Дата документу 09.10.2024 Справа № 2-2378/11
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 2-2378/11 Головуючий у 1-й інстанції: Ширіна С.А.
Провадження № 22-ц/807/1351/24-2 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Кухаря С.В.,

Онищенка Е.А.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Штабовенка Дениса Всеволодовича на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01 травня 2024 року у справі за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Штабовенка Дениса Всеволодовича про заміну сторони у виконавчому провадженні,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Штабовенко Д.В. звернувся до суду з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.

В обґрунтування вимог заяви зазначав, що 13.12.2011р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення по справі № 2-2378/2011 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1 022,00 гривень з заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 13.10.2011р. і до повноліття дитини. Зазначений наказ було направлено на виконання до Хортицького ВДВС у м. Запоріжжя Південного межрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та відкрито виконавче провадження №32329700.

Деякий час боржник не працював, через що утворилася заборгованість зі сплати аліментів.

З 18.01.2023 року одержувач алементів ОСОБА_4 з донькою не проживає, а проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає в родині батька за адресою реєстрації платника аліментів.

Згідно платіжного доручення № 5235 від 21.09.2023 року з рахунків ОСОБА_2 були списані грошові кошти у розмірі 8 135,18 грн. та перераховані на користь стягувача ОСОБА_3 . Проте, зазначені кошти не були перераховані дитині або використані на її утримання.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.08.2023 року по справі №337/2687/23 було припинено з 18.01.2023 року стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_1 в розмірі 1 022,00 гривень щомісячно, які стягнуті на підставі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2011, справа №2-2378/2011.

Таким чином, подальше стягнення аліментів навіть у відкритому виконавчому провадженні суперечить рішенню суду №337/2678/2023.

Посилаючись на вказані обставини, представник заявника просив суд замінити стягувача ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №32329700, відкритому на підставі рішення суду по справі №2-2378/2011 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1 022,00 гривень з заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 13.10.2011р. і до повноліття дитини ОСОБА_1 на ОСОБА_1 .

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01 травня 2024 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Штабовенка Дениса Всеволодовича про заміну сторони у виконавчому провадженні залишено без задоволення.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Штабовенко Д.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та прийняти постанову, якою задовольнити заяву.

Мотивуючи апеляційну скаргу зазначає, що судом не враховано базовий принцип дотримання найкращих інтересів дитини, який є основою сімейного права та повинен забезпечуватись реально, а не лише заходити відображення у формальному цитування рішення ЄСПЛ.

Зауважує, що платник аліментів не тільки звертався до суду із позовом про перерахування аліментів на користь дитини, а й до місцевих адміністрацій щодо встановлення контролю за їх цільовим використанням. З наданих відповідей вбачається, що ніхто займатися встановленням контролю за цільовим використанням аліментів не збирається, а лише переадресовують свої обов`язки один на одного. Вважає, що належним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 є заміна сторони виконавчого провадження, адже на цей час виконавче провадження не закрито та продовжується стягнення суми боргу.

Крім того, після досягнення ОСОБА_1 повноліття, набуття дієздатності, стягувач ОСОБА_4 втратила право розпоряджатись грошовими коштами, що надходять в рахунок погашення аліментів, оскільки перестала бути законним представником ОСОБА_1 .

Від представника ОСОБА_4 на адресу апеляційного суду надійшов відзив, у якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції правильно застосував положення статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», та дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Штабовенко Д.В. про заміну сторони виконавчого провадження.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 13.12.2011р. Хортицьким районним судом м. Запоріжжя ухвалено рішення по справі № 2-2378/2011 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1 022,00 гривень з заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 13.10.2011р. і до повноліття дитини, на підставі якого відкрито виконавче провадження №32329700.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 10.08.2023 року по справі №337/2687/23 було припинено з 18.01.2023 року стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_1 в розмірі 1 022,00 гривень щомісячно, які стягнуті на підставі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2011, справа № 2-2378/2011.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові від 30 червня 2021 року у справі № 243/5859/16-ц, провадження № 61-18161св20, Верховний Суд зазначив, що відповідно до положень статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Зазначеній нормі кореспондує частина п`ята статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Системний аналіз зазначених норми закону дає підстави для висновку, що правонаступництво у виконавчому провадженні означає перехід прав і обов`язків сторони виконавчого провадження (стягувача або боржника) від однієї особи (правопопередника) до іншої особи (правонаступника), у зв`язку з правонаступництвом у матеріальних правовідносинах.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 686/5377/18.

Невиконання одним із батьків своїх повноважень щодо утримання дитини, нецільове використання аліментів, право дитини на самостійне одержання коштів та самостійне розпорядження ними не є підставами для правонаступництва у розумінні статті 442 ЦПК України та частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Зазначене узгоджується із правовим висновком викладеним у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 693/1065/19.

Згідно із статтею 129 Конституції України та статті 2 ЦПК України однією з головних засад здійснення судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення.

За змістом статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Статтею 18 ЦПК України визначено обов`язковість судового рішення.

У контексті положень статей 129, 129-1 Конституції України, статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статей 2, 18 ЦПК України виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією із гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі.

Судове рішення є актом судового розгляду справи, його метою є досягнення юридичної визначеності у спірних правовідносинах, воно є обов`язковим до виконання. У резолютивній частині рішення суду знаходить відображення присуд суду, в якому викладено висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13.12.2011р. (справа № 2-2378/2011) з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 1 022,00 гривень з заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 13.10.2011р. і до повноліття дитини

На підставі зазначеного судового рішення виникло правовідношення, в якому ОСОБА_3 зобов`язана використовувати отримувані нею аліменти на утримання доньки відповідно до вимог закону.

Посилання заявника на те, що заміна сторони у виконавчому провадженні має відбуватися на підставі статті 179 СК України, є безпідставним з огляду на таке.

Відповідно до статті 179 СК України самостійне отримання аліментів неповнолітньою дитиною є її правом. Однак, ОСОБА_1 не зверталась до суду із відповідним позовом, направленим на його реалізацію.

Заміна сторони виконавчого провадження є процесуальною дією та здійснюється лише у разі вибуття відповідної сторони. Питання заміни сторони виконавчого провадження врегульовані статтею 442 ЦПК України та статтею 15 Закону України «Про виконавче провадження», які не містять такої підстави процесуального наступництва, як неналежне виконання стороною виконавчого провадження (стягувачем) своїх обов`язків, а тому помилковими є доводи апеляційної скарги про наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження на підставі норми матеріального права - статті 179 СК України.

Виходячи із вищевикладеного, вказані доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, яким було надано належної та всебічної оцінки судом першої інстанції, та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Порушень норм процесуального права, які давали б підстави для скасування судового рішення, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови заявнику у задоволенні її апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, остання не має права на компенсацію судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Штабовенка Дениса Всеволодовича залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01 травня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 21 жовтня 2024 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко