Справа № 127/7016/24
Провадження № 22-з/801/124/24
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Сало Т. Б.
24 жовтня 2024 рокуСправа № 127/7016/24м. Вінниця
Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Берегового О.Ю., Панасюка О.С., секретар Луцишин О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,
На розгляді суду перебувала цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - АТ «ПУМБ») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість:

- за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №1 від 09.11.2020 р. в розмірі 18 670 грн 94 к., з яких 11 978,24 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6692,70 грн - заборгованість за процентами;

- за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №601 від 07.06.2021 р. в розмірі 84 043 грн 74 к., з яких 55 406,55 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10,48 грн - заборгованість за процентами, 28 626,71 грн - заборгованість за комісією;

- 2 422,40 грн судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яку постановою Вінницького апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року задоволено частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за комісією за кредитним договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №601 від 07 червня 2021 року в розмірі 28 626 гривень 71 копійок скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги. У решті рішення суду залишено без змін.

Змінено розподіл судових витрат, зменшивши розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» за подання позовної заяви з 2 422 гривень 40 копійок до 1 747 гривень.

Стягнуто з АТ «ПУМБ» на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 1 266 гривень.

14 жовтня 2024 року від ОСОБА_1 надійшла заява про стягнення судових витрат, в якій вона просить відшкодувати їй витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції, в розмірі 10 000 гривень. Зазначила, що про намір подати докази понесених витрат на професійну правничу допомогу нею було заявлено одразу з подачею апеляційної скарги.

17 жовтня 2024 року від АТ «ПУМБ» надійшло клопотання, в якому представник позивача просить зменшити розмір відшкодування витрат на правничу допомогу до 4 000 грн, оскільки заявлений до стягнення розмір витрат є завищеним.

У судове засідання, призначене на 24 жовтня 2024 року, учасники справи не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

У ч. 4 ст. 270 ЦПК України зазначено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, а відтак суд розглядає питання про ухвалення додаткового рішення у справі у відсутність сторін.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов наступного висновку.

За змістом статті 270 ЦПК України зазначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

За результатами апеляційного перегляду апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково (на 28%), рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2024 року скасовано в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за комісією, у стягненні решти заборгованості рішення суду залишено без змін. Змінено розподіл судових витрат, зменшивши розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» за подання позовної заяви з 2 422 гривень 40 копійок до 1 747 гривень, а також стягнуто з АТ «ПУМБ» на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 1 266 гривень.

У ч. 1 ст. 133 ЦПК України зазначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 134 ЦПК України).

За змістом ч. 2 ст. 141 ЦПК України, витрати на правничу допомогу у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з п.п. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки ОСОБА_1 разом з апеляційної скаргою не було надано доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції, і такі докази були надані нею 14 жовтня 2024 року, протягом визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України строку, наявні підстави для ухвалення додаткової постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України зазначено, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині шостій вказаної статті зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 було надано:

- ордер серії АВ №1124344 від 10 серпня 2024 року на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 адвокатом Олійник Ю.А. у Вінницькому апеляційному суді (а.с.212 т.1);

- копію договору LE-27 про надання правничої допомоги від 28 березня 2024 року, укладений між адвокатом Олійник Ю.А. та ОСОБА_1 , у якому сторони погодили, що вартість однієї години роботи виконавця в робочий день складає 4 000 грн і за результатами надання правничої допомоги складається акт здачі-приймання наданих послуг (п.п.4.4 та 4.5 договору) (а.с.6-7);

- копію акту №1 здачі-приймання робіт (надання послуг) за договором LE-27 про надання правничої допомоги, складеного 11 жовтня 2024 року, в якому перелічені надані (виконані) адвокатом види послуг, кількість затраченого часу та зазначено загальну вартість робіт (послуг) 10 000 грн (а.с.5);

- копії квитанцій від 12 жовтня 2024 року про сплату ОСОБА_1 коштів за договором LE-27 від 28 березня 2024 року в загальному розмірі 10 000 грн (а.с.8).

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

При цьому для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18).

Враховуючи положення п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з приводу пропорційності витрат на правничу допомогу у разі часткового задоволення вимог і покладення їх на обидві сторони, беручи до уваги те, що позов задоволено частково, а також зміст клопотання позивача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката та його згоду на стягнення з нього 4 000 гривень в рахунок відшкодування таких витрат, проти чого на заперечила ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає, що з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції, в розмірі 4 000 гривень.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 270, 381, 382, 383, 389 ЦПК України,

постановив:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції, в розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.Ю. Береговий

О.С. Панасюк