Справа № 143/923/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.12.2024 року м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого - судді Сича С.М.,

з участю секретаря Левченко М.О.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду в місті Погребище Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди в порядку спадкування за законом, -

встановив:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок позначений літерою «А» з верандою позначеною літерою «а», загальною площею 53,9 кв.м., житловою площею 26,2 кв.м., ганок, сарай позначений літерою «Б», погріб з шиєю позначений літерою «В», криницю позначену за номером 1, огорожу позначену за номером 2, огорожу позначену за номером 3, ворота позначені за номером 4, хвіртку позначену за номером 5, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , якій належав на праві власності вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, згідно із яким заповіла на її користь та на користь її рідного брата ОСОБА_3 все належне їй майно.

Позивачка стверджує, що вона прийняла спадщину після смерті своєї матері, вступивши у фактичне володіння спадковим майном, що підтверджується наявністю у неї сертифіката на право на земельну частку (пай) та свідоцтва про право власності на майновий пай.

Наголошує на тому, що вона зверталася до державного нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину на вказане вище нерухоме майно, проте їй було відмовлено, оскільки відсутній правоустановчий документ, який підтверджує право власності на нього померлої ОСОБА_2 .

За таких обставин та з метою захисту своїх спадкових прав вона змушена звернутися із цим позовом до суду.

Позивачка ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явилася, натомість подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, та задовольнити позовні вимоги (а.с.25).

Представник Погребищенської міської ради в підготовче засідання не з`явився, однак головний спеціаліст юрист відділу правового забезпечення Погребищенської міської ради Дзюба О.О. подав заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає (а.с.38).

Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч.3 ст.211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання представником відповідача позову слід прийняти, а позов задовольнити, виходячи із наступного.

За змістом ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно із ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей, що містяться у технічному паспорті, виготовленому фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 від 23.09.2024 року на житловий будинок садибного типу з господарським будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , вищезазначені об`єкти нерухомості побудовані у період з 1960 по 1994 роки (а.с. 16-18).

Згідно із випискою з погосподарської книги Старостинецької сільської ради Погребищенського району Вінницької області головою домогосподарства за вказаною вище адресою була ОСОБА_2 (а.с.24).

Як вбачається із матеріалів справи право власності ОСОБА_2 на цей житловий будинок не було зареєстровано в бюро технічної інвентаризації на підставі вищезазначених записів в погосподарській книзі.

Проте, зазначена обставина не свідчить про те, що вона не була власником цього житлового будинку і що він не ввійшов до спадкової маси, оскільки право власності спадкодавцем було набуто у порядку, який існував на час будівництва житлового будинку, яке не пов`язувалося із здійсненням державної реєстрації права власності на нього, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією сформульованою у постанові Верховного Суду від 24.05.2022 року у справі №207/2386/16-ц.

20.02.1999 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Старостинецької сільської ради, зареєстрований в реєстрі за №27, згідно із яким все своє майно вона заповіла на користь своєї дочки ОСОБА_1 та свого сина ОСОБА_3 (а.с.13).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

За змістом ст. 524 ЦК УРСР (чинного на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 ) спадкоємство здійснюється за законом або заповітом.

Згідно із п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 11.12.2007 року визнано за ОСОБА_1 право в порядку спадкування за заповітом на майновий пай в пайовому фонді майна КСП «Старостинецьке», який належав спадкодавцю ОСОБА_2 (а.с.21).

Отже, зазначеним судовим рішенням встановлено, що позивачка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном.

Водночас відомостей про інших спадкоємців за заповітом чи за законом, які б прийняли спадщину, матеріали справи не містять, оскільки у Спадковому реєстрі відсутні відомості про заведення спадкової справи щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (а.с.36, 37).

Листом від 24.10.2024 року №747/01-16 завідувач Погребищенською державною нотаріальною конторою відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посилаючись на відсутність правоустановчого документа, який підтверджує право власності на вказані об`єкти нерухомості померлої ОСОБА_2 (а.с.15).

Відповідно до ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

За ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В контексті обставин справи суд вважає, що визнання позову представником відповідача, який як орган місцевого самоврядування наділений повноваженнями розпоряджатися майном територіальної громади, до якої може перейти право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , у разі визнання його судом відумерлою спадщиною, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Отже, зважаючи те, що ОСОБА_1 , як дочка спадкодавця (а.с.5-11), є спадкоємцем за законом першої черги на майно померлої ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, однак у неї існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, ураховуючи визнання позову представником відповідача, суд приходить до висновку, що з метою захисту майнових прав позивачки за нею необхідно визнати право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що розташовані по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Зважаючи на те, що позивачка бажає судові витрати залишити за собою (а.с.3), та враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, сплачений нею судовий збір не підлягає стягненню із відповідача на її користь.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 12, 13, 133, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок позначений літерою «А» з верандою позначеною літерою «а», загальною площею 53,9 кв.м., житловою площею 26,2 кв.м., ганок, сарай позначений літерою «Б», погріб з шиєю позначений літерою «В», криницю позначену за номером 1, огорожу позначену за номером 2, огорожу позначену за номером 3, ворота позначені за номером 4, хвіртку позначену за номером 5, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Погребищенський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ,зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Погребищенська міська рада Вінницької області (вул. Богдана Хмельницького, 110, м. Погребище, Вінницький район, Вінницька область, 22200), .

Повне судове рішення складено 09.12.2024 року.

Суддя