ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 695/813/24
Провадження № 22-ц/821/1275/24
категорія: 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л.І.,

суддів: Гончар Н.І., Карпенко О.В.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Григоренка Андрія Олександровича на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 травня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

22.02.2024 ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову Товариство зазначило, що 18.04.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем було укладено договір № 3613569 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Договір укладено в електронному форматі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». За вказаним договором відповідач отримав позику у розмірі 10 400 грн 00 коп. строком на 360 днів, шляхом переказу на його банківську картку з призначенням платежу поповнення карти та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% від суми кредиту за кожен день користування знижена процентна ставка та 2% від залишку суми кредиту за кожен день стандартна процентна ставка (відповідні ставки зазначені в п. 1.4.2, та 1.4.1. Договору).

Станом на 01.12.2023 відповідач борг та нараховані, відсотки не погасив, наявне прострочення за договором споживчого кредитування № 3613569 від 18.04.2023.

У подальшому 10.11.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу №10112023, відповідно до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» прийняло належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, зокрема до відповідача за договором споживчого кредитування № 3613569 від 18.04.2023.

Оскільки відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та не сплатив нараховані відсотки, усупереч вимог ст. ст. 509, 526, 1054 ЦПК України та у порушення умов договору кредитування, позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 85 280 грн 00 коп., з яких 10 400 грн 00 коп. тіло кредиту, 74 880 грн 00 коп. заборгованість за відсотками.

Також, звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати, які складаються із судового збору у сумі 3 028, 00 грн 00 коп. та витрат на правничу допомогу у сумі 6 000 грн 00 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 травня 2024 року позов ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3613569 від 18.04.2023 у сумі 85 280 грн 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» витрати зі сплати судового збору у сумі 3 028 грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» витрати на правничу допомогу у сумі 6 000 грн 00 коп.

Рішення суду мотивоване тим, що матеріали справи не містять доказів належного виконання кредитного зобов`язання відповідачем як на користь первісного кредитора, так і на користь позивача, а тому суд приходить висновку щодо належності позивача у справі та стягнення боргу саме на користь ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ», як нового кредитора.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У червні 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Григоренко А.О. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Григоренка А.О. мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами отримання грошових коштів відповідачем від ТОВ «Лінеура Україна». Стверджує, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, зокрема, первинних документів (касово-бухгалтерських документів) на підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів за кредитним договором. Також, вказує, що судом першої інстанції не враховано, що позивачем не доведено належними доказами набуття права вимоги за кредитним договором до відповідача. Стверджує, що в матеріалах справи відсутні докази набуття права вимоги позивача за кредитним договором до відповідача. Витяг з Реєстру боржників підписаний лише однією стороною, що унеможливлює дійти однозначного та поза розумним сумнівом висновку про набуття позивачем права вимоги за кредитним договором до відповідача.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У липні 2024 року представник ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» - адвокат Попов В.Г. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін. Вказує, що факт надходження коштів на картковий рахунок відповідача підтверджений належними та допустимими доказами, яким була надана судом першої інстанції належна оцінка. Звертає увагу, що листом №29-4-01/07-1166-БТ від 03.05.2024 АТ «УКРСИББАНК» надав виписку руху коштів по картковому рахунку відповідача, яка по своєму змісту є первинним документом бухгалтерського обліку в розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», і відповідно належним доказом заборгованості відповідача. Зазначає, що висновок суду першої інтонації про набуття ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» прав вимоги за кредитним договором в повній мірі відповідає як вимогам чинного законодавства, яким врегульовано правовідносини факторингу (глава 73 ЦК України), так і наявним правовим позиціям Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що 18.04.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір № 3613569 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі кредитний договір), відповідно до п.1.1 якого укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Вебсайт або Мобільний додаток «Credit7».

Пунктом 1.2. кредитного договору визначено, що на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 10 400,00 гривень.

У відповідності до п. 1.3. договору строк кредиту 360 днів.

Згідно п. п. 1.4., 1.4.1., 1.4.2. договору тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на наступних умовах: стандартна процентна ставка становить 2,00% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3. цього договору. Знижена процентна ставка становить 1,00% в день та застосовується на умовах. Якщо клієнт до 08.05.2023 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів, або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

У випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки.

Пунктами 1.5.1. та 1.5.2. договору визначено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладання договору складає: за стандартною ставкою за весь строк кредиту 23208,75% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 23208,75% річних.

У відповідності до п. п. 1.6.1. та 1.6.2. орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає: за стандартною ставкою 85280,00 грн. за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої ставки 83200,00 грн.

Вказаний кредитний договір підписано відповідачем електронним підписом «К341» 18.04.2023.

До кредитного договору складено паспорт споживчого кредиту, який містить положення аналогічні тим, що викладені у кредитному договорі.

Паспорт споживчого кредиту підписано відповідачем електронним підписом «К341» 18.04.2023.

ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Договору.

Факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 10 400 грн 00 коп. шляхом перерахування грошових коштів на вказану суму на належний йому картковий рахунок у АТ «УКРСИББАНК» НОМЕР_1 стверджується листом АТ «УКРСИББАНК» №29-4-01/07-1166-БТ від 03.05.2024, випискою по вказаному рахунку за період з 18.04.2023 по 21.04.2023, листами ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» №2 від 23.11.2023, та вих. №134-24 від 13.05.2024, відповідно до яких ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» є зареєстрованою належним чином, відповідно до норм законодавства України, юридичною особою та є фінансовою установою, що наразі здійснює ліцензійну господарську діяльність, відповідно до отриманої від Національного банку України ліцензії на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунку.

Відповідно до договору №210222-1 від 21.02.2022 ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 18.04.2023 на суму 10 400 грн 00 коп., номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» - 90f09d67-6949-4875-a6b0-b864b587c222: повний номер картки 737248, призначення платежу зарахування на картку.

Заборгованість відповідача за кредитним договором становить 85 280 грн 00 коп., з яких: 10 400 грн 00 коп. заборгованість по тілу кредиту, 74 880 грн 00 коп. - заборгованість по відсотках.

10 листопада 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 10112023, згідно з яким право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №3613569 від 18.04.2023 перейшло до позивача, що також стверджується витягом з реєстру прав вимог № 1 до договору факторингу.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 і 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Згідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Частиною 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 18.04.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір № 3613569 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до п. 1.1 якого укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Вебсайт або Мобільний додаток «Credit7».

Пунктом 1.2 спірного кредитного договору визначено, що на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 10 400,00 грн.

Вказаний кредитний договір підписано відповідачем електронним підписом «К341» 18.04.2023.

До кредитного договору складено паспорт споживчого кредиту, який містить положення аналогічні тим, що викладені у кредитному договорі, який підписано відповідачем електронним підписом «К341» 18.04.2023.

ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» виконало взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Договору.

Так факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 10 400 грн 00 коп. шляхом перерахування грошових коштів на вказану суму на належний йому картковий рахунок у АТ «УКРСИББАНК» НОМЕР_1 стверджується листом АТ «УКРСИББАНК» №29-4-01/07-1166-БТ від 03.05.2024, випискою по вказаному рахунку за період з 18.04.2023 по 21.04.2023, листами ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» №2 від 23.11.2023, та вих. №134-24 від 13.05.2024.

ОСОБА_1 належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого заборгованість відповідача становить 85 280 грн 00 коп., з яких: 10 400 грн 00 коп. заборгованість по тілу кредиту, 74 880 грн 00 коп. - заборгованість по відсотках.

10 листопада 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 10112023, згідно з яким право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №3613569 від 18.04.2023 перейшло до позивача, що також стверджується витягом з реєстру прав вимог № 1 до договору факторингу.

Суд першої інстанції, розглядаючи спір та встановлюючи обставини у справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав суду доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, станом на день розгляду справи заборгованість відповідача за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3613569 від 18.04.2023 складає 85 280 грн 00 коп., з яких: 10 400 грн 00 коп. заборгованість по тілу кредиту, 74 880 грн 00 коп. - заборгованість по відсотках.

Крім того, як вірно вказав суд першої інстанції, що договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3613569 від 18.04.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений в п.10 Кредитного договору, Реквізити та підписи Сторін. Отже, наведеним вище, спростовуються доводи відповідача щодо не підписання ним кредитного договору, оскільки саме відповідач ініціював укладення договору, оформивши заявку на сайті первісного кредитора, підписавши договір з використанням одноразового ідентифікатора.

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що матеріали справи не містять доказів належного виконання кредитного зобов`язання відповідачем як на користь первісного кредитора, так і на користь позивача, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, зокрема, первинних документів (касово-бухгалтерських документів) на підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів за кредитним договором, є помилковими. Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції встановлено, що факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 10 400 грн 00 коп. шляхом перерахування грошових коштів на вказану суму на належний йому картковий рахунок у АТ «УКРСИББАНК» НОМЕР_1 стверджується листом АТ «УКРСИББАНК» №29-4-01/07-1166-БТ від 03.05.2024, випискою по вказаному рахунку за період з 18.04.2023 по 21.04.2023, листами ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» №2 від 23.11.2023, та вих. №134-24 від 13.05.2024, відповідно до яких ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» є зареєстрованою належним чином, відповідно до норм законодавства України, юридичною особою та є фінансовою установою, що наразі здійснює ліцензійну господарську діяльність, відповідно до отриманої від Національного банку України ліцензії на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунку.

Як зазначено у вказаних вище листах, ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» надає послуги з переказу грошових коштів ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» в рамках укладеного договору №210222-1 від 21.02.2022, відповідно до якого Товариство, за дорученням ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», на підставі окремо укладеного кредитного договору між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та споживачем (фізичною особою), за допомогою сервісу Товариства здійснює переказ коштів у національній валюті України з метою видачі кредиту від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на банківську картку споживача (фізичної особи).

Відповідно до договору №210222-1 від 21.02.2022 ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» 18.04.2023 на суму 10 400 грн 00 коп., номер транзакції в системі ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» - 90f09d67-6949-4875-a6b0-b864b587c222: повний номер картки 737248, призначення платежу зарахування на картку.

Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаним положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта.

При цьому, згідно пункту 3 вказаного Положення, клієнтські рахунки, за якими обліковуються кошти, розпорядником яких є клієнти банку. До клієнтських рахунків належать кореспондентські, поточні, вкладні (депозитні) рахунки, рахунки умовного зберігання (ескроу), розрахункові рахунки.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц.

Таким чином, системний аналіз матеріалів справи, зокрема, виписка по вказаному рахунку в сукупності з іншими доказами, дають підстави для висновку, що позивач правомірно звернувся до суду із позовними вимогами про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що відповідач по справі у повному обсязі здійснив погашення заборгованості за наданим кредитом.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено належними доказами набуття права вимоги за кредитним договором до відповідача в зв`язку з тим, що витяг з реєстру боржників підписаний лише однією стороною, є необґрунтованими. Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, 10 листопада 2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» укладено договір факторингу № 10112023, згідно з яким право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №3613569 від 18.04.2023 перейшло до позивача, що також стверджується витягом з реєстру прав вимог № 1 до договору факторингу.

Як вбачається з витягу від 08.12.2023 із реєстру прав вимог № 1 від 10.11.2023 (Додаток №1 до договору факторингу №10112023 від 10.11.2023), витяг зроблено відповідно до п. 12 глави 11 розділу ІІ Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах і організаціях» від 18.06.2015 №1000/5 та завірений директором ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ».

Також, позивачем в якості доказу надано копію платіжної інструкції (безготівковий переказ в національній валюті) від 13.11.2023 на суму 206 140,44 грн, платник ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ», отримувач ТОВ «ЛІНЕУРА Україна», призначення платежу: згідно договору факторингу №10112023 від 10.11.2023 та реєстру прав вимоги №1.

Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

При цьому, ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Наведені висновки суду узгоджуються з правовою позицією, наведеною у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2019 року у справі за № 361/2105/16-ц та від 06 лютого 2018 року у справі за № 278/1679/13-ц, від 06 лютого 2019 року у справі за № 667/11010/14-ц.

Таким чином, за встановлених обставин, позивачем доведено набуття ним права грошової вимоги до відповідача за договором №3613569 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 18.04.2023, укладеним між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та відповідачем.

При цьому, як вірно вказав суд першої інстанції, матеріали справи не містять доказів належного виконання кредитного зобов`язання відповідачем як на користь первісного кредитора, так і на користь позивача, а тому вірно дійшов висновку щодо належності позивача у справі та стягнення боргу саме на користь ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ», як нового кредитора.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Крім того, наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться лише до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли між сторонами та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки їх доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Григоренка Андрія Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 травня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ ФАКТОРИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 23 жовтня 2024 року.

Головуючий Л.І. Василенко

Судді : Н.І. Гончар

О.В. Карпенко