ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8799/24 Справа № 206/2117/24 Суддя у 1-й інстанції - Румянцев О. П. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Халаджи О. В.

суддів: Космачевської Т.В., Никифоряка Л.П.,

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2024 року у цивільній справі за заявою Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», заінтересована особа ОСОБА_2 про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку ( ОСОБА_3 ),

В С Т А Н О В И В:

1 травня 2024 року Комунальне підприємство «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради звернулась до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про надання ОСОБА_2 психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 30.04.2024 року ОСОБА_2 був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий становить небезпеку для себе та оточуючих, є безпорадними і не може самостійно задовольняти основні життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2024 року госпіталізовано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку.

На вказане рішення суду представником ОСОБА_2 ОСОБА_1 , була подана апеляційна скарга, в якій остання вказує, що воно було ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Мотивує скаргу, тим, що суд першої інстанції впорушення приписів ч.1 ст. 59, ч.1 ст. 63, ч.2 ст. 341 ЦПК України, справа № 206/2117/24 за заявою КП «ДБКЛПД» ДОР про надання ОСОБА_4 психіатричної допомоги в примусовому порядку розглянута Самарським районним судом м. Дніпропетровська 02.05.2024р. без участі законного представника ОСОБА_4 з числа осіб визначених ст. 59 ЦПК України, участь якого у судовому розгляді забезпечила б повноту установлення обставин, які мають значення для справи, оскільки законний представник може повідомити відомості про звичну поведінку ОСОБА_4

ОСОБА_1 просила рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні заяви Комунального підприємства відмовити.

Від керівника Лівобережної окружної прокуратру м. Дніпра Кондратова Володимира Гарійовича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує на те, що висновки суду першої інстанції про задоволення вимог заяви про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги не суперечать вказаному вище рішенню Європейського суду з прав людини у справі «Вінтерверп проти Нідерландів» від 24.10.1979 року та положенням статті 5 пункту 1 «e» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам внутрішнього закону України - статті 16 Закону України «Про психіатричну допомогу», якою врегульовано питання щодо процедури і порядку госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку.

ОСОБА_5 просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Від представника Комунального підприємства Бабенко О.А., надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона зазначила, що ОСОБА_2 хворіє на психічне захворювання з 2004 року. Загалом кількість госпіталізацій до нашого медичного закладу становить - 20 разів, в поточному році 1 раз, є інвалідом ІІ групи безстроково по психічному захворюванню.

ОСОБА_2 03.05.2024 року був доставлений до відділення анестезіології та інтенсивної терапії на ношах у важкому стані, контакту не доступний, на запитання не відповідав, постійно видавав голосні протяжні гудящі звуки. Лежав в одній позі, інструкції не виконував, слину і мокроту не ковтав. Через маску відбувалася киснева підтримка. Згодом була проведена інкубація трахеї та пацієнта було переведено на ШВЛ. Було зареєстровано зупинку серцевої діяльності. У зв`язку із проведеними спец обслідуваннями у хворого було виявлено язву ЛДПК, для подальшого лікування ОСОБА_2 був переведений до лікарні швидкої медичної допомоги.

06.05.2024 року при переведенні до іншого медичного закладу ОСОБА_2 надав письмову заяву в якій зазначає, що претензій до адміністрації та медичного персоналу лікарні немає та зазначив, що ним не буде подано апеляційної чи будь-яких інших скарг на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02.05.2024 року про примусову госпіталізацію.

ОСОБА_6 , просила оскаржуване рішення залишити без змін.

Від прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури Лейченко О.В., також надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання наголошує на тому, що місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку, госпіталізувавши ОСОБА_2 , до комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», просила його залишти без змін.

Учасники справи у судовому засіданні підтримали доводи своїх вимог та заперечень.

ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.04.2024 ОСОБА_2 був госпіталізований до КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР за направленням лікаря-психіатра ОСОБА_7 лікарні КЗ ОЦЕМД та МК ДОР.

При обстеженні психічного стану ОСОБА_2 в КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР комісія лікарів-психіатрів дійшла до висновку, що останній потребує госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до ст.14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» №1489-ІІІ від 22.02.2000.

ОСОБА_2 поставлено попередній діагноз шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, маячний синдром, поточний процес.

Задовольняючи заяву про примусову госпіталізацію, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 , виявляє ознаки тяжкого психічного розладу.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих.

Частинами першою та другою статті 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» встановлено, що особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів закладу з надання психіатричної допомоги для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в закладі з надання психіатричної допомоги, ця особа підлягає негайній виписці.

У випадках, коли госпіталізація особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку визнається доцільною, представник закладу з надання психіатричної допомоги, в якому перебуває особа, протягом 24 годин з часу госпіталізації направляє до суду за місцем знаходження закладу з надання психіатричної допомоги заяву про госпіталізацію особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею.

Згідно ч.ч. 2-5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів.

Враховуючи, що ОСОБА_2 виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, внаслідок яких становить небезпеку для себе та оточуючих, є безпорадними і не може самостійно задовольняти основні життєві потреби

Доводи скарги, що судом першої інстанції було розглянуто заяву Комунального підприємства без участі законного представника ОСОБА_4 , з числа осіб визначених ст. 59 ЦПК України, колегія суддів не примйає, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_4 , визнано судом недієздатним із призначенням йому опікуна.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність рішення суду першої інстанції не впливають, а отже й не підлягають задоволенню.

При таких обставинах апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 02 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О. В. Халаджи

Т.В. Космачевська

Л.П. Никифоряка

Повний текст судового рішення складено 24 жовтня 2024 року.

Суддя-доповідач О. В. Халаджи