Справа № 558/214/24
номер провадження 2/558/82/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2024 року селище Демидівка

Дубенського району

Рівненської області

Демидівський районний суд Рівненської області

в складі:

суддя одноособово Олексюк А. О.,

секретар судових засідань Хом`як О. О.,

за участю:

представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Чорного С. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, а саме позивачка просить визнати спільною сумісною власністю подружжя її - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 транспортний засіб ВMW 330D (е46) 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 ; стягнути з ОСОБА_2 на її користь компенсацію частини вартості транспортного засобу "ВMW 330D (е46) 2003 року випуску, у розмірі 146 079 (сто сорок шість тисяч сімдесят дев`ять) гривень 18 копійок. Судові витрати просить покласти на відповідача.

В обгрунтування позовних вимог позивачка ОСОБА_1 вказала, що 26 грудня 2019 року вона зареєструвала свій шлюб із ОСОБА_2 у Луцькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Волинській області.

Через протилежні погляди на життя та сім`ю спільне життя з відповідачем не склалось.

На грунті побутових проблем та через несумісність характерів у них виникали сварки, непорозуміння у взаємних стосунках. В результаті чого 28.10.2023 року рішенням Демидівського районного суду Рівненської області шлюб між ними було розірвано.

За час спільного проживання у шлюбі було придбано транспортний засіб BMW330d (е46) 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який являється об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Правовстановлюючі документи на зазначене майно були видані на ім`я відповідача.

Після розлучення позивачка з відповідачем не можуть дійти згоди щодо розподілу спільного майна.

Оскільки, майно було придбане позивачкою та відповідачем в період шлюбу, воно належить сторонам, як подружжю, спільне майно неможливо поділити в натурі, тому позивачка звернулась до суду з позовом про визнання спільною сумісною власністю подружжя транспортного засобу BMW 330d 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 та про стягнення на її користь частини вартості вище зазначеного транспортного засобу у розмірі 146 079,18.

Під час розгляду справи в суді представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Чорний С. О. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові та заяві про зменшення позовних вимог. Просить позовні вимоги задовольнити повністю та стягнути на користь позивачки понесені нею судові витрати у виді сплаченого судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Панчина П. Є. визнав позовні вимоги позивачки, зазначені в заяві про зменшення позовних вимог. Звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі відповідача та його, як представника. Визнає суму компенсації, що заявлена в заяві про зменшення позовних вимог та розмір судового збору, який просить стягнути на її користь позивачка, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників, дослідивши та оцінивши докази по справі та письмові докази, дійшов до наступних висновків.

Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих учасниками справи.

19 квітня 2024 року у дані справі відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження./а.с.19/

31 травня 2024 року представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Панчиною П. Є. було подано відзив на позов в частині стягнення з відповідача компенсації частини вартості автомобіля в розмір 178 425 грн, оскільки дана сума, як вважав представник відповідача є завищеною.

22 серпня 2024 року представником позивачки ОСОБА_1 адвокатом Чорним С. О. було подано заяву про зменшення позовних вимог в частині зменшення суми компенсації. Дані вимоги представник відповідача в подальшому визнав.

10 вересня 2024 року закрито підготовче судове провадження та призначено справу до судового розгляду.

Судом не вживалися заходи забезпечення позову, витребування доказів, зупинення і поновлення провадження тощо.

Під час розгляду справи в суді встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони дійсно перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 грудня 2019 року, який за рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2023 року було розірвано.

Як зазначила позивачка ОСОБА_1 у позовній заяві за час спільного проживання у шлюбі сторонами було придбано транспортний засіб BMW 330d 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який являється об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дані обставини підтверджені представником позивачки та визнані представником відповідача під час розгляду справи в суді.

Оскілька дана обставина визнана сторонами, вона не потребує доказування, як передбачено ст. 82 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вказаний транспортний засіб є спільним майном подружжя і підлягає поділу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у стаття 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Частинами 1,2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України.

При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст. 60 СК України.

Під час розгляду справи в суді досліджено висновок експертного дослідження автомобіля марки "BMNW 330D", реєстраціний номер НОМЕР_1 . Даний висновок підтверджує ринкову вартість спірного автомобіля, яка станом на 14.06.2024 складає 292158,37 грн. Висновок, складений судовим експертом Пилипчуком А. О. /а.с. 49-56/.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що частки подружжя у спільному майні є рівними, суд дійшов висновку, що позивачка ОСОБА_1 має право на відшкодування половини вартості автомобіля.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 1 460,80 гривень, сплаченого судового збору.

Підстав для звільнення відповідача ОСОБА_2 від сплати судового збору не встановлено.

У позовній заяві позивачка, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилалася на положення ст.ст. 60, 61, 63, 68, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст. ст. 316, 368, 372 ЦК України.

Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованими.

Відповідно до ст. ст. 60, 61, 63, 69, 70, 71 Сімейного кодексу, керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 транспортний засіб ВMW 330D (е46) 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) компенсацію частини вартості транспортного засобу "ВMW 330D (е46) 2003 року випуску, у розмірі 146 079 (сто сорок шість тисяч сімдесят дев`ять) гривень 18 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір в розмірі 1460 (одна тисяча чотириста шістдесят) гривень 80 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Алла ОЛЕКСЮК

Повне судове рішення складено 23.10.2024 року.