Справа №333/4834/24
Провадження №2/333/3316/24
29 листопада 2024 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючої судді Варнавської Л.О.,
за участю секретаря судового засідання Меркулової М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляє самостійних вимог: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району та районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як органи опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, -
В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , відповідно до якої позивач просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з неї аліменти на свою користь на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання цього позову до суду до повноліття дитини.
Вимоги обґрунтовує тим, що він з 18 червня 2010 року по 29.09.2017 рік перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з 2021 року проживає разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідачка більше п`яти років не спілкується із донькою, не надає матеріальну допомогу на її утримання, фактично за власною ініціативою відмовилась від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться її життям, не телефонує дитині, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні.
Позивач забезпечив доньці гідні умови проживання та гармонійну атмосферу оточення. Між ним та дитиною склалися доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Дитина знаходиться на утриманні позивача, який працює будівельником у фірмі ТОВ «Укрінтек».
Відповідачка по справі жодним чином не була позбавлена інформації стосовно міста перебування позивача та їх спільної дитини, з боку ОСОБА_1 ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з нею та участі відповідачки в вихованні дитини.
Ухвалою суду від 30.05.2024 р. відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 13.08.2024 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Мельникова А.А. у судовому засіданні підтримали позов в повному обсязі. не з`явились. Позивач додатково пояснив, що він припинив проживати з відповідачкою з 2017 року Проживали вони разом за адресою АДРЕСА_1 . Причиною розірвання шлюбу було зловживання ОСОБА_2 алкоголем. Матір відповідачки спілкується з онукою, передає кошти, вона обізнана про пред`явлений до її доньки - ОСОБА_2 позов про позбавлення батьківських прав. В березні 2024 року йому зателефонувала донька та повідомила, що прийшла мати у нетверезому стані, поводить себе агресивно, вони з бабусею зачинились у будинку та викликали поліцію. Поліції ОСОБА_2 повідомила, що батько дитини, тобто він, помер та вимагала віддати їй дитину. Поліція склала у відношенні ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення. Спілкування відповідачки з дитиною відбувається не частіше двох разів на рік. Деколи відповідачка телефонує доньці у нетверезому стані, тому донька відмовляється з нею спілкуватись. Коли вона була у тверезому стані то вони зустрічались у сквері на лавці та розмовляли з ОСОБА_4 . Донька не хоче спілкуватись із матір`ю оскільки та зловживає алкоголем, про що сама зазначала. ОСОБА_2 не вітає дитину із днем народження та не дарує їй подарунків. Іноді просила у позивача кошти.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, будь-яких заяв, клопотань на адресу суду не надходило. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч.1 ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Представник районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування Курочкіна А.Ю. надала суду висновок про розв`язання спору щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , 2010 р.н., окрім того просила суд розглянути справу без за відсутності представника та ухвалити рішення в інтересах дитини.
Представник районної адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за відсутності представника.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомила, що вона є сусідкою ОСОБА_1 з 2002 року. ОСОБА_2 бачила в той час, коли вони разом проживали по пров.Безіменному. У позивача та відповідачки є донька ОСОБА_4 , якій 14 років. ОСОБА_2 не проживає разом із ОСОБА_1 та донькою більше семи років. Останній раз ОСОБА_6 бачила три роки тому в стані алкогольного сп`яніння, вона мала неохайний вигляд. ОСОБА_1 дбайливий батько, свідок бачить їх разом із дитиною. Живуть вони разом із матір`ю позивача та племінником.
Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача, а відповідачку взагалі не знає. ОСОБА_1 мешкає разом із донькою, мамою та племінником. Його мама є опікуном племінника. Зі слів ОСОБА_4 знає, що її матір зловживає алкоголем. Дитина соромиться свою матір. ОСОБА_7 на прохання позивача допомагає ОСОБА_4 купувати одяг та надає інші жіночі поради, оскільки дитині більше нема до кого звернутися за такими порадами.
Свідок ОСОБА_8 повідомила суду що є сусідкою ОСОБА_1 . Відповідача взагалі не знає. Позивач проживає разом із мамою, племінником та донькою. Донька позивача охайна та чемна. Свідок бачить її часто. ОСОБА_1 характеризує позитивно.
Суд, врахувавши думку позивача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.06.2010 року, що підтверджується, копією свідоцтва про шлюб серіє НОМЕР_1 виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №323.
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_3 . Батьками дитини є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії НОМЕР_2 видане Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис 790.
Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 29.09.2017 року, шлюб зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Згідно наданої характеристики директором Запорізької гімназії №80 ЗМР ОСОБА_9 та класним керівником ОСОБА_10 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є здобувачем освіти 8-А класу. У зазначеній характеристики вказано, що дитина з 2021 року проживає разом із батьком ОСОБА_1 . Батько дитини цікавиться її навчанням та поведінкою. Всі питання щодо навчання Каміли класний керівник вирішує тільки з батьком. Він постійно відвідує батьківські збори, цікавиться успіхами ОСОБА_4 в навчанні, вчасно попереджає про причини відсутності доньки на уроках. Мати дитини ОСОБА_2 жодного разу не проявляла зацікавленості в успіхах доньки у навчанні, не була присутня на батьківських зборах.

ОСОБА_1 працює будівельником в фірмі ТОВ «Укрінтек», що підтверджується довідкою виданою Запорізькою обласною військовою адміністрацією.

11.03.2024 року стосовно ОСОБА_2 винесено терміновий заборонний припис із забороною в будь-який спосіб контактувати з донькою через вчинення домашнього насильства.

Постановою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 21.05.2024р. ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Відповідно до цієї постанови 11.03.2024 року о 10-15 год. ОСОБА_2 будучи особою, яка протягом року піддавалась адміністративному стягненню за вчинення домашнього насильства, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила домашнє насильство психологічного характеру по відношенню до своєї свекрухи ОСОБА_11 , а саме виражалась словесними образами, кричала, принижувала, у присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 .

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як міжнародні договори, так і національне законодавство в питаннях виховання дітей направлені на забезпечення найвищих інтересів дітей. У статтях 8, 9, 20 Конвенції про права дитини вживається термін „найкращі" інтереси дитини, а у ст. 3 зобов`язано усі державні та приватні установи, які займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні та законодавчі органи у всіх діях щодо дітей приділяти першочергову увагу „як найкращому забезпеченню інтересів дитини".

У частині 2 ст. 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей записано: „предметом цієї Конвенції є підтримка - у найвищих інтересах дітей - їхніх прав...".

Стандарти Ради Європи у галузі прав людини виходять із того, що спілкування батька та дитини є ключовим моментом сімейного життя, що розуміється як зв`язок між близькими родичами. Батьківські права щодо дітей визнаються і захищаються ст..8 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України №789 від 27.02.1991 р.. Сімейне життя, як розуміється в договірних країнах, охоплює широкий спектр прав батьків, пов`язаних з турботою і опікою над їх неповнолітніми дітьми.

Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст.12 Закону України Про охорону дитинства виховання в сім`ї є першоосновою в розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Зокрема, нею передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточені. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-учасниці дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили (ч.1 ст.14 Закону України «Про охорону дитинства»).

Із роз`яснень, наданих в п.п.15 та 16 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 20 від 19.12.2008 року) вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У матеріалах справи наявний висновок РА ЗМР по Комунарському району відповідно до якого встановлено, що між позивачем та відповідачем існували шлюбні відносини, внаслідок яких ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_4 . Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2017р. шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу дитина певний час проживала разом з матір`ю. Зі слів Позивача, коли він забирав дитину на вихідні дні до себе, донька була голодна, брудна, до матері не хотіла повертатися. З 2019 року донька проживає разом з батьком. Позивач зазначає, що мати не спілкується з донькою, не телефонує їй, не надає матеріальної допомоги на її утримання, фактично за власною ініціативою відмовилася від виконання батьківських обов`язків. Згідно характеристики Запорізької гімназії № 80 від 14.04.2024р., ОСОБА_12 навчається в закладі з першого класу. З 2021 року дівчина проживає разом із батьком, який цікавиться її навчанням та поведінкою. Всі питання класний керівник вирішує тільки з батьком. Він постійно відвідує батьківські збори, цікавиться успіхами доньки, відвідує батьківські збори, попереджає про причини відсутності доньки на уроках. Мати, ОСОБА_2 , жодного разу не проявляла зацікавленості в успіхах доньки в навчанні, не була присутня на батьківських зборах.

Згідно інформації «Центру первинної медико-санітарної допомоги №6» від 04.11.2024 № 01-15/271 ОСОБА_3 , перебуває на обліку амбулаторії №9 з народження. Декларація укладена з дільничним педіатром ОСОБА_13 у 2019 році. Під час звернення за медичною допомогою з приводу захворювання або профілактичних оглядів дитину протягом останніх 5 років завжди супроводжував батько. Всі рекомендації щодо обстеження і профілактичних щеплень дівчини виконував батько. Мати ОСОБА_2 останні 5 років не супроводжувала дівчину на прийоми до педіатра, на дім лікаря не викликала і не зверталася за інформацією з приводу стану здоров`я.

Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини від 13.06.2024р., складеним спеціалістами відділу по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, умови проживання родини є задовільними, для дитини створені всі необхідні умови для розвитку, навчання. Під час відвідин родини було проведено бесіду з дитиною та встановлено, що зараз дитина з матір`ю не спілкуються, останній раз бачила її 11.03.2024року, коли матір вчинила скандал і була викликана поліція. Також встановлено, що 11.03.2024 року стосовно ОСОБА_2 винесено терміновий заборонний припис із забороною в будь-який спосіб контактувати з донькою через вчинення домашнього насильства. Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2024р. ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 ч.2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно відповіді відділу по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 27.06.2024 року, спеціалістами відділу були здійсненні виходи за адресою проживання матері, але потрапити до помешкання не вдалося, оскільки вдома нікого не було, або двері навмисно ніхто не відчинив, на залишене повідомлення - виклик не відреагували. За інформацією Запорізького міського центру соціальних служб по Шевченківському району від 08.07.2024р., спеціалістами відділу неодноразово здійснювалися виходи за адресою проживання матері ОСОБА_2 , але вдома нікого не було або двері навмисно ніхто не відчинив, було залишено листи-запрошення із контактами спеціалістів Центру. До ЗМЦСС мати не приходила і не телефонувала.

За інформацією Запорізького міського центру соціальних служб по Комунарському району від 08.07.2024р., під час розмови ОСОБА_14 підтвердив свої наміри щодо позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_4 . Він повідомив, що жінка з ними не проживає, участі у вихованні доньки не приймає, матеріально не допомагає, життям та здоров`ям дитини не цікавиться. Також чоловік розповів, що донька знає про його наміри та підтримує його в цьому. Раніше, коли ОСОБА_4 проживала з матір`ю, між ними були складними відносини. Зі слів батька, зараз дитина не має бажання спілкуватись з матір`ю. Усі питання пов`язані з вихованням та доглядом з донькою вирішує батько, в цьому йому допомагає його мати, бабуся дитини.

Зважаючи на викладене вище, враховуючи думку членів комісії з питань захисту прав дитини, керуючись ст.19 Сімейного кодексу України, в інтересах дитини, районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, орган опіки та піклування, вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження аргументи позову щодо ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини ОСОБА_3 2010 р.н.

Суд вважає неналежним виконання батьківських обов`язків відповідачем.

Будучи обізнаною про наявність справи про позбавлення батьківських прав в суді, відповідач заперечень на позов не подала, на зв`язок із судом не виходила.

Суд приходить до висновку, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження винної поведінки відповідача та свідомого нехтування своїми обов`язками відносно власної дитини.

Судом враховано, що неповнолітня ОСОБА_3 проживає із батьком за адресою АДРЕСА_1 . Неприйняття участі відповідачем в житті дитини створює перешкоди для реалізації прав неповнолітній дитині на вільний виїзд за межі України, оформлення дозвільних документів та забезпечення інших прав та інтересів дитини, пов`язаних в тому числі з лікуванням, реєстрацією місця проживання тощо.

З показань свідків, пояснень позивача, які не спростовані відповідачем, вбачається, що мати не вітає доньку зі святами, не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, не цікавиться життям та здоров`ям дитини, хоча перешкод для цього не має.

Суд прийшов до висновку про необхідність застосування п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якою передбачено, що батько, матір можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Суд прийшов до такого висновку, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що мати дитини - ОСОБА_2 свідомо, з власної провини ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_3 2010 р.н., а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, лікування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками.

В судовому засіданні не встановлені обставини, які б свідчили про існування об`єктивних перешкод для реалізації відповідачем її батьківських обов`язків, що спричинили неналежне піклування про дитину з підстав, що не залежать від відповідача.

З метою захисту якнайкращих інтересів дитини суд визнає за доцільне позбавити матір батьківських прав, що забезпечить її розвиток у безпечному та стійкому середовищі.

Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведеність належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами факту ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини, яке виражається у тому, що вона не відвідує дитину, не цікавиться її життям та розвитком, не забезпечує необхідне харчування, медичним доглядом, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення в дуже важливий для формування її особистості вік; не надає дитині доступ до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі і не може бути для дитини прикладом та авторитетом; не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не створює умови для отримання нею освіти. Відповідач не розуміє батьківського обов`язку, не виявляє ніяких батьківських почуттів, не займалась та не займається вихованням та утриманням доньки, не замислюється про долю дитини, її майбутнє.

Тому, оцінивши зібрані по справі докази, врахувавши встановлені судом обставини, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про застосування крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 у відношенні її неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки остання тривалий час не виконує своїх батьківських обов`язків та свідомо відмовилась від такого права.

Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

Згідно із ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

З урахуванням встановлених судом обставин, наданих доказів, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі частини його доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Позов подано до суду 27.05.2024 року.

Згідно ст. 430 ЦПК України, стягнення аліментів за один місяць підлягає зверненню до негайного виконання.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно Закону України «Про судовий збір» (редакція на момент подачі позову) за подання позову немайнового характеру особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб,що складає 1211,20 гривень.

Позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру відібрання дітей від матері без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В зв`язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі та тим, що позивач звільнений від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, судовий збір необхідно стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, що не заявляє самостійних вимог: районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району та районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як органи опіки та піклування про позбавлення батьківських прав - задовольнити в повному обсязі.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянку України у відношенні неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ? аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі частини її доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 27.05.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мас право на поновлення пропущеного строку на поданні заяви про його поновлення - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя Л.О. Варнавська