ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8480/24 Справа № 183/3274/24 Суддя у 1-й інстанції - Парфьонов Д. О. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Зачепіло З. Я. на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернулось до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувало тим, що 15 квітня 2021 року між позичальником, яким є ОСОБА_1 та ТОВ «Слон Кредит» укладений Договір про надання споживчого кредиту № 579642 , відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти у розмірі 20 000 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 15 квітня 2023 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених умовами.

Товариство належним чином виконало свої зобов`язання за Договором кредиту, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами Договору кредиту.

26 листопада 2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 26 листопада 2021 року, відповідно до якого ТОВ «Слон Кредит» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами кредиту, у т.ч. за Договором про надання споживчого кредиту № 579642 від 15 квітня 2021 року, що укладений між ТОВ «Слон Кредит» та позичальником, яким є ОСОБА_1 . У свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальника ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, в тому числі за Договором про надання споживчого кредиту № 579642 від 15 квітня 2021 року, що укладений між ТОВ «Слон Кредит» та позичальником, яким є ОСОБА_1 .

Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника станом на 15 березня 2024 року, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 44 193,04 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 18 895,55 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 23 713,37 грн; заборгованість за нарахованими відсотками згідно Договору кредиту 1 584,12 грн. Указану суму, а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3 028 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 13 000 грн. позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2024 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту від 15 квітня 2021 року № 579642, яка утворилась станом на 15 березня 2024 року у розмірі 44 193, 04 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 18 895,55 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги 23 713,37 грн; заборгованість за нарахованими відсотками згідно з Договором про надання споживчого кредиту 1 584,12 грн.; а також судові витрати у загальному розмірі 6 028 грн., які складаються з 3 028,00 грн витрат по сплаті судового збору та 3 000,00 грн витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального права та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неповне з`ясування обставин справи.

Зазначає, що матеріали справи не містять повідомлення відповідача про відступлення права вимоги за кредитним договором №579642. Також звертає увагу, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів кредитодавцем, зокрема первинних бухгалтерських документів, які повинні передаватись фактору при укладенні договору відступлення права вимоги. При цьому вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не може бути врахований як доказ, оскільки складається в односторонньому порядку позивачем та не є первинною бухгалтерською документацією. Зазначене, на його думку, не дає можливості перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, зокрема відсотків. Також наголошує, що позивачем не надано документів, які б підтверджували виникнення у нього права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №579642.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. Зазначав, що ними належними та допустимими доказами доведено виникнення у відповідача кредитної заборгованості та перехід права вимоги за цією заборгованістю до позивача.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 44 193,04 грн., тобто менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «Коллект Центр» довело свої права вимоги на підставі договорів факторингу до ОСОБА_1 за кредитним договором, укладеним останньою із ТОВ «Салон кредит», за яким боржник не виконав належним чином свої зобов`язання. При цьому враховуючи характер спірних правовідносин, підстави та предмет позову, заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу зменшено до 3 000 грн.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладений Договір про надання споживчого кредиту № 579642, відповідно до умов якого кредитодавець надав позичальникові грошові кошти у розмірі 20 000 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 15 квітня 2023 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених умовами Кредитного договору. Пунктом 1.5. Кредитного договору передбачено, що відсоткова ставка за договором є фіксованою, розмір відсоткової ставки за кредитом залежить від періоду її встановлення та складає: за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125% річних); за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних. Відповідно до пункту 2.1. Кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у без готівковій формі шляхом їх перерахування: у розмірі 16 000 грн за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству у будь-який спосіб; у розмірі 4 000 грн на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати Процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5. Договору.

Згідно з пунктом 2.4. Кредитного договору кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту в порядку, передбаченому п. 2.1. Договору Відповідно до п. 3.1. Кредитного договору нарахування процентів за Договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у п. 1.4. Договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в Графіку платежів, виходячи з припущення, що споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені Договором.

Пунктом 3.2. Кредитного договору встановлено, що нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році.

Відповідно до пункту 8.11. та 8.12. Кредитного договору підписанням цього Договору Споживач підтверджує, що свій примірник укладеного Договору він отримав. Всі додатки до цього Договору підписані Сторонами є невід`ємною частиною Договору. Як убачається, вищевказаний кредитний договір містить підписи кредитодавця та позичальника.

Також, 15 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та ОСОБА_1 підписано заяву-анкету, паспорт споживчого кредиту та графік платежів до договору про надання споживчого кредиту № 579642.

Відповідно до копії платіжного доручення від 15 квітня 2021 року № 5087 ТОВ «Слон Кредит» перерахувало ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 16 000 грн.

26 листопада 2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 26-11/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Слон Кредит» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. Також до цього договору додано акт приймання реєстру боржників від 26.11.2021 року та реєстр боржників в якому було відображено відомості щодо заборгованості ОСОБА_1 за договором №579642.

Згідно з витягом з реєстру боржників до Договору факторингу № 26-11/2021 від 26 листопада 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 15 квітня 2021 року № 579642 у загальному розмірі 37 860,43 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 18 895,55 грн; заборгованість за відсотками 5 672,01 грн.

10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-03/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами. До цього договору також додано акт приймання реєстру боржників від 10.03.2023 року та реєстр боржників в якому було відображено відомості щодо заборгованості ОСОБА_1 за договором №579642.

Згідно з витягом з реєстру боржників до Договору № 10-03/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 березня 2023 року ТОВ «Коллект Центр» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 15 квітня 2021 року № 579642 у загальному розмірі 42 608,92 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 18 895,55 грн; заборгованість за відсотками 23 713,37 грн.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Судом встановлено, що 15.04.2021 року ОСОБА_1 уклала із ТОВ «Салон Кредит» договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №579642 строком дії до 15 квітня 2023 року. В рамках дії цього договору відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 16 000 грн., що підтверджуються доданою до позовної заяви платіжної інструкції №5087. Тобто доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано підтвердження про отримання відповідачем кредитних коштів спростовуються матеріалами справи. Таким чином ТОВ «Салон Кредит» виконало свої обов`язки за кредитним договором, однак відповідач свої зобов`язання у повному обсязі не виконав, в результаті чого утворилась кредитна заборгованість, до якої зокрема входять погоджені сторонами кредитного договору проценти за його користування.

Відповідачем а ні в суді першої інстанції, а ні під час звернення з апеляційною скаргою не були надані докази того, що він повернув кредитні кошти позичальнику або його правонаступникам, а також не було надано відповідного контрозрахунку заборгованості. Також слід звернути увагу, що вказаний кредитний договорі сторонами у встановленому законом порядку не визнавався недійсним.

Щодо відступлення права вимоги за вказаним вище кредитним договором слід зазначити наступне.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу

(фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

За договорами відступлення прав вимоги від 26 листопада 2021 року та від 10 березня 2023 року позивач отримав право вимоги за вказаним кредитним договором.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу від 26.11.2021 року та витягу з нього ТОВ «Вердикт Капітал» отримало від ТОВ «Слон Кредит» право вимоги за договором №579642 від 15 квітня 2021 року у боржника ОСОБА_1 ..

За реєстром боржників до договору факторингу від 10.03.2023 року ТОВ «Коллект Центр» отримало від ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за договором №579642 у боржника ОСОБА_1 .

Таким чином позивач належними та допустимими доказами довів наявність у відповідача ОСОБА_1 кредитної заборгованості за договором №579642 у вигляді тіла кредиту та відсотків за його користування, право вимоги на які згідно договорів відступлення прав вимоги від 26 листопада 2021 року та від 10 березня 2023 року перейшло до позивача ТОВ «Коллект Центр».

Отже, ТОВ «Коллект Центр», як новий кредитор, набуло право вимоги до ОСОБА_1 за укладеним кредитним договором №579642 у відповідних сумах, які підтверджуються наявними в матеріалах справи документами.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням встановлених фактичних обставин дійшов обґрунтованого висновку про те, що є підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №579642 на користь правонаступника кредиторів - ТОВ «Коллект Центр».

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджено обставини справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 44 193,04 грн. що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Зачепіло З. Я. залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2024 року залишити без змін, відновивши його дію.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: