Провадження 2-о/127/635/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря судового засідання Остапенко І.В.,

заявника - ОСОБА_1 ,

адвоката заявника - Лісуня М.В.,

представника заінтересованої особи - Міністерства оборони України - Москаленка А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника Міністерства оборони України про закриття провадження у справі, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб - Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме: встановлення факту належності особи до членів сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби та встановлення факту перебування на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця, розгляд якої відбувається в порядку окремого провадження.

24.07.2024 до суду надійшла заява від Міністерства оборони України про закриття провадження у справі в частині встановлення факту перебування на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця.

Крім того, від Міністерства оборони України 23.10.2024 до суду надійшла заява про закриття провадження у справі в частині встановлення факту належності особи до членів сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби.

Так, вищевказані клопотання обґрунтовані тим, що чинним законодавством України передбачений позасудовий порядок встановлення фактів, із заявою про встановлення яких, заявник звернувся до суду.

В судове засіданні представник заінтересованої особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. Таким чином, представник заінтересованої особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився в судове засідання без поважних причин.

Враховуючи вищевикладене, думку заявника, його адвоката та представника заінтересованої особи - Міністерства оборони України, а також положення ст.ст. 223 і 294 ЦПК України, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність представника заінтересованої особи - ІНФОРМАЦІЯ_1 (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання).

В судовому засіданні представник заінтересованої особи - Міністерства оборони України свої клопотання про закриття провадження у справі підтримав і просив задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними у них.

Заявник та його адвокат заперечували щодо задоволення клопотань представника Міністерства оборони України, посилаючись на їх безпідставність.

Заслухавши клопотання, думку учасників справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України.

Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як вбачається із змісту заяви та наданих в судовому засіданні пояснень заявника та його адвоката, встановлення факту належності заявника до членів сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби та встановлення факту перебування на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця, необхідне заявнику для отримання матеріальних виплат та інших гарантій з боку держави, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Постановою Вінницького апеляційного суду від 20.08.2024, яка набрала законної сили 20.08.2024, встановлено наступне:

«…Як вбачається із змісту заяви, ОСОБА_1 просив встановити факт, що заявник ОСОБА_1 належав до членів сім`ї і перебував на утриманні свого рідного (повнорідного) брата ОСОБА_2 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки встановлення такого факту належності заявника до членів сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби та встановлення факту перебування на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця, необхідне йому для отримання матеріальних виплат та інших гарантій з боку держави, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Тобто вказана заява, є заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, яка підлягає розгляду судом цивільної юрисдикції на підставі статті 19 ЦПК України та пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України.

При цьому, відповідно до пп. 1-3 п. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Цей Порядок визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, та осіб, звільнених з військової служби (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст) (п. 1 Порядку).

Відповідно до п. 20 Порядку особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), у паперовій або електронній формі засобами електронної пошти заяву кожної повнолітньої особи, яка має право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги.

На підтвердження факту перебування заявника, який є членом сім`ї загиблого (померлого), на його утриманні, який визначається відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», може бути надано рішення суду або інший документ, що є підставою для встановлення факту перебування на утриманні та призначення пенсії в разі втрати годувальника відповідно до зазначеного Закону.

З системного аналізу Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 вбачається, що її положення регулюють лише механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, та осіб, звільнених з військової служби (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Натомість вказаною постановою взагалі не передбачено порядок отримання/набуття статусу члена сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця, як про те помилково зазначив суд в оскаржуваній ухвалі суду.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», частин четвертої і п`ятої статті 22 Закону України «Про міліцію» та частини шостої статті 22 Закону України «Про пожежну безпеку» (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») від 03 червня 1999 року Справа N 1-8/99 N 5-рп/99:

«До кола членів сім`ї військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони належать його (її) дружина (чоловік), їх діти і батьки. Щодо них ознака (вимога) ведення спільного господарства з суб`єктом права на пільги в оплаті користування житлом і комунальними послугами застосовується лише у передбачених законом випадках. Діти є членами сім`ї незалежно від того, чи є це діти будь-кого з подружжя, спільні або усиновлені, народжені у шлюбі або позашлюбні.

Членами сім`ї військовослужбовця, працівника міліції, особового складу державної пожежної охорони можуть бути визнані й інші особи за умов постійного проживання разом з суб`єктом права на пільги і ведення з ним спільного господарства, тобто не лише його (її) близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід, баба), але й інші родичі або особи, які не перебувають з військовослужбовцем, працівником міліції, особового складу державної пожежної охорони у безпосередніх родинних зв`язках (неповнорідні брати, сестри; зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші).

Членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця (пункт 6 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»), є та з визначених у пункті 1 цього Рішення особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Це особи, що не мають власних доходів, або особи, пенсія, стипендія чи інший сукупний середньомісячний доход яких не перевищує офіційно встановленої межі малозабезпеченості (до законодавчого визначення прожиткового мінімуму). До них належать: а) неповнолітні; б) непрацездатні; в) інші особи, яких військовослужбовець зобов`язаний утримувати за законом; г) вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі (крім курсантів і слухачів військово-навчальних закладів та навчальних закладів органів внутрішніх справ), стажисти до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними віку, встановленого для таких членів сім`ї військовослужбовця, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника; д) працездатні члени сім`ї військовослужбовця, що зайняті доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками військовослужбовця, які не досягли 8-річного віку, за інвалідом першої групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, та визначеними законом іншими видами трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який надає члену сім`ї військовослужбовця право на трудову пенсію; е) інші особи, визнані утриманцями у встановленому порядку. У разі переведення військовослужбовця для подальшого проходження служби або навчання в інший населений пункт його утриманцями до надання житла сім`ї треба вважати і тих членів його сім`ї, які перебували раніше на утриманні військовослужбовця і залишились тимчасово проживати за попереднім місцем служби.» (абз. 2-3 п. 1 та п. 3 резолютивної частини Рішення).

На підставі наведених положень Рішення Конституційного Суду України, статус члена сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця, може бути встановлений судом.

Суд має компетенцію визначати, чи відповідає конкретна особа критеріям, встановленим у законодавстві, для визнання її членом сім`ї військовослужбовця, що перебуває на його утриманні. Це рішення ґрунтується на аналізі доказів, які підтверджують факт утримання, відсутність власних доходів або іншу залежність від військовослужбовця, а також на тлумаченні законодавчих норм щодо складу сім`ї. Тому питання визнання особи утриманцем військовослужбовця вирішується судом у кожному конкретному випадку на підставі індивідуальних обставин справи…».

Таким чином, дана справа відноситься до компетенції суду та підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні клопотань представника Міністерства оборони України про закриття провадження у справі.

На підставі викладеного вище та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 255, 258-261, 293, 294, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотань представника Міністерства оборони України про закриття провадження у справі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду складена 28.10.2024.

Суддя: