Провадження №: 2-о/755/47/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2024 р. року Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді - Марфіної Н.В.,

присяжних - Алахвердієва Шіркан І.о., Бакала В.М.,

за участі секретарів - Булгакової Є.І. , Лазоришин А.В. ,

заявника - ОСОБА_3 ,

заінтересованої особи - ОСОБА_4 ,

заінтересованої особи - ОСОБА_5 ,

заінтересованої особи - ОСОБА_6 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_6 - ОСОБА_7 ,

представника заінтересованої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації - Березанського В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_3 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна, -

у с т а н о в и в:

06.12.2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про встановлення опіки та призначення опікуна.

Ухвалою суду від 19.12.2023 року заяву було залишено без руху.

27.12.2023 року до суду надійшла виправлена заява про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, у якій заявник просить визнати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною, встановити над нею опіку та призначити заявника її опікуном.

Вимоги заяви мотивовано тим, що заявник є онуком ОСОБА_6 , яка проживає разом із заявником за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_6 має психічне захворювання, яке призводить до обмеження її життєдіяльності у самообслуговуванні, до дезорієнтації, обмеження у спілкуванні, контролю за своєю поведінкою. ОСОБА_6 не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує медичного нагляду та лікування, постійної сторонньої допомоги і контролю. У зв`язку з наведеним ОСОБА_6 перебуває на обліку в лікаря-психіатра КНП «МЗНПД» з 06.07.2023 року. Заявник вказує, що увесь час доглядав свою бабусю, має добрий стан здоров`я, спиртними напоями на наркотичними засобами не зловживає, на обліку у психоневрологічному або наркологічному диспансері не перебуває. На теперішній час заявник нікого не має на утриманні, він має можливість і бажання доглядати свою бабусю і бути її опікуном. Оскільки ОСОБА_6 не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, вона може поставити себе у скрутний матеріальний стан та стати жертвою недобросовісних людей.

Ухвалою суду від 28.12.2023 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами окремого провадження у складі одного судді та двох присяжних.

Ухвалою суду від 28.02.2024 року доручено Лівобережному київському місцевому центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги призначити адвоката заінтересованій особі ОСОБА_6 .

Ухвалою суду від 22.03.2024 року у справі призначено проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи, витребувано необхідну для проведення експертизи медичну інформацію та зупинене провадження у справі до отримання висновку експерта.

Ухвалою суду від 30.05.2024 року відновлене провадження у справі та призначено справу до розгляду у підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 12.09.2024 року залучено до участі у справі, в якості заінтересованих осіб - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Протокольною ухвалою суду від 21.10.2024 року закрите підготовче провадження у справі та суд перейшов до судового розгляду справи по суті у відкритому судовому засіданні.

02.10.2024 року до суду надійшли письмові пояснення заінтересованої особи ОСОБА_4 у яких остання зазначає, що заявник є її рідним сином, а ОСОБА_6 є її рідною матір`ю. ОСОБА_6 має інвалідність 2 групи внаслідок хронічного стійкого психічного розладу у зв`язку з чим перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері, не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійної опіки та призначення опікуна. ОСОБА_6 розлучена, не має братів та сестер, батьки її померли. ОСОБА_6 має двох доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом з цим, заінтересована особа ОСОБА_4 є інвалідом 2 групи та пенсіонером по інвалідності і у зв`язку з цим не може забезпечити своїй матері належну опіку, адже сама має серйозні проблеми зі здоров`ям. Заінтересована особа ОСОБА_5 є пенсіонером за віком, зі своєю матір`ю не спілкується, проживає окремо та відмовляється від опіки над своєю мамою. Заявник є рідним онуком ОСОБА_6 , проживає разом із нею, перебуває в гарних стосунках із бабусею та висловлює бажання бути її опікуном. Заінтересована особа не проти призначення ОСОБА_3 опікуном його бабусі та вважає, що він забезпечить її належним доглядом і увагою.

В судовому засіданні заявник підтримав вимоги своєї заяви з підстав викладених у ній, просить заяву задовольнити і додатково пояснив суду, що має бажання бути опікуном своєї хворою бабусею. Заявник зазначає, що має найкращі стосунки зі своєю бабусею серед усіх інших родичів, проживає разом із нею, допомагає фізично та психологічно. Купляє продукти, сплачує комунальні послуги. Після закінчення університету чотири роки тому, заявник повністю опікується своєю бабусею, надає матеріальну, фізичну та моральну допомогу.

Представник заінтересованої особи Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судовому засіданні підтримав вимоги заяви та пояснив, що кандидат і опікуни був повністю перевірений комісією і за місцем проживання. Також перевірялись дві доньки ОСОБА_6 , але одна з них є інвалідом і не може виконувати функції опікуна, а інша з ОСОБА_6 не проживає і категорично відмовилась були опікуном своєї мами. Отже, заявник є єдиним кандидатом в опікуни, а з огляду на результати проведеної експертизи ОСОБА_6 слід визнати недієздатною.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала вимоги заяви та пояснила, що вона піклувалась про свою матір понад 30 років, але тяжко захворіла і не може доглядати за своєю матір`ю. При цьому, ОСОБА_6 слід постійно давати ліки, слідкувати за цим, вона хвора на шизофренію і догляд за нею є тяжким. На теперішній час сама ОСОБА_4 потребує допомоги і догляду, оскільки є інвалідом, онкохворою, перенесла операцію і сама перебуває під наглядом лікарів, тому не може здійснювати функції опікуна. ОСОБА_4 зазначила, що відмовляється бути опікуном своєї мами у зв`язку зі своїм станом здоров`я. Натомість заявник змалечку живе зі своєю бабусею та турбується про неї.

Заінтересована особа ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала вимоги заяви та пояснила, що ОСОБА_6 є її мамою, але вона не може її доглядати, оскільки планує виїхати за межі України, тому фізично не зможе опікуватись нею. Крім того, ОСОБА_5 зазначила, що проживає окремо від своєї матері. У заявника та ОСОБА_6 гарні стосунки, він її любить. ОСОБА_6 виняньчила заявника поки його мати працювала і зараз він нею опікується, тому буде гарним опікуном. Заявник та ОСОБА_6 дуже близькі. Сама ОСОБА_5 відмовляється від опікунства над своєю мамою. Також ОСОБА_5 зазначила, що в неї є син, який так само є онуком ОСОБА_6 , але в нього немає таких гарних відносин із бабусею, і він проживає окремо.

Заінтересована особа ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначила, що заявник золотий в неї онук, вона його любить, змалечку його няньчила, і він її любить, доглядає, робить все необхідне, тільки він потрібен їй як опікун, бо вони із ним є одним цілим.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав вимоги заяви, просить заяву задовольнити і пояснив суду, що заслухавши всіх учасників справи слід дійти висновку, що в найкращих інтересах ОСОБА_6 буде призначити заявника її опікуном, адже вони проживають разом, онук її доглядає, купує продукти, сплачує комунальні послуги. Сама ОСОБА_6 підтверджує своє бажання аби саме заявник був її опікуном. Одна з доньок ОСОБА_6 є інвалідом та має онкологічне захворювання, а інша проживає окремо та має намір виїхати з України.

Суд, вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до медичної довідки від 06.07.2023 року, ОСОБА_6 отримує психіатричну допомогу у лікаря-психіатра в амбулаторному відділенні №1 КНП «МЗНПД». Є особою з інвалідністю 2 групи (а.с. 11).

За змістом ст. 30 ЦК України, цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення свої дій та (або) керувати ними.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 3 ст. 77 ЦПК України визначено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 76 ЦПК України).

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Відповідно до ст. 298 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №554 від 16.05.2024 року, у теперішній час ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає хронічним стійким психічним розладом у вигляді: «Параноїдної шизофренії, безперервний тип перебігу, виражений апатико-дисоціативний тип дефекту» (згідно МКХ-10: F20.0). За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_6 не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 70-78).

Таким чином, зібрані по справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання ОСОБА_6 недієздатною.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява в частині заявлених вимог щодо визнання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною підлягає задоволенню.

При визнанні особи недієздатною суд також виходить із положень ч. 6 ст. 300 ЦПК України, якою передбачено, що строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років.

В рішенні у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу) від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016 Конституційний Суд України зазначив, що системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод.

Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, у тому числі право на свободу та особисту недоторканність, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації (абзаци перший, третій, четвертий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).

Відповідно до ст. 41 ЦК України, правовими наслідками визнання особи недієздатною, є зокрема відсутність у неї права вчиняти самостійно будь-які правочини. Такі дії від імені недієздатної особи та в її інтересах вчиняє її опікун.

Згідно норм ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Аналізуючи при цьому як норми ЦК України так і ЦПК України у даному питанні, слід дійти висновку, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна за поданням органу опіки та піклування. При цьому із змісту норм ЦК та ЦПК також убачається вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, та саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна.

Отже призначення опікуна недієздатній особі, на думку суду, переслідує перш за все найважливішу ціль не залишити безправною особу, яка за своїм статусом позбавлена можливості самостійно здійснювати свої права у суспільстві.

Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.

Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обов`язків та звільнення від повноважень опікуна визначений Главою 6 ЦК України та Правилами опіки та піклування, затвердженими наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року №34/166/131/88 (далі - Правила).

Згідно ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил, опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Статтею 58 ЦК України визначено коло осіб над якими встановлюється опіка, зокрема у ній зазначено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун та піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Як передбачено ч. 5 ст. 63 ЦК України, фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів або піклувальників.

Заявляючи вимогу про визнання фізичної особи недієздатною, заявник просить також призначити його опікуном.

Заявник та ОСОБА_6 зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4-5, 7, 13, 17, 105).

Донька ОСОБА_6 - ОСОБА_4 також зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак згідно довідки МСЕК вона є інвалідом 2 групи довічно з онкологічного захворювання (а.с. 113, 134-135, 139).

