ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м.Суми

Справа №581/25/24

Номер провадження 22-ц/816/1143/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО»

на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 13 лютого 2024 року у складі судді Кузьмінського О.В., ухваленого в сел. Липова Долина Сумської області,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» про стягнення орендної плати, пені, інфляційних втрат та трьох відсотків річних,

В С Т А Н О В И В:

15 січня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Маківський В.В. звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по орендній платі за користування земельними ділянками за 2021, 2022 роки у розмірі 47685 грн 81 коп.

Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_1 є власником двох земельних ділянок площею 2,875 га та 0,2014 га, які на підставі договору оренди від 5 березня 2012 року, укладеного між нею та відповідачем, були передані орендареві у строкове платне користування строком на 5 років. 20 квітня 2015 року між сторонами укладені додаткові угоди, згідно із якими були внесені зміни, зокрема, щодо строку дії договору, розміру орендної плати. Відповідач не виконав зобов`язання за договором і до цього часу не виплатив позивачу орендну плату за користування земельною ділянкою за 2021, 2022 роки.

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 13 лютого 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «СК-АГРО» на користь ОСОБА_1 21901 грн, з яких: орендна плата по договору оренди землі №00057 від 05 березня 2012 року за 2021 рік у сумі 6891 грн, орендна плата по договору оренди землі за 2022 рік у сумі 7930 грн, пеня за невиплату орендної плати за 2021 рік у сумі 2766 грн, пеня за невиплату орендної плати за 2022 рік у сумі 651 грн, інфляційні втрати за прострочення внесення орендної плати за 2021 рік у сумі 2405 грн, інфляційні втрати за прострочення внесення орендної плати за 2022 рік у сумі 520 грн, 3% річних за прострочення внесення орендної плати за 2021 рік у сумі 454 грн, 3% річних за прострочення внесення орендної плати за 2022 рік у сумі 284 грн.

Стягнуто з ТОВ «СК-АГРО» на користь ОСОБА_1 545 грн 04 коп. в рахунок повернення судового збору.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, в частині задоволення позовних вимог, ТОВ «СК-АГРО» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду скасувати, ухваливши нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що загальний розмір виплаченої позивачу орендної плати за весь період користування земельною ділянкою становить 53220 грн 63 коп., що на 21899 грн 38 коп. перевищує розмір орендної плати, який мав бути отриманий позивачем станом на 2022 рік.

Вказує на те, що судом першої інстанції індексація орендної плати розрахована у пропорційному збільшенні, починаючи з дати укладення додаткової угоди до договору оренди землі, що суперечить чинному законодавству та висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 14 січня 2020 року у справі №924/532/19 та від 21 травня 2019 року у справі №916/2889/13.

Звертає увагу на те, що визначений договором оренди від 05 березня 2012 року розмір орендної плати сторонами не переглядався, а зміна орендної плати в односторонньому порядку є неможливою. Зазначає, що пеня за прострочення виконання зобов`язання, з урахуванням вимог ст. 258 ЦК України, мала становити 2748 грн 16 коп.

Позивачем, в установлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки загальною площею 2,8745 га з кадастровим номером :01:001:0077 із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та земельної ділянки загальною площею 0,2014 га з кадастровим номером :02:008:0197 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані на території Саївської сільської ради Липоводолинського району Сумської області (а.с. 6-9).

05 березня 2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ «СК-АГРО» був укладений договір оренди землі №00057, згідно з яким ОСОБА_1 передала, а ТОВ «СК-АГРО» прийняло у строкове платне користування належні їй земельні ділянки загальною площею 3,076 га, в тому числі рілля 2,875 га, сіножаті 0,201 га. Договір зареєстровано у відділі Держкомзему у Липоводолинському районі Сумської області, про що в книзі записів державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок земель вчинено запис за № 02431 від 15 листопада 2012 року (а.с. 10-13).

20 квітня 2015 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 05 березня 2012 року, відповідно до якої уточнено, що договір укладено на 10 років, терміном до 31 грудня 2022 року, орендна плата складає 6264 грн 25 коп., що становить 7 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за один рік користування земельною ділянкою (а.с. 14).

Право оренди ТОВ «СК-АГРО» земельних ділянок з кадастровими номерами :01:001:0077, :02:008:0197 на підставі договору оренди землі №00057 від 05 березня 2012 року, додаткової угоди від 20 квітня 2015 року зареєстровано державним реєстратором Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області 02 та 03 листопада 2016 року. 10 січня 2024 року зареєстровано припинення права оренди (а.с. 33,35).

Відповідно до основних положень укладеного договору оренди землі від 05 березня 2012 року №00057, з урахуванням додаткової угоди до нього:

Пункт 9.: Орендна плата складає 6264,25 грн., що становить 7 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за один рік користування земельною ділянкою.

У розмір орендної плати не входить податок за землю. Орендар самостійно сплачує податок за землю. Орендна плата може сплачуватися орендодавцю готівкою через касу орендаря, згідно розрахункових відомостей за виключенням податку з доходів фізичних осіб. Орендна плата також може справлятися у натуральній формі, за згодою сторін, по діючим в орендаря цінам на продукцію;

Пункт 10.: Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації;

Пункт 11.: Орендна плата у випадку внесення у грошовій формі вноситься у строк до 1 листопада поточного року;

Пункт 13.: Розмір орендної плати переглядається один раз на рік у разі:

- зміни умов господарювання, передбачених договором;

- зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції;

- погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами;

- в інших випадках, передбачених законом;

Пункт 14.: У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, з орендаря на користь орендодавця справляється пеня у розмірі подвійної ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення;

Пункт 37: Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін;

Відповідно до наданих відомостей відповідачем на користь позивача було здійснено наступні нарахування та виплати на підставі договору оренди землі від 05 березня 2012 року:

за 2016 рік: нараховано 8717 грн 79 коп., виплачено 7017 грн 82 коп.;

за 2017 рік: нараховано 10849 грн 52 коп., виплачено 8733 грн 87 коп..;

за 2018 рік: нараховано 11401 грн 90 коп., виплачено 9178 грн 53 коп.;

за 2019 рік: нараховано 11401 грн 90 коп., виплачено 9178 грн 53 коп.;

за 2020 рік: нараховано 10849 грн 52 грн., виплачено 9178 грн 53 коп.;

за 2021, 2022 роки орендна плата відповідачем не нараховувалась та не виплачувалась.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у порушення пунктів 9, 10, 11 укладеного між сторонами договору та статті 25 Закону України «Про оренду землі» не виплатив позивачу узгоджений договірний розмір орендної плати за 2021 та 2022 роки, обраховану із урахуванням індексів інфляції за відповідний рік.

Також, у зв`язку з несвоєчасною та повною невиплатою орендної плати відповідачем за 2021, 2022 роки суд першої інстанції дійшов до висновку, що підлягає стягненню на користь позивача з ТОВ «СК-АГРО» договірний розмір пені в якості належного договірного способу захисту порушеного права позивача на своєчасне і повне отримання орендної плати за користування його земельною ділянкою у 2021 та у 2022 році, а також інфляційні втрати та 3 відсотки річних.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами ( стаття 629 ЦК України).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 цього Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди землі, в тому числі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»).

Частинами 1-3 статті 762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна.

За змістом ст.ст. 21, 22, 23 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Зі змісту укладеного між сторонами договору оренди землі від 05 березня 2012 року, з урахуванням змін внесених додатковою угодою від 20 квітня 2015 року, вбачається, що орендна плата за користування земельною ділянкою складала 6264 грн 25 коп. Обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься в такі строки до 30 грудня поточного року, в якому використовувалася земельна ділянка.

Відповідачем не заперечується, що у 2021 та 2022 роках ОСОБА_1 орендна плата не перераховувалася.

Суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи відповідача про дострокове виконання зобов`язання за договором оренди, оскільки суду не було надано доказів існування між сторонами договору домовленості про виплату орендної плати відповідачем у 2015-2020 роках за наступні роки. Крім того, у зазначений період розмір орендної плати підлягав індексації.

З огляду на те, що відповідач в добровільному порядку не виконав свої зобов`язання щодо виплати позивачу орендної плати за користування належною їй на праві власності земельною ділянкою, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що є підстави для стягнення з ТОВ «СК-АГРО» сум боргу за 2021 та 2022 роки.

Усупереч доводам апеляційної скарги, індексація орендної плати за 2021-2022 року була проведена судом шляхом множення розміру орендної плати на коефіцієнт індексації, що розраховується як добуток індексів інфляції за 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому виплачується плата за користування. Такий розрахунок повністю узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 540/544/18, від 09 червня 2021 року у справі №948/393/20.

Правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 14 січня 2020 року у справі №924/532/19 та від 21 травня 2019 року у справі №916/2889/13, на які посилається відповідач в апеляційній скарзі, не є релевантними, так як предмет спору у цих судових справах не є подібним.

Стосовно доводів відповідача, що з врахуванням ст. 258 ЦК України пеня підлягає стягненню за один рік прострочення, колегія суддів зауважує, що відповідачем клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності не заявлялося.

Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційнийсуд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СК-АГРО» залишити без задоволення.

Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 13 лютого 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов