УХВАЛА

09 грудня 2024 року

м. Київ

справа № 712/4776/23

провадження № 61-13644сво23

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Фаловської І. М. (суддя-доповідач),

суддів: Грушицького А. І., Гулька Б. І., Крата В. І., Луспеника Д. Д., Синельникова Є. В., Червинської М. Є.,

розглянув заяву судді Верховного Суду Синельникова Євгена Володимировича про самовідвід від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - ГУ ПФУ в Черкаській області) про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 липня 2023 року клопотання представника ГУ ПФУ в Черкаській області про закриття провадження у справі задоволено.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Черкаській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди закрито.

Роз`яснено позивачці, що заявлені позовні вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 31 серпня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 07 липня 2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали.

У жовтні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2024 року справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду з підстав, передбачених частиною шостою статті 403 ЦПК України.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року справу повернено на розгляд Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 червня 2024 року передано справу на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2024 року справу призначено до розгляду.

20 червня 2024 року згідно з протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів вказану справу призначено судді-доповідачеві Фаловській І. М., судді, які входять до складу колегії: Гулько Б. І., Луспеник Д. Д., Червинська М. Є., Синельников Є. В., Крат В. І., Грушицький А. І.

06 грудня 2024 року суддя Верховного Суду Синельников Є. В. у зв`язку із тим, що члени його сім`ї перебувають у дружніх стосунках з ОСОБА_1 , яка є позивачкою у справі, з метою усунення будь-яких сумнівів учасників процесу в об`єктивності та неупередженості суду, заявив про самовідвід від участі у розгляді цієї справи.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду вважає,

що вказана заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статтях 36, 37 ЦПК України.

У пункті 5 частини першої статті 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з частиною першою статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

«Відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого необхідно враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності….» (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 15 липня 2010 року у справі «Газета Україна-центр» проти України», пункт 28).

У контексті об`єктивного критерію, крім поведінки судді необхідно визначити, чи існують переконливі факти, які можуть викликати сумніви щодо його або її безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у відповідній справі обґрунтована причина побоюватися, що конкретний суддя або орган, який засідає в якості суду, є небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати таке побоювання об`єктивно обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 06 березня 2018 року у справі «Михайлова проти України», пункт 56).

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України», пункти 49, 50).

Як зазначає ЄСПЛ, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, пункт 48).

Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана (пункт 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи від 01 січня 2001 року «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів»).

Ураховуючи викладене, з метою уникнення сумнівів у неупередженості чи об`єктивності суддів, заяву судді Верховного Суду Синельникова Є. В. про самовідвід необхідно задовольнити та передати справу для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Отже, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення заяви судді Синельникова Є. В. про самовідвід від участі у розгляді цієї справи.

Керуючись статтями 36, 37, 40 ЦПК України Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву судді Верховного Суду Синельникова Євгена Володимировича

про самовідвід задовольнити.

Відвести суддю Верховного Суду Синельникова Євгена Володимировича за його заявою від участі у розгляді справи № 712/4776/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Справу № 712/4776/23 передати на повторний автоматизований розподіл.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий І. М. Фаловська

Судді А. І. Грушицький

Б. І. Гулько

В. І. Крат

Д. Д. Луспеник

Є. В. Синельников

М. Є. Червинська