Донька ОСОБА_6 - ОСОБА_5 зареєстрована за іншою адресою в АДРЕСА_2 . Крім того, ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто має пенсійний вік - 63 роки (а.с. 120, 137).

Обидві доньки ОСОБА_6 звернулись до органу опіки та піклування із заявами про те, що не проти призначення опікуном їх матері ОСОБА_3 та в судовому засіданні категорично відмовились бути опікунами своєї матері (а.с. 133, 136).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 12.06.2024 року, квартира АДРЕСА_3 є двокімнатною, ремонт середній стандарт. Квартира в охайному справному стані. Матеріально-побутові умови задовільні. ОСОБА_6 доглянута, забезпечена для життєдіяльності всім необхідним. На момент складання акту факт догляду ОСОБА_3 за ОСОБА_6 підтверджено (а.с. 138).

Заявник має добрий стан здоров`я, незнятої чи непогашеної судимості не має, під наглядом лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога не перебуває, за місцем роботи характеризується позитивно, має стабільні доходи (а.с. 12, 127-132).

Обмежень, визначених ст. 64 ЦК України щодо призначення заявника опікуном, судом не встановлено.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Статтею 56 ЦК України встановлено, що органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 60 ЦК України передбачено встановлення судом опіки над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначення опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Отже призначення опікуна у разі визнання особи недієздатною є обов`язком суду за умови наявності відповідного подання органу опіки та піклування, оскільки в такому випадку у повному обсязі досягається мета цивільного судочинства по захисту порушених, невизнаних, або оспорюваних прав особи, а в даному конкретному випадку - забезпечення повноцінного здійснення своїх прав недієздатною особою.

Відповідно до змісту подання органу опіки та піклування від 18.06.2024 року та витягу з протоколу засідання опікунської ради від 13.06.2024 року, ОСОБА_6 є особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання безстроково (психіатрична МСЕК), не здатна захищати свої права, не може усвідомлювати значення своїх дій, керувати ними, потребує стороннього догляду, нагляду, допомоги та опіки. Кандидат в опікуни ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зареєстровані та проживають в кв. АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . Житлово-побутові умови задовільні. ОСОБА_3 не одружений, працює помічником категорійного менеджера в ФОП ОСОБА_8 , за місцем роботи характеризується позитивно. Медичних протипоказань щодо призначення заявника опікуном над його бабусею немає. Заявник до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Доньки ОСОБА_6 - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не заперечують щодо призначення опікуном ОСОБА_3 над їх матір`ю. ОСОБА_6 не зможе без опікуна самостійно здійснювати та забезпечувати свої права згідно чинного законодавства України, як наслідок буде позбавлений можливості повноцінного життя. Орган опіки та піклування вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , опікуном над його бабусею ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в разі визнання останньої рішенням суду недієздатною особою (а.с. 87-91).

Враховуючи, що заявник ОСОБА_3 є рідним онуком ОСОБА_6 , зареєстрований та проживає разом з бабусею, здійснює за нею догляд, медичних протипоказань щодо призначення його опікуном не має, не знятої чи не погашеної судимості також не має та в розшуку не перебуває, а також враховуючи особисті стосунки між онуком та бабусею, які є близькими родичами, беручі до уваги, що одна з доньок ОСОБА_6 є інвалідом 2 групи з онкології, а інша є особою пенсійного віку та разом з ОСОБА_6 не проживає, будь-які інші особи не виявили бажання виконувати обов`язки опікуна, наведене в сукупності дає підстави вважати можливим виконання ОСОБА_3 обов`язків опікуна над недієздатною бабусею, тому суд убачає визначені законом підстави призначити заявника опікуном над його недієздатною бабусею ОСОБА_6 .

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст.13 ЦПК України).

Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_3 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна підлягає задоволенню в повному обсязі.

В силу положень ч. 5 ст. 300 ЦПК України, рішення суду після набрання ним законної сили надсилається судом органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 273, 294-300, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 39, 41, 55, 56, 58, 60, 62, 63 ЦК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_3 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна - задовольнити.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку м. Києва, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 - визнати недієздатною.

Встановити над ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опіку та призначити її опікуном - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною суд визначає протягом двох років від дня набрання рішенням суду законної сили.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 103), витрати пов`язані з проведенням судово-психіатричної експертизи у розмірі 7210,00 грн за такими банківськими реквізитами: отримувач платежу - ДУ «ІСП МОЗ України»; код отримувача - ; розрахунковий рахунок - UA1007077; банк отримувача - ДКС України, м. Київ; призначення платежу - «за експертизу ОСОБА_6 , експерт Тищенко С.А. )».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 23.10.2024 року.

Учасники справи:

Заявник - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Заінтересована особа - Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації (м. Київ, бул. Івана Котляревського, 1/1, );

Заінтересована особа - ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Заінтересована особа - ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 );

Заінтересована особа/Особа стосовно якої розглянуто справу - ОСОБА_6 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_1 , РН НОМЕР_3 ).

Суддя -

Присяжні -