Справа №:755/1235/24
Провадження №: 2-о/755/70/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.

при секретарі Локотковій І.С.

з участю сторін:

представника заявника ОСОБА_1 ,

представників заінтересованої особи Стременецька А.О.

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_2 заінтересовані особи: Дніпровська районна в м.Києві державна адміністрація, Київська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,

в с т а н о в и в:

Заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , з яким вона проживала у цивільному шлюбі. Шлюб офіційно зареєстровано не було, але проживали однією сім`єю як чоловік та жінка з 01.01.2006 року по 13.02.2022 року. Спочатку спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали за адресою АДРЕСА_1 , де разом спільно виховували доньку заявниці - ОСОБА_4 , а пізніше почали проживати на житловий площі померлого ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вели спільне господарство, мали спільний побут та обов`язки по відношенню один до одного, мали спільний бюджет, придбавали майно в інтересах сім`ї, їздили на відпочинок. Заявник має фотографії, на яких вона зображена спільно із ОСОБА_3 . З 2018 році ОСОБА_3 виступав в якості свідка в Дніпровському районному суді за позовом ОСОБА_4 (доньки заявниці) про позбавлення батьківських прав. На початку 2022 року ОСОБА_3 захворів на коронавірусну хворобу СОУГО-19, а ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Організацією поховання та витрати на них понесла заявник ОСОБА_2 . Додатково про факт спільного проживання однією сім`єю є те, що всі оригінали документів. які долучені до вказаної заяви та мають відношення до померлого ОСОБА_3 . Крім того, мати ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в квартирі заявниці ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Також, факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу заявника ОСОБА_2 з померлим ОСОБА_3 можуть підтвердити свідки.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 25.01.2024 року було відкрито провадження та витребувано копію спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_3 .

Протокольною ухвалою суду від 16.05.2024 року судом було залучено участі в справі заінтересовану особу - Київську міську раду.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав та просить суд встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 в період з 01.01.2006 року по 13.02.2022 року.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації заперечує проти встановлення даного факту, оскільки вважає факт проживання однією сім`єю недоведеним поза розумним сумнівом з огляду на відсутність ґрунтовних доказів.

Заінтересована особа Київська міська рада, в судове засідання не з`явилась, подала до суду пояснення, в яких зазначила, що заявником не додано доказів на підтвердження того, що вона разом із ОСОБА_3 вели спільний бюджет, брала участь у витратах по утриманню квартири АДРЕСА_3 . Просить суд проводити розгляд справи у відсутність їх представника.

Суд, вислухавши пояснення представника заявниці, представника заінтересованої особи, допитавши свідків,, дослідивши письмові докази у справ, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблений відповідний актовий запис № 3478, що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Київ).

Після його смерті відкрилась спадщина щодо його майна та за заявою ОСОБА_2 від 06.10.2022 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кияниця А.Ф. відкрита спадкова справа.

До спадкової маси входить квартира АДРЕСА_3 , яка на підставі розпорядження Органу приватизації Дніпровської районної державної адміністрації від 22.02.1993 року за № 246 передана у власність ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

З матеріалів спадкової справи вбачається, що ОСОБА_2 єдиний спадкоємець, що подала заяву про прийняття спадщини.

Звертаючись до суду з заявою, заявниця стверджує, що з 01.01.2006 року і до дня смерті ОСОБА_3 вона проживала разом з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Вони виховували її доньку, вели спільне господарство, мали спільний побут та обов`язки по відношенню один до одного, мали спільний бюджет, придбавали майно в інтересах сім`ї, їздили на відпочинок.

На підтвердження обставин спільного проживання заявницею були надані:

-копія свідоцтва про народження ОСОБА_3 ;

-копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 ;

-копія довідки про причину смерті;

-копія паспорту ОСОБА_3 ;

-копія договору-замовлення на організацію та проведення поховання;

-копія акту щодо встановлення факту смерті людини - ОСОБА_5 ;

-копія витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі;

-копія рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20.07.2018 року ;

-копія довідки з Київського міського центру зайнятості;

-копія довідки з Пенсійного фонду України;

-копії фотознімків без зазначення дат.

В судовому засіданні за клопотанням представника заявника допитано два свідки.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , яка є сусідкою ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_4 , пояснила, що з 2007 року проживає поряд. Бачила, що ОСОБА_2 проживала разом з ОСОБА_3 та його матір`ю в їх квартирі. Приходила до них в квартирі приблизно за 1-2 роки до смерті ОСОБА_3 , робила йому ін`єкції. Бачила, що заявниця готувала їжу та проживала в квартирі. Дочку заявниці ОСОБА_7 , ніколи не бачила. У померлого є рідний брат ОСОБА_8 , який проживає в м.Київ.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , який з 1997-1998 року перебуває в дружніх стосунках з ОСОБА_2 та померли ОСОБА_3 , пояснила, що ближчі друга ніж ОСОБА_3 у нього не було. Вони дружили сім`ями. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 постійно проживали з приблизно 1998 року однією сім`єю. Жили переважно на проспекті Гагаріна , але іноді переїжджали на вул. Гродненську. У померлого був брат, який помер 1980-х роках. На запитання суду повідомив, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки на наступний день почалась війна, від Синдрому Стивенса - Джонсона .

Частиною 2 ст. 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Рішенням Конституційного суду України в справі № 1-8/99 (за конституційними поданнями Служби безпеки України та інших про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено, що до кола членів сім`ї належать дружина (чоловік), їх діти і батьки, проте членами сім`ї можуть бути визнані й інші особи за умов постійного проживання і ведення спільного господарства, тобто не лише близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід, баба), але й інші родичі або особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 08 червня 2016 року у справі № 6-2253цс15 Верховний Суд України дійшов висновку, що особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти; вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності; рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 490/6060/15, від 10 лютого 2021 року у справі № 383/49/19.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 07 грудня 2020 року у справі №295/14208/18-ц, від 03 березня 2021 року у справі №127/28507/15 належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зазначено, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц та Верховним Судом у постановах від 09 січня 2020 року у справі № 186/421/17; від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18) та від 01 вересня 2021 року у справі №523/9720/17.

Отже наведена судова практика свідчить про те, що питання щодо встановлення факту спільного проживання однією сім`єю вирішується у кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених обставин справи та поданих сторонами доказів.

З встановлених обставин у даній справі вбачається, що заявниця звернулась до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу з метою отримання права на спадщину після померлого ОСОБА_3 .

Даючи оцінку доказам у справі суд приходить до висновку, що надані суду докази не є достатніми. Так, фотознімки відображають певні моменти у житті і не можуть свідчити про обставини постійного проживання осіб. З наявних в матеріалах справи копій свідоцтва про народження ОСОБА_3 , свідоцтва про смерть ОСОБА_3 , довідки про причину смерті, паспорту ОСОБА_3 , договору-замовлення на організацію та проведення поховання, акту щодо встановлення факту смерті людини - ОСОБА_5 , витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20.07.2018 року, довідки з Київського міського центру зайнятості, довідки з Пенсійного фонду України неможливо встановити ані факт спільного проживання, ані період спільного проживання.

З показів свідків також не вдалося достовірно встановити факт спільного проживання та період спільного проживання. До того ж покази свідка ОСОБА_9 протирічать навіть матеріалам справи.

Отже, судом встановлено, що відсутні належні та допустимі доказів про те, що заявниця та померлий ОСОБА_3 мали взаємні права та обов`язки, притаманні подружжю, вели спільний побут та бюджет, спільно харчувалися, купували майно для спільного користування, приймали участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надавали взаємну допомогу, мали усні чи письмові домовленості про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин з 2006 року, але не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України, спадкоємця за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до приписів ЦПК України встановлення будь-якого факту в тому числі і факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу необхідно в разі коли від його встановлення залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилалась заявниця, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявниця не довела факту постійного проживання ОСОБА_2 з померлим ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2006 року по 13.02.2022 року, а тому заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 19, 76-80, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 заінтересовані особи: Дніпровська районна в м. Києві державна адміністрація, Київська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 26.10.2024 року.

Дані сторін:

Заявник: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

Заінтересована особа: Дніпровська районна в м.Києві державна адміністрація, , адреса місцезнаходження: місто Київ, бульвар Котляревського, 1/1;

Заінтересована особа: Київська міська рада, , адреса місцезнаходження: місто Київ, вулиця Хрещатик, 36.

Суддя Н.О.Яровенко