ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1492/24 Справа № 705/3974/24 Категорія: на ухвалу Головуючий по 1 інстанції Єщенко О.І. Доповідач в апеляційній інстанції Гончар Н.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

учасники справи:

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКОКЛІНЕР»

представник заявника ОСОБА_1

боржник ОСОБА_2

особа, що подала апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКОКЛІНЕР»

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОКЛІНЕР» на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 липня 2024 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОКЛІНЕР» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг

в с т а н о в и в :

03 липня 2024 року ТОВ «ЕКОКЛІНЕР» звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

З прохальної частини заяви вбачається, що заявник просить видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ЕКОКЛІНЕР» 2 922 грн. 13 коп. заборгованості, до складу якої входить: 1 823 грн. 64 коп. заборгованості по оплаті послуг з поводження з побутовими відходами, 241 грн. 60 коп. 3 % річних, 856 грн. 89 коп. інфляційних втрат. Крім того, просить стягнути з боржника на свою користь витрати на правничу допомогу в розмірі 1 000 грн.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 липня 2024 року відмовлено у видачі судового наказу в частині стягнення витрат на правничу допомогу.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою входить до предмету доказування у справі, може бути оспорений боржником, тобто не є безспірною вимогою. Суд керувався ч. 3 ст. 165 ЦПК України відповідно до якої визначено, що якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

В апеляційній скарзі ТОВ «ЕКОКЛІНЕР» просить скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 липня 2024 року як незаконну, а матеріали справи направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що районний суд дійшов помилкового висновку що відшкодування витрат на правничу допомогу в наказному провадженні є неможливим, оскільки право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 та від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 168 ЦПК України сума судових витрат, що сплачена заявником підлягає стягненню на його користь з боржника.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду відповідає вказаним вимогам.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що ТОВ «ЕКОКЛІНЕР» просить суд видати судовий наказ, яким стягнути з ОСОБА_2 2 922 грн. 13 коп. заборгованості, до складу якої входить: 1 823 грн. 64 коп. заборгованості по оплаті послуг з поводження з побутовими відходами, 241 грн. 60 коп. 3 % річних, 856 грн. 89 коп. інфляційних втрат. Крім того, просить стягнути з боржника на свою користь витрати на правничу допомогу в розмірі 1 000 грн.

Ч. 1 ст. 160 ЦПК України, передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

В п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України містяться вимоги за якими може бути видано судовий наказ, зокрема стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.

Разом з тим, заявник звернувся до суду також із вимогою про стягнення витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

У наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог, перелічених у статті 161 ЦПК України.

Ч. 1 ст. 133 ЦПК України, передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу ( п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1 та 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У справах наказного провадження учасниками справи є заявник та боржник (ч. 2 ст. 42 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 167 ЦПК України розгляд заяв про видачу судового наказу проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника, що позбавляє останнього можливості подати заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу або клопотання про зменшення таких витрат.

У свою чергу, в наказному провадженні розглядаються безспірні вимоги, що виключає можливість стягнення судовим наказом витрат на професійну правничу допомогу.

Порядок розгляду справ наказного провадження визначений розділом II ЦПК України, який не містить положень, які б передбачали можливість розподілу витрат на правничу допомогу.

На відміну від витрат по сплаті судового збору, розмір якого визначається Законом України «Про судовий збір», склад та розмір витрат на правничу допомогу входять до предмета доказування у справі, в якій сторони, користуючись принципами змагальності та диспозитивності судового процесу, обґрунтовують свої вимоги та заперечення не лише стосовно вимог по суті спору, й з приводу витрат на правничу допомогу.

З огляду на викладене, відшкодування витрат на правничу допомогу можливе у справах позовного провадження, а у справах наказного провадження, з урахуванням особливостей розгляду цих справ, такі судові витрати не відшкодовуються.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеній у постанові від 25 березня 2020 року у справі № 607/1219/18, про те, що відшкодування витрат на правничу допомогу можливе у справах позовного провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що стягнення витрат на правничу допомогу гарантовано законодавством України, в тому числі й Конституцією України не спростовує висновків суду першої інстанції про те, що розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою входить до предмету доказування у справі, може бути оспорений боржником, тому не є безспірною вимогою, а відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу в частині стягнення витрат на правничу допомогу та вважає його законним.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОКЛІНЕР» залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 26 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді