Справа № 202/8001/24
Провадження № 2/202/4093/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

16 жовтня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мачуського О.М.,

за участю: секретаря судового засідання Карасьової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Лиманської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на квартиру,-

ВСТАНОВИВ:

24 червня 2024 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Лиманської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на квартиру.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого на підставі розпорядження міського голови Краснолиманської міської ради Донецької області від 29.12.2000р. №644 «Про приватизацію квартири АДРЕСА_1 », позивачам на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 . Розпорядженням міського голови Краснолиманської міської ради Донецької області від 15.04.2009р. №51 «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 29.12.2000р. №644 «Про приватизацію квартири АДРЕСА_1 »» у зв`язку із допущеною технічною помилкою внесені зміни в розпорядження міського голови від 29.12.2000р. №644:,а саме: в преамбулі слова «по АДРЕСА_3 ».

02 квітня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулась до державного реєстратора прав на нерухоме майно Слов`янської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області із заявою про реєстрацію квартири в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, але 12 квітня 2024 року отримала рішення про відмову у зв`язку із наявністю суперечності, а саме: згідно відповіді Лиманської військової адміністрації №1394-02-16 від 10.04.2024р. на запит державного реєстратора право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 не зареєстровано, тим часом документ, поданий для державної реєстрації права власності, містить відмітку КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов`янськ про реєстрацію права власності.

На запити представника позивачів, 04.06.2024 р. від Лиманської міської ради Донецької області надійшла відповідь, що актом приймання-передачі документів, укладеного між КП «Слов`янське БТІ» та виконавчим комітетом Лиманської міської ради від 03.11.2023 реєстраційні справи Слов`янського БТІ передані виконавчому комітету Лиманської міської ради та в матеріалах реєстраційної справи будь-які документи про право власності на квартиру відсутні та згідно реєстрових книг право власності на квартиру не зареєстроване. Запис за реєстровим номером 3362 від 16.02.2001р. в реєстрових книгах відсутній. 12.06.2024 р. надійшла відповідь та надані копії матеріалів технічної інвентаризації на квартиру АДРЕСА_1 .

Таким чином, отримавши шляхом приватизації квартиру за адресою: АДРЕСА_2 та зареєструвавши право власності в Слов`янському БТІ позивачі на теперішній час не мають можливості здійснити реєстрацію вказаної квартири в Державному реєстрі речових прав, оскільки працівниками Слов`янського БТІ при реєстрації права власності не внесений запис до реєстрової книги (наявні тільки запис на зворотній стороні свідоцтва про право власності на житло від 29.12.2000р. та в технічному паспорті), а також не долучена копія свідоцтва про право власності на житло до інвентаризаційної справи.

Враховуючи наведене, представник позивачів просить: визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_2 ; визнати за ОСОБА_2 , право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_2 .

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 червня 2024 року прийнято позов та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України щодо подачі відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 веерсня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовною заявою до судового розгляду по суті.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник - адвокат Бєлостоцька А.В. в судове засідання не з`явились, натомість представник позивачів через систему «Електронний суд» подала заяву в якій просить розглянути справу без участі сторони позивачів.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що розпорядження міського голови Краснолиманської міської ради Донецької області № 644 від 29.12.2000 року, «Про приватизацію квартири АДРЕСА_1 », надано безоплатно у приватну спільну сумісну власність ОСОБА_1 та членам її сім`ї трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Розпорядженням міського голови Краснолиманської міської ради Донецької області від 15.04.2009 № 51 «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 29.12.2000 року № 644 «Про приватизацію квартири АДРЕСА_1 » внесено зміни до вищезазначеного розпорядження, а саме: в преамбулі слова «по АДРЕСА_3 » замінити на слова «по АДРЕСА_3 ».

У відповідності до свідоцтва про право власності на житло від 29 грудня 2000 року, виданого Краснолиманською міською радою Донецької області згідно з розпорядженням (наказом) від 29.12.2000 року № 614, посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 дійсно належить ОСОБА_1 та членам її сім`ї сину ОСОБА_2 .

Зворотна сторона даного свідоцтва про право власності на житло містить запис про те, що квартира АДРЕСА_1 зареєстрована Слав`янським БТІ на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за № 3362 16.02.2001 року. Даний запис містить підпис керівника та закріплений печаткою Слов`янського БТІ.

Відповідно до технічного паспорта на квартиру, що знаходиться у власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , складеного Слов`янським БТІ 13.12.2000 року, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована Слов`янським БТІ на праві приватної власності спільної (сумісної або часткової) власності на підставі свідоцтва про право власності і записана у реєстрову книгу за № 3362.

Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій № 75569716 від 12 квітня 2024 року, державним реєстратором прав на нерухоме майно Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації Краматорського району Донецької області Бабак К.Ю., розглянувши заяву від 02.04.2024 року за реєстраційним номером 60254280, відмовлено у проведенні реєстраційних дій, оскільки встановлено наявність обставин, які є підставою для такої відмови - наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяження, а саме: згідно відповіді Лиманської міської військової адміністрації №1394-02-16 від 10.04.2024 року на запит державного реєстратора право власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 не зареєстровано, тим часом документ, поданий для державної реєстрації права власності, містить відмітку КП «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов`янськ про реєстрацію права власності.

На адвокатський запит № б/н від 28.05.2024 року, Виконавчий комітет Лиманської міської ради Донецької області надав відповідь № до 2365-2-16 від 04.06.2024 року, в якій зазначено, що згідно з актом приймання-передачі документів, укладеного між КП «Слов`янська БТІ» та виконавчим комітетом Лиманської міської ради від 03.11.2023 року, в реєстраційній справі Слов`янського БТІ, станом на 01.01.2013 року, по об`єкту нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 , відсутні будь-які документи про право власності на квартиру та згідно реєстрових книг право власності на квартиру номером 3362 від 16.02.2001 року в реєстраційних книгах відсутній.

На адвокатський запит № б/н від 06.06.2024 року виконавчим комітетом Лиманської міської ради Донецької області за супровідним листом № до 2510-02-16 від 12.06.2024 року, надано копії технічної інвентаризації на квартиру АДРЕСА_1 , а саме: поверхового плану квартири, експлікації, ескізу.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною першою статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до п. 1.4. наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №121 від 09.06.98 «Про затвердження Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб» (далі Наказ),чинний на момент реєстрації права власності, державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України (населених пунктах, військових містечках, військових частинах, аеропортах, річкових і морських портах, заповідниках, заказниках, на дорогах, полігонах і т.п.).

Пунктами 1.5., 1.6. Наказу передбачено, що державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюють державні комунальні підприємства - бюро технічної інвентаризації; державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна в бюро технічної інвентаризації є обов`язковою для власників, незалежно від форми власності.

Розділом 2 Наказу передбачено, що реєстрація права власності провадиться на підставі правовстановлювальних документів за заявою; відповідальний працівник БТІ на підставі цих документів робить запис у реєстровій книзі; на оригіналі та копії правовстановлюваного документа робиться реєстраційний напис з посиланням на реєстровий номер та дату реєстрації; до інвентаризаційної справи додається копія правовстановлювального документа, довідка про належність об`єкта нерухомого майна з підписом особи, відповідальної за реєстрацію.

Встановлено, що наявна в реєстраційній справі документи технічної інвентаризації на квартиру АДРЕСА_1 (поверхового плану квартири, експлікації, ескізу) виготовлені 13.12.2000 року, тобто перед виданням розпорядження «Про приватизацію квартири АДРЕСА_1 » № 644 від 29.12.2000 року. Наведені в технічній інвентаризації дані співпадають з даними, зазначеними в Технічному паспорті складеному Слов`янським БТІ 13.12.2000 року, який надано позивачем.

Окрім того, в день видачі свідоцтва про право власності на житло від 29 грудня 2000 року в паспорті громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 зроблено відмітку про використання нею права на безкоштовну приватизацію житла

Проаналізувавши надані суду документи, можливо дійти висновку, що позивачам дійсно безоплатно у приватну спільну сумісну власність надано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , право власності якої на підставі свідоцтва про свідоцтва про право власності на житло від 29 грудня 2000 року, виданого Краснолиманською міською радою Донецької області згідно з розпорядженням (наказом) від 29.12.2000 року № 614, зареєстровано Слав`янським БТІ на праві приватної, спільної (сумісної або часткової) власності на підставі свідоцтва про право власності і записано у реєстрову книгу за № 3362 16.02.2001 року.

При цьому, відсутність в реєстраційній справі Свідоцтва про право власності та запису в реєстраційній книзі, позбавляє позивачів можливості провести державну реєстрацію права власності на квартиру із внесенням відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З приписів статті 392 ЦК України слідує, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

При цьому, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачем у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року право особи на доступ до суду, зокрема, включає в себе право на розгляд справи судом із «повною юрисдикцією», тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо оцінки доказів, встановлення обставин, належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 28 червня 1990 року у справі "Обермейєр проти Австрії" ; п. 155 рішення Європейського суду з прав людини від 4 березня 2014 року у справі "Гранд Стівенс проти Італії").

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

Враховуючи відсутність у позивачів іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права - реєстрації права власності на квартиру за адресою АДРЕСА_2 , у визначеному законом порядку, суд вважає за необхідне з метою захисту права позивачів на вказане майно, визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право власності на вищезазначену квартиру в розмірах часток по 1/2 у кожного.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Лиманської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на квартиру, є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 48, 49, 51, 76- 89, 102, 209, 210, 247, 258-259, 263-265, 280-282, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Лиманської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про визнання права власності на квартиру задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частку квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Мачуський