Справа № 595/1536/24
Провадження № 2/595/385/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2024 місто Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Созанської Л.І.,

за участю секретаря судового засідання Боднара М.Г.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Трибухівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до відповідача Трибухівської сільської ради Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на належне спадкодавцю майно, до якого входить житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . За життя, 01 лютого 2001 року ОСОБА_2 склала заповіт на даний житловий будинок в користь ОСОБА_1 . Позивач вступила у фактичне володіння та управління будинком, проте не може оформити своїх спадкових прав, так як відсутні правовстановлюючі документи на вказане домоволодіння.

З урахуванням викладеного позивачка просить суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Трибухівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

Представник позивачки, адвокат Рекуш О.Р. в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Представник відповідача Трибухівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області в підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду пояснення, згідно якого проти позовних вимог не заперечує та просить справу розглядати у його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

З підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, суд встановив наступні обставини справи.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 25 березня 1966 року Дружбівською сільською Радою Бучацького району Тернопільської області, матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 .

Із свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого 19 травня 1984 року Дружбівською сільською Радою Бучацького району Тернопільської області, вбачається, що ОСОБА_2 зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 та змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».

Згідно довідки № 111 від 25 липня 2024 року, виданої Пишківським старостинським округом Трибухівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, житловий будинок в АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_2 , є робітничим двором.

За даними погосподарської книги Пишківської сільської ради за 1996-2000 роки, членами домогосподарства були: голова двору ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; чоловік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зять ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , внук ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , онука ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 05 січня 2015 року Пишківською сільською радою Бучацького району Тернопільської області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За життя, 01 лютого 2001 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Пишківської сільської ради Бучацького району Яблонською Г., за реєстровим № 6, згідно якого житловий і господарський будинки, які належать їй на праві особистої власності, які розташовані в с. Пишківці Бучацького району Тернопільської області, заповіла ОСОБА_1 .

У відповідності до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 09 січня 1998 року Пишківською сільською радою Бучацького району Тернопільської області, ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ОСОБА_5 .

Згідно довідки № 136, виданої 12 вересня 2024 року КП «Бучацьким районним бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , належало нерухоме майно АДРЕСА_1 , яке складається з: житлового будинку літ. «А», загальною площею 87,6 кв.м. в тому числі житловою площею 51,0 кв.м., господарських будівель зблокованих літ. «Б», веранди літ. «б», погріба під частиною будівлі літ «пдБ», гаража літ. «В».

Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Чотківського районного нотаріального округу Тернопільської області Пендзей Г.Г. № 61/01-16 від 09 вересня 2024 року, через відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок, що належав ОСОБА_2 , нотаріус не вчиняє нотаріальні дії, тому ОСОБА_1 для вирішення даного питання необхідно звернутись до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Згідно ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

У відповідності до пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Отже, ОСОБА_2 , як голові двору робітника, належало право власності на домоволодіння в с. Пишківці, однак у встановленому законом порядку вона не оформила своїх прав на зазначене майно.

Як слідує із довідки, яка видається у зв`язку з оформленням спадщини, вих. № 37, виданої 08 квітня 2024 року Пишківським старостинським округом Трибухівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 до дня смерті постійно проживала та перебувала на реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_1 . На час відкриття спадщини разом із спадкодавцем проживали та перебували на реєстраційному обліку: дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зять ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , внук ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , внучка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , правнучка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Заповіт від імені ОСОБА_2 складався і посвідчувався секретарем виконкому Пишківської сільської ради Бучацького району Яблонською Г.П. 01 лютого 2001 року за реєстровим № 6.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1222 ЦК України).

Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Cудом встановлено, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 склала заповіт в користь позивачки по справі ОСОБА_1 , якій заповіла належні спадкодавцю на праві особистої власності житловий і господарський будинки, які розташовані в с. Пишківці Чортківського району Тернопільської області. ОСОБА_1 прийняла спадщину, оскільки на час відкриття спадщини спільно проживала зі спадкодавицею за однією адресою, проте через відсутність правовстановлюючих документів на майно нотаріус відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а тому спадкоємець звернулася до суду з позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно.

Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено позивачці у вчинені нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно після смерті матері ОСОБА_2 , суд дійшов висновку про задоволення позову шляхом визнання за ОСОБА_1 ою права власності на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ою право власності на житловий будинок із надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Трибухівська сільська рада, місцезнаходження: с. Трибухівці, вул. Горішня, 46 Чортківського району Тернопільської області, 48431, .

Суддя: Л. І. Созанська