідає дійсності повідомлення на зниклого безвісти 18 лютого 2023 року ОСОБА_2 , виданого командуванням А1302 від 19 лютого 2023 року; про визнання за дружиною ОСОБА_2 ОСОБА_1 статусу члена родини загиблого військовослужбовця, що загинув при захисті Батьківщини і як наслідок визнання за нею, права на отримання субсидій, грошових виплат та інших пільг, передбачених чинним законодавством можливо розглянути винятково під час розгляду справи в суді адміністративної юрисдикції.

Роз`яснити представнику заявника, що не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Отже, суд не вбачає підстав на роз`єднанні вимог представника заявника ОСОБА_3 , оскільки основними вимогами, останнім заявлено вимоги про визнання недійсним повідомлення, визнання статусу члена родини загиблого військовослужбовця, що загинув при захисті Батьківщини і визнання права на отримання субсидій, грошових виплат та інших пільг, передбачених чинним законодавством, а похідною вимогою є встановлення факту смерті.

На підставі вищезазначеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті провадження у справі.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Отже, ст. 317 ЦПК України передбачає встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Доводи апеляційної скарги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно п.п. 116, 117 постанови Великої Палати Верховного суду від 18.01.2024 року (справа № 560/17953/21) також неефективним є підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22), вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а справа підлягає направленню до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до п.6 ч.1 ст.374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п.1 ч.1 ст.379 ЦПК України, підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Коваленко Вячеслав Васильович задовольнити.

Ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 05 липня 2024 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: