Єдиний унікальний номер судової справи: 490/5431/24
Провадження № 22ц/812/1807/24 Доповідач апеляційного суду Самчишина Н.В.
Постанова

іменем України

09 грудня 2024 року м. Миколаїв Справа №490/5431/24

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участі: представника відповідача - Пузіна Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Пузіним Денисом Миколайовичем, на рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 01 жовтня 2024 року, ухвалене у складі головуючого у справі судді Гуденко О.А., у приміщенні цього суду, повний текст судового рішення складений 07 жовтня 2024 року, за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

В червні 2024 року Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк» або Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостіза кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що АТ «Універсал Банк» належить мобільний банк monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Даний договір є електронним, змішаним договором.

Позивач зазначав, що ОСОБА_1 звернулася до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 17 лютого 2020 року.

Положеннями анкети заяви визначено, що анкета заява разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету заяву відповідачка підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір про надання банківських послуг та зобов`язувалася виконувати його умови.

На підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 90000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 .

АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Станом на 30 квітня 2023 року у відповідачки прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення 5.17 п. 5 Розділу ІІ Умов, відбулось Істотне порушення Клієнтом зобов`язань, вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Цього ж дня Банк направив відповідачці «пуш»-повідомлення про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості, проте відповідачка заборгованість не погасила.

Посилаючись на викладене та порушення відповідачкою своїх зобов`язань, що призвело до заборгованості за кредитним договором, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за тілом кредиту станом на 11 лютого 2024 року в розмірі 111810,22 грн та судові витрати у розмірі 2422,40 грн.

У відзиві на позов відповідачка, заперечуючи проти позову, посилалась на неузгодженість умов договору щодо сплати процентів за кредитом.

Рішенням Центральногорайонного суду м. Миколаєва від 01 жовтня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг «Monobank» від 17 лютого 2020 року у розмірі 111810,22 грн, а також 2422,40 грн судового збору.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції встановив, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, а тому позовні вимоги АТ «Універсал Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, що складається з тіла кредиту, є обґрунтованими, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, на підставі чого позов підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Пузіним Д.М., посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Зазначала, що судом не враховано, що упродовж періоду кредитування Банк систематично нараховував відповідачеві проценти за користування кредитом, сплата та розмір яких не були погоджені сторонами, та здійснював їх автоматичне списання, що призвело до збільшення розміру тіла кредиту, про стягнення якого просив позивач.

Внаслідок таких дій банку тіло кредиту безпідставно збільшено на суму нарахованих та несплачених відповідачем процентів за користування кредитом та не враховані в погашення боргу списані суми процентів. З одного боку фактично зазначена сума позичальником не витрачалася, а з іншого - заборгованість за тілом кредиту не зменшувалась, а тому визначена банком заборгованість за тілом кредиту з урахуванням процентів є необґрунтованою. За таких обставин, нарахування заборгованості в частині процентів здійснювалось банком неправомірно, а отже не підлягають стягненню кошти, автоматично списані в рахунок процентів з карткового рахунку та їх слід вираховувати при визначенні заборгованості.

За розрахунком відповідача сума неправомірно списаних, неузгоджених платежів за користування кредитом перевищує загальний залишок заборгованості за кредитом, а тому позовні вимоги банку є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг в рамках проекту Монобанк (monobank) від 17 лютого 2020 року.

В анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг зазначено, що ОСОБА_1 просила відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривні та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов Договору та наведених нижче умов. Погоджувалася з тим, що анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого вона підтверджує і зобов`язується виконувати його умови. З зазначеними документами вона ознайомлена, отримав їх примірники у мобільному додатку, вони їй зрозумілі і не потребують додаткового тлумачення.

Відповідно до пункту 6 анкети-заяви ОСОБА_1 просила вважати наведений зразок її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі її електронний /електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті в Банку. Засвідчила генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключом (номер ключа), що буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення її дій згідно з Договором. Також відповідач погодилася, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях і підтвердила, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або Банком з використанням електронного/електронного цифрового підпису (т. 1 а.с. 35).

Дана анкета-заява містить підписи представника Банку та ОСОБА_1 .

До позовної заяви Банком долучено Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank, Тарифи з користування Чорною карткою monobank і Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank (т. 1 а.с. 37-68).

Згідно довідки АТ «Універсал Банк» про наявність рахунку від 16 липня 2024 року ОСОБА_1 видано картку № НОМЕР_1 , яка активна до листопада 2024 року (т. 1 а.с. 202).

Довідкою АТ «Універсал Банк» від 17 липня 2024 року підтверджено, що розмір встановленого ОСОБА_1 кредитного ліміту з 17 лютого 2020 року становив 30 000 грн, який неодноразово збільшувався, в останнє 28 січня 2021 року був збільшений до 90 000 грн. (т. 1 а.с. 203).

Позивачем надані суду неодноразові заяви клієнта ОСОБА_1 про надання кредиту за вказаним договором за програмою «Покупка частинами», «Трансакція в розстрочку» протягом 2020 року січня 2022 року підписані електронним підписом, паспорт споживчого кредиту «Покупка частинами».

