КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/877/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Даньшиній І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права на спадщину за законом,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 вересня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Мазура Ю.Ю.,-

встановив:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом.

Після уточнення позовних вимог ОСОБА_1 просила: встановити юридичний факт окремого проживання ОСОБА_4 від ОСОБА_5 за їх життя в будинку АДРЕСА_1 в квартирах № 1 та № 2 відповідно; визнати в порядку спадкування за законом за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належала на праві приватної власності її матері ОСОБА_5 за її життя; визнати в порядку спадкування за законом за ОСОБА_1 право власності на частину земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, яка належала на праві спільної приватної власності її матері ОСОБА_5 та брату ОСОБА_4 в рівних долях, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :79:142:0229, цільове призначення: обслуговування житлового будинку і господарських будівель; стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_5 .

ОСОБА_1 все життя проживала разом зі своєю матір`ю в частині приватного будинку АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_5 .

Вказаний будинок будувався на дві незалежні половини, в якому проживали: позивач зі своєю матір`ю та своєю сім`єю; на своїй половині будинку брат позивача зі своєю сім`єю.

ОСОБА_1 зазначала, що доглядала за своєю матір'ю останні 6 років.

Після смерті ОСОБА_5 позивач звернулась до нотаріальної контори у встановлений строк із заявою про прийняття спадщини.

У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу відмовлено, оскільки її брат ОСОБА_4 проживав в цьому ж будинку та автоматично прийняв спадщину після померлої матері ОСОБА_5 .

ОСОБА_1 вважала відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину необґрунтованою.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 27 вересня 2023 року названий позов задоволено.

Встановленоюридичний факт окремого проживання ОСОБА_4 від ОСОБА_5 за їх життя в будинку АДРЕСА_1 в квартирах № 1 та № 2 .

В порядку спадкування за законом, визнано за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належала на праві приватної власності її матері ОСОБА_5 за її життя, ринкова вартість якої складає 530 000 грн 00 коп.

В порядку спадкування за законом, визнано за ОСОБА_1 право власності на частину земельної ділянки загальною площею 0,1000 га, яка належала на праві спільної приватної власності її матері ОСОБА_5 та брату ОСОБА_4 в рівних долях, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :79:142:0229, цільове призначення: обслуговування житлового будинку і господарських будівель, відповідно до ринкової вартості 1 245 000 грн 00 коп.

Стягнутоз Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 6 338 грн 00 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримав.

ОСОБА_1 та її представник проти апеляційної скарги заперечили.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Із змісту позову вбачається, що ОСОБА_1 просить визнати за нею право на спадщину за законом. При цьому позивач зазначила відповідачем Голосіївську районну в місті Києві державну адміністрацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

За ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

З огляду на зазначене визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи.

У постанові Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі 761/30025/16-ц зазначено, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

У справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Так, власниками спірного будинку по частині були ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Відповідно до Інформаційної довідки Другої київської державної нотаріальної контори від 10 червня 2015 року № 2606/02-14, ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 за ст. 1268 ЦК України.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на майно, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 36632658 від 15 лютого 2014 року, виданою Другою київською державною нотаріальною конторою.

Згідно до долученої копії заяви ОСОБА_6 до Другої київської державної нотаріальної контори, остання прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 .

Відтак, пред`явлені ОСОБА_1 вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків ОСОБА_6 та не можуть бути розглянуті судом у спорі, в якому останню не було залучено відповідачем (співвідповідачем), оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд вправі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Без залучення належного кола відповідачів позовні вимоги не можуть бути вирішені.

Позивач клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем суду не надав, у зв`язку з чим до участі у справі не був залучений належний відповідач, що також є підставою для відмови у задоволенні позову.

З огляду на незаявлення позовних вимог до належного відповідача у справі, суд позбавлений можливості вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішення питання про їх розв`язання по суті.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції не звернув своєї уваги на вищенаведене, не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, а саме: залученню належного відповідача до участі в справі.

За таких обставин правильність висновків суду щодо обґрунтованості позовних вимог колегією суддів не перевіряється.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 27 вересня 2023 року ухвалено з порушенням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 27 вересня 2023 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права на спадщину за законом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 9 507 грн 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 21 жовтня 2024 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В.Кулікова

С.Г. Музичко