справа № 361/3183/24
провадження № 2-к/361/3/24
УХВАЛА

Іменем України

14 жовтня 2024 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Лебідя В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_1 , боржник ОСОБА_2 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду,

в с т а н о в и в :

У квітні 2024 року ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Філіпова Оксана Вікторівна, звернулася до суду із клопотанням, у якому просила суд надати дозвіл на примусове виконання рішення районного суду м. Їглава Чеської Республіки у справі реєстраційний номер: 7 Nc 577/2010-43, яке набрало законної сили 24 листопада 2010 року.

В обґрунтування клопотання зазначала, що 14 жовтня 2010 року районний суд м. Їглава Чеської Республіки постановив рішення у справі реєстраційний номер: 7 Nc 577/2010-43 щодо опіки над неповнолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитини батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про коригування стосунків на період до та після розірвання шлюбу.

Цим рішенням суд затвердив укладену між батьками угоду про таке: неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передається під опіку матері. Батько зобов`язується сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1500 чеських крон на місяць з 01 серпня 2010 року, і завжди матері не пізніше 5 числа кожного місяця заздалегідь. Заборгованість зі сплати аліментів, що виникла за період з 1.8 до 31.10.2010 р. у розмірі 4500 чеських крон, батько зобов`язується сплачувати матері щомісячними платежами по 500 чеських крон, завжди разом із регулярними аліментами, починаючи з листопада 2010 року до повного погашення ним заборгованості, з урахуванням втрати переваги розстрочки. Неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передається, на період після розірвання шлюбу батьків, на виховання матері. Батько зобов`язується сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1500 чеських крон на місяць, з набранням чинності рішенням суду про розірвання шлюбу батьків, і завжди матері не пізніше 5 числа кожного місяця заздалегідь. Жоден із учасників справи не має права на відшкодування витрат.

Дане рішення суду набрало законної сили 24 листопада 2010 року.

Вказувала на те, що боржник ОСОБА_2 є громадянином України, на даний час він проживає на території України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 має право на отримання визначених вказаним вище рішенням суду аліментів на дочку, тому із урахуванням ст. ст. 462-465 ЦПК України, п. п. 52, 53 Договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах, звернулася до Броварського міськрайонного суду Київської області із цим клопотанням.

02 квітня 2024 року відповідно до вимог ст. 467 ЦПК України на зареєстровану адресу місця проживання боржника ОСОБА_2 судом було направлено повідомлення, у якому його повідомлено про надходження до суду зазначеного клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду і запропоновано в місячний строк з дати отримання цього повідомлення подати до суду можливі заперечення проти даного клопотання.

Боржник ОСОБА_2 у визначений законом місячний строк, своїм правом подати заперечення на подане клопотання не скористався, будь-яких заяв до суду він не подавав.

05 червня 2024 року ухвалою суду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання рішення районного суду м. Їглава у справі реєстраційний номер: 7 Nc 577/2010-43, яке набрало законної сили 24 листопада 2010 року, призначено до судового розгляду в залі суду у приміщенні Броварського міськрайонного суду Київської області (каб. № 116).

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 467 ЦПК України розгляд клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду проводиться суддею одноособово у відкритому судовому засіданні. Неявка без поважних причин у судове засідання будь-якої із сторін або їх представників, стосовно яких суду відомо про своєчасне вручення їм повістки про виклик до суду, не є перешкодою для розгляду клопотання, якщо будь-якою із сторін не було порушено питання про перенесення його розгляду.

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Філіпова О.В. у суді клопотання підтримала та просила суд його задовольнити.

Боржник ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, будь-яких заперечень проти заяви до суду він не подавав.

Заслухавши пояснення представника заявника, розглянувши клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду та додані до нього документи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України Про міжнародне приватне право, законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

У ч. 1 ст. 462 ЦПК України передбачено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки (ст. 463 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 465 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

Згідно із ч. 2 ст. 466 ЦПК України до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У ч. 1 ст. 9 Конституції України, ч. 1 ст. 19 Закону України Про міжнародні договори України від 29 червня 2004 року № 1906-IV встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

За змістом положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Закону України Про міжнародне приватне право від 23 червня 2005 року № 2709-IV (далі Закон № 2709-IV) в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно із ст. 82 Закону № 2709-IV визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

У ст. 1 Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання від 23 листопада 2007 року, ратифікованої Україною 11 січня 2013 року, що набрала чинності для України 01 листопада 2013 року (далі Конвенція 2007 року) закріплено, що метою цієї Конвенції є забезпечення ефективного міжнародного стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання, зокрема шляхом забезпечення визнання та виконання рішень про утримання.

За змістом підпункту a п. 1 ст. 2 Конвенції 2007 року ця Конвенція застосовується до зобов`язань про утримання, що виникають з відносин між батьками та дитиною, стосовно особи віком до 21 року.

Порядок процедура стосовно заяви про визнання та виконання рішення про утримання дитини визначений у ст. ст. 23, 24 Конвенції 2007 року.

Відповідно до вимог п. 1 ст. 25 Конвенції 2007 року до заяви про визнання та виконання рішення додаються: a) повний текст рішення; b) документ, у якому зазначається, що рішення є таким, що підлягає виконанню в державі походження; c) якщо відповідач не з`явився та не був представлений у провадженні в державі походження, документ або документи, які засвідчують, залежно від обставин, що відповідач був належним чином повідомлений про провадження та мав можливість бути заслуханим, або що відповідач був належним чином повідомлений про рішення та мав можливість оскаржити або подати апеляцію на підставі неправильного встановлення обставин справи та застосування закону; d) у разі необхідності документ про суму будь-яких заборгованостей і дату, на яку ця сума нарахована; e) у разі необхідності стосовно рішення, яке передбачає автоматичне корегування шляхом індексації, документ з інформацією, необхідною для проведення відповідних розрахунків; f) у разі необхідності документація, яка показує обсяг безоплатної правової допомоги в державі походження, яку отримав заявник.

Згідно із п. 1 ст. 30 Конвенції 2007 року угода про утримання, укладена в Договірній державі, підлягає визнанню та виконанню як рішення відповідно до цього розділу за умови, що вона є такою, що підлягає примусовому виконанню як рішення в державі походження.

У п. 1 ст. 37 Конвенції 2007 року визначено, що ця Конвенція не виключає можливості застосування таких процедур, які можуть бути передбачені внутрішнім законодавством Договірної держави для надання можливості особі (заявнику) звернутися безпосередньо до компетентного органу тієї держави з питання, що регулюється цією Конвенцією, у тому числі з урахуванням статті 18, для цілей винесення або зміни рішення про утримання.

Тобто, Конвенцією 2007 року передбачена можливість для безпосереднього звернення до суду з метою визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду щодо стягнення аліментів.

За змістом підпунктів а, b п. 1 ст. 20 Конвенції 2007 року рішення, винесене в одній Договірній державі (держава походження) визнається та виконується в інших Договірних державах, відповідач мав звичайне місце проживання в державі походження на той момент, коли провадження було розпочато; відповідач прийняв юрисдикцію або висловивши це, або захищаючись по суті справи, не заперечуючи проти юрисдикції за першої можливої нагоди.

Відповідно до п. 3 ст. 23 Конвенції 2007 року у випадках, коли клопотання подано безпосередньо до компетентного органу в запитуваній державі відповідно до п. 5 ст. 19, такий орган невідкладно проголошує рішення таким, що підлягає виконанню, або реєструє рішення для виконання.

Згідно із ст. 28 Конвенції 2007 року жодний компетентний орган запитуваної держави не може переглядати рішення по суті.

У ст. 29 Конвенції 2007 року встановлено, що фізична присутність дитини або заявника не вимагається в будь-якому провадженні в запитуваній державі відповідно до цього розділу.

Спільним наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України від 27 червня 2008 року за № 1092/5/54 затверджено Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, яка визначає порядок опрацювання доручень про вручення документів, отримання доказів, вчинення інших процесуальних дій, а також клопотань про визнання і виконання судових рішень на виконання чинних міжнародних договорів України з питань надання правової допомоги в цивільних справах.

За змістом положень п. п. 5.1, 5.3 цієї Інструкції рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародним договором України або за принципом взаємності у відносинах з іноземною державою, рішення суду якої має виконуватися в Україні. Іноземне клопотання розглядається судом України за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Наказом Міністерства юстиції України від 15 вересня 2017 року № 2904/5 затверджено Інструкцію про виконання в Україні Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання (далі Інструкція № 2904/5), яка визначає порядок виконання в Україні Конвенції 2007 року, що набрала чинності для України 01 листопада 2013 року.

Відповідно до Інструкції № 2904/5 визначено спрощену процедуру стягнення аліментів на дитину або утримання на іншого члена сім`ї у відносинах, у тому числі з Чеською Республікою, яка ратифікувала цю Конвенцію 2007 року та керується положеннями спрощеної процедури стягнення аліментів.

28 травня 2001 року між Україною та Чеською Республікою підписано Договір про правову допомогу у цивільних справах (далі Договір), який ратифікований Законом України Про ратифікацію Договору між Україною та Чеською Республікою про правову допомогу в цивільних справах від 10 січня 2002 року № 2927-III.

Даний Договір набрав чинності 18 листопада 2002 року.

Згідно із підпунктом а п. 1 ст. 52 цього Договору сторонами (державами) визначено, що Договірні Сторони за умов, установлених цим Договором, визнаватимуть і виконуватимуть на своїй території рішення, прийняті відповідними органами юстиції другої Договірної Сторони, зокрема, рішення у цивільних справах, визначених у статті 1 цього Договору, майнового та немайнового характеру, які були постановлені компетентними органами юстиції, у тому числі рішення судів в частині судових витрат у справах, визначених у цьому підпункті.

У ст. 53 зазначеного вище Договору встановлено, що клопотання про дозвіл виконання рішення подається правомочною особою безпосередньо компетентному суду Договірної Сторони, на території якої має бути визнане і виконане рішення або за правилами пункту 2 статті 3 цього Договору. До клопотання додається: a) завірена належним чином копія рішення з підтвердженням суду про те, що воно набуло чинності та його можна виконувати; b) підтвердження проте, що відповідач, котрий не брав участі у процесі, був належним чином і вчасно повідомлений про розгляд справи відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території якої постановлено рішення. У випадку, коли відповідач на час розгляду справи був недієздатним або обмежено дієздатним, має бути додане підтвердження, що він був належним чином представлений у суді; c) підтвердження про те, що учасникові, проти якого було постановлено рішення, копія зазначеного рішення була вручена відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території якої воно було постановлено, разом із повідомленням про порядок оскарження рішення; d) засвідчений переклад клопотання про визнання і дозвіл виконання рішення та документів, зазначених у підпунктах a, b і c цього пункту мовою Договірної Сторони, на території якої рішення потрібно визнати чи виконати. Перед прийняттям рішення щодо клопотання про дозвіл виконання рішення суд може заслухати відповідача та позивача, а також особу, яка подала клопотання про виконання рішення.

За змістом п. п. 1, 2 ст. 55 Договору постановлення рішення про визнання та виконання, як і саме виконання рішення, регулюються цим Договором та законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої рішення виконується. Усі питання, пов`язані з виконанням рішення розглядає суд, який дозволив виконання рішення відповідно до законодавства своєї держави.

Відповідно до п. 4 ст. 55 Договору під час розгляду прохання про виконання рішення суд може, якщо вважатиме за доцільне, заслухати учасників справи.

У ст. 56 Договору передбачено, що рішення органів юстиції однієї Договірної Сторони, визнані або відносно яких постановлене рішення про їхнє виконання на території другої Договірної Сторони, мають таку ж чинність, що і рішення, постановлені органами юстиції другої Договірної Сторони.

Згідно із ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

За отриманими судом відомостями із Єдиного державного демографічного реєстру боржник у справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований в Україні за такою адресою місця проживання: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що 14 жовтня 2010 року районний суд м. Їглава Чеської Республіки постановив рішення у справі реєстраційний номер: 7 Nc 577/2010-43 опіки над неповнолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитини батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про коригування стосунків на період до та після розірвання шлюбу.

Цим рішенням суд затвердив укладену між батьками угоду про таке: неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передається під опіку матері. Батько зобов`язується сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1500 чеських крон на місяць з 01 серпня 2010 року, і завжди матері не пізніше 5 числа кожного місяця заздалегідь. Заборгованість зі сплати аліментів, що виникла за період з 1.8 до 31.10.2010 р., у розмірі 4500 чеських крон, батько зобов`язується сплачувати матері щомісячними платежами по 500 чеських крон, завжди разом із регулярними аліментами, починаючи з листопада 2010 року до повного погашення заборгованості, з урахуванням втрати переваги розстрочки. Неповнолітня ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передається, на період після розірвання шлюбу батьків, на виховання матері. Батько зобов`язується сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1500 чеських крон на місяць, з набранням чинності рішенням суду про розірвання шлюбу батьків, і завжди матері не пізніше 5 числа кожного місяця заздалегідь. Жоден із учасників справи не має права на відшкодування витрат.

Дане рішення суду набрало законної сили 24 листопада 2010 року.

Із долученого до клопотання розрахунку судом встановлено, що рішення районного суду м. Їглава Чеської Республіки від 14 жовтня 2010 року у зазначеній вище справі не виконувалось, у зв`язку із чим у ОСОБА_2 існує заборгованість зі сплати аліментів на неповнолітню дитину, яка за період з квітня 2022 року по квітень 2023 року становить 18518,02 чеських крон, що підтверджується довідкою про розрахунок суми заборгованості з аліментів.

Подане Галдецькою Апелтауеровою Зузаною, матір`ю дитини, інтереси якої представляє адвокат Філіпова О.В., клопотання відповідає вимогам ст. 466 ЦПК України, судові документи: заява, повістка про виклик до суду 14 вересня 2010 року були вручені ОСОБА_2 особисто; при розгляді справи судом м. Їглава Чеської Республіки 14 жовтня 2010 року був присутній представник ОСОБА_2 адвокат Йозеф Хлубни, якому вручено зазначене рішення суду 24 листопада 2010 року, що вбачається із підтвердження про вручення та виконання судового рішення, з метою вимагання аліментів із за кордону. Рішення іноземного суду стосується стягнення за період з квітня 2022 року по квітень 2023 року періодичних платежів із ОСОБА_2 , його борг зі сплати аліментів становить 18518,02 чеських крон.

Враховуючи зазначену адресу зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання в Україні боржника ОСОБА_2 , суд вважає, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду районного суду м. Їглава Чеської Республіки від 14 жовтня 2010 року у справі реєстраційний номер: 7 Nc 577/2010-43, яке подане адвокатом Філіповою О.В., яка представляє інтереси ОСОБА_1 , за правилами підсудності підлягає розгляду Броварським міськрайонним судом Київської області.

Відповідно до ч. 6 ст. 467 ЦПК України, розглянувши подані документи та вислухавши пояснення сторін, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання. Копія ухвали надсилається судом сторонам у триденний строк з дня постановлення ухвали.

Згідно із ч. 8 ст. 467 ЦПК України якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

У ч. 1 ст. 468 ЦПК України встановлено, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість, яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено з підстав визначених ч. 2 ст. 468 ЦПК України.

Підстав для відмови у задоволенні клопотання, передбачених ч. 2 ст. 468 ЦПК України, судом не встановлено.

Враховуючи те, що будь-яких недоліків щодо форми та змісту даного клопотання судом не встановлено, зазначене рішення від 14 жовтня 2010 року районного суду м. Їглава Чеської Республіки, за законодавством держави, на території якого воно постановлено, набрало законної сили, передбачені законом підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, не встановлено, тому суд дійшов висновку, що вказане рішення іноземного суду підлягає примусовому виконанню на території України.

Станом на 14 жовтня 2024 року (день розгляду судом цього клопотання) за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим Національним банком України (далі НБУ), 1 чеська крона дорівнює 1,7801 грн.

Враховуючи наведене, суд вважає за доцільне клопотання ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Філіпова О.В., задовольнити, надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення від 14 жовтня 2010 року районного суду м. Їглава Чеської Республіки у справі реєстраційний номер: 7 Nc 577/2010-43, що набрало законної сили 24 листопада 2010 року, яким зобов`язано ОСОБА_2 сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500 чеських крон, що за офіційним курсом НБУ станом на 14 жовтня 2024 року становить 2670 грн. 15 коп. на місяць, з 01 серпня 2010 року, і завжди матері дитини не пізніше 5 числа кожного місяця заздалегідь та зобов`язано ОСОБА_2 сплачувати заборгованість зі сплати аліментів, що виникла за період з 1.8 до 31.10.2010 р. у розмірі 4500 чеських крон, матері щомісячними платежами по 500 чеських крон, що за офіційним курсом НБУ станом на 14 жовтня 2024 року становить 890 грн. 05 коп., завжди разом із регулярними аліментами, починаючи з листопада 2010 року до повного погашення заборгованості, з урахуванням втрати переваги розстрочки та зобов`язано ОСОБА_2 сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500 чеських крон, що за офіційним курсом НБУ станом на 14 жовтня 2024 року становить 2670 грн. 15 коп. на місяць, з набранням чинності рішенням суду про розірвання шлюбу батьків, і завжди не пізніше 5 числа кожного місяця заздалегідь.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 2, 5, 13, 76, 89, 259, 260, 462-470 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити.

Надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення районного суду м. Їглава Чеської Республіки від 14 жовтня 2010 року у справі опіки над неповнолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер справи: 7 Nc 577/2010-43, що набрало законної сили 24 листопада 2010 року, яким зобов`язано ОСОБА_2 сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500 чеських крон, що за офіційним курсом НБУ станом на 14 жовтня 2024 року становить 2670 (дві тисячі шістсот сімдесят) грн. 15 коп. на місяць, з 01 серпня 2010 року, і завжди матері дитини не пізніше 5 числа кожного місяця заздалегідь, та зобов`язано ОСОБА_2 сплачувати заборгованість зі сплати аліментів, що виникла за період з 1.8 до 31.10.2010 р. у розмірі 4500 чеських крон, матері щомісячними платежами по 500 чеських крон, що за офіційним курсом НБУ станом на 14 жовтня 2024 року становить 890 (вісімсот дев`яносто) грн. 05 коп., завжди разом із регулярними аліментами, починаючи з листопада 2010 року до повного погашення суми заборгованості, з урахуванням втрати переваги розстрочки та зобов`язано ОСОБА_2 сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1500 чеських крон, що за офіційним курсом НБУ станом на 14 жовтня 2024 року становить 2670 (дві тисячі шістсот сімдесят) грн. 15 коп. на місяць, із набранням чинності рішенням суду про розірвання шлюбу батьків, і завжди матері не пізніше 5 числа кожного місяця заздалегідь.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Дутчак І. М.