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 11 лютого 2024 року складається тільки із боргу за тілом кредиту в розмірі 111810,22 грн ( т. 1 а.с. 24-34).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, кредитний договір між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 у тому числі анкету-заяву разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, які були надані Банком позичальнику ОСОБА_1 через мобільний додаток, було підписано шляхом накладення електронного цифрового підпису останньої.

Фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, позовні вимоги АТ «Універсал Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, що складається з тіла кредиту, відповідно до Тарифів, є обґрунтованими, оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, а тому позов підлягає задоволенню.

Колегія суддів не з усіма висновками суду першої інстанції погоджується з огляду на таке.

У справі, що розглядається предметом розгляду є правовідносини сторін, що склалися у зв`язку з укладенням кредитного договору, однією із форм якого є онлайн кредит, тобто позика оформлена через мережу Інтернет.

Правовідносини даного правочину регулюються ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринку фінансових послуг», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про електронну комерцію», нормативними актами Національного Банку України та Національної комісії з державного регулювання ринку фінансових послуг.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.

З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19.

Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі:

- у паперовому вигляді;

- у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»;

- шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги;

- в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту.

Зі змісту статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закон) електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У анкеті-заяві позичальника ОСОБА_1 не зазначені ані процентна ставка за користування кредитними коштами, ані строк повернення кредиту, ані відповідальність за порушення зобов`язань.

Матеріали справи не містять підтверджень, що надані Банком до суду Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank, Тарифи з користування Чорною карткою monobank, паспорт споживчого кредиту розуміла відповідач, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву до договору про надання банківських послуг в рамках проекту Монобанк (monobank), тоді як вказані Умови і правила, Тарифи, паспорт споживчого кредиту ОСОБА_1 не підписані, зокрема електронним цифровим підписом, як це передбачено узгодженими сторонами умовами у анкеті-заяві ОСОБА_1 до договору про надання банківських послуг в рамках проекту Монобанк (monobank) від 17 лютого 2020 року. Не свідчать про таке ознайомлення та погодження позичальника і надані підписані ним цифровим підписом заяви клієнта ОСОБА_1 про надання кредиту за вказаним договором за програмою «Покупка частинами», «Трансакція в розстрочку» протягом 2020 року січня 2022 року.

Крім того, як зазначено у доданих позивачем до позову Умовах і правилах обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/ Universal Bank та Тарифах з користування Чорною карткою monobank, вони затверджені Протоколом Правління № 46 від 24 листопада 2021 року та набувають чинність з 27 листопада 2021 року.

При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача про те, що надані Банком Умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк», Тарифи та паспорт споживчого кредиту повинні розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, а тому з відповідачем було узгоджено у належній формі зазначені в цих документах умови кредитування.

Такі висновки не суперечать правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про погодження відповідачем умов щодо стягнення процентів та відповідальності за порушення зобов`язань.

За інформацією, яка міститься у виписці з банківського рахунку вбачається, що ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами та здійснювала погашення заборгованості.

Як вбачається з наданої Банком виписки по особовому рахунку відповідача позичальнику були нараховані та списані проценти за користування кредитними коштами на загальну суму 55614 грн 11 коп.

Оскільки сторони у кредитному договорі не передбачили нарахування та стягнення з позичальника процентів, з огляду на заперечення останньої про узгодження умов договору щодо сплати процентів, то дії Банку щодо їх нарахування та стягнення є такими, що порушили умови договору. А тому вказана сума повинна бути зарахована на погашення тіла кредиту.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 11 лютого 2024 року складається тільки із боргу за тілом кредиту в розмірі 111810 грн 22 коп.

Отже з відповідача на користь Банку підлягає стягненню 56196 грн 11 коп. (111810 грн 22 коп. - 55614 грн 11 коп.) заборгованості за кредитним договором від 17 лютого 2020 року.

Суд першої інстанції зазначеного не врахував та дійшов помилкового висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні у бік зменшення суми заборгованості відповідача за кредитним договором. З відповідача на користь Банку підлягає стягненню 56 196 грн 11 коп., що складає заборгованість за тілом кредиту.

Відповідно до частини першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позов Банку задоволений частково (50,26%) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1217 грн 50 коп. (2242 грн 40 коп. х 50,26%) судового збору за подання позову.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково (49,74%), то з Банку на користь відповідача підлягає стягненню 1807 грн 35 коп. (3633,60 грн х 49,74%) судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги.

Керуючись ст. 367, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Пузіним Денисом Миколайовичем, задовольнити частково.

Рішення Центральногорайонного суду м. Миколаєва від 01 жовтня 2024 року в частині стягнення суми заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором та судового збору змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» () заборгованість за кредитним договором б/н від 17 лютого 2020 року станом на 11 лютого 2024 року в розмірі 56 196 (п`ятдесят шість тисяч сто дев`яносто шість) грн 11 копійок, судовий збір у розмірі 1217 (одну тисячу двісті сімнадцять) грн 50 коп. за подання позовної заяви.

Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 1807 (одну тисячу вісімсот сім) грн 35 коп. судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 10 грудня 2024 року.