КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року

справа № 752/22123/22

провадження № 22-ц/824/5082/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.

при секретарі: Бобко К.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хасандрович Тетяна Олексіївна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 липня 2023 року, постановленого під головуванням судді Плахотнюк К.Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачки Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хасандрович Тетяна Олексіївна, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозов Геннадій Вікторович про скасування записів про державну реєстрацію речових прав, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування записів про державну реєстрацію речових прав до ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 18.04.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г.В. прийнято рішення про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на: житловий будинок АДРЕСА_1 , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 12536129, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 61, номер запису про право власності 5405282 від 18.04.2014 року, підстава - договір іпотеки № 1787 від 17.07.2012 року; земельну ділянку площею 0, 1 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :90:072:0129, рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно номер 12534455, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 61, номер запису про право власності 5404567 від 18.04.2014 року, підстава - договір іпотеки № 1787 від 17.07.2012 року; земельну ділянку площею 0, 1 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :90:072:0017, рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно номер 12546753, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 61, номер запису про право власності 5406140 від 18.04.2014 року, підстава - договір іпотеки № 1790 від 17.07.2012 року.

Зазначене майно відповідно до договорів іпотеки № 1787 та № 1790 від 17.07.2012 року було передано в забезпечення договору позики на суму 6 138 000, 00 грн, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Зазначені вище договори посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г.В.

Реєстрація права власності за ОСОБА_2 була здійснена у порядку звернення стягнення у спосіб іпотечного застереження за договорами іпотеки внаслідок наявності боргу ОСОБА_1 за договором позики перед ОСОБА_2 , як іпотекодержателем.

В подальшому, 15.01.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Касандрович Т.О. була здійснена державна реєстрація права власності на вказане майно за ОСОБА_2 на підставі договорів дарування № 28, № 29, № 30.

Рішення про реєстрацію прав на об`єкти нерухомого майна та записи про реєстрацію прав за ОСОБА_2 є незаконними.

Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозов Г.В., здійснюючи 18.04.2014 року державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 не вчинив жодної нотаріальної дії з нерухомим майном щодо прав, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення і так само не вчиняв нотаріальної дії, результатом якої є державна реєстрація права власності на нерухоме майно. Таким чином, не мав повноважень здійснювати державну реєстрацію права власності на житловий будинок та земельні ділянки за законодавством, що діяло на час прийняття рішень.

Рішення про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ОСОБА_2 були прийняті 18.04.2014 року у той час, коли в Єдиному реєстрі заборон були наявні записи про арешт та заборону відчуження зазначеного вище нерухомого майна на користь відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві на підставі постанов державного виконавця у ВП № НОМЕР_1 від 03.10.2013 року та від 11.10.2013 року, записи про обтяження № 2855961 від 14.10.2013 року, № 2853598 від 14.10.2013 року та № 2854041 від 18.04.2014 року.

Крім того, ОСОБА_2 не направлялася йому письмова вимога про усунення порушення з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, відповідно звернення стягнення розпочато до спливу тридцятиденного строку з дня отримання цієї вимоги.

Відтак, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г.В. було порушено норми Закону України «Про іпотеку» та Порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно № 868 в редакції від 17.10.2013 року.

Між позивачем та відповідачем не укладався договір, відповідно до змісту якого позивач погодився би на відчуження спірного майна.

Сама по собі умова договору іпотеки про можливість набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, не свідчить про волевиявлення іпотекодавця на вибуття майна з його володіння, а передача іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки відповідно до ст. ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» здійснюється лише за згодою сторін без звернення до суду.

Таким чином, враховуючи обставини щодо наявних обтяжень у Державному реєстрі прав під час вчинення реєстраційних дій, відсутність укладеного між сторонами договору про задоволення вимог іпотекодержателя, тобто у спосіб, визначений іпотечним договором, ненадання такого договору та згоди на відчуження майна нотаріусу, як державному реєстратору, ненадання та залишення останнім без перевірки наявності чи відсутності факту виконання відповідних умов правочину, з яким закон пов`язує можливість переходу права власності, зокрема, вручення повідомлення та проведення оцінки станом на дату такого переходу, дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Морозова Г.В. щодо державної реєстрації за ОСОБА_2 права власності на нерухоме майно позивача є незаконним.

Просив скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 12536129, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 61, номер запису про право власності 5405282 від 18.04.2014 року та припинити право власності ОСОБА_2 на житловий будинок АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 61, номер запису про право власності 5405282 від 18.04.2014 року; скасувати рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно номер 12534455, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 61, номер запису про право власності 5404567 від 18.04.2014 року та припинити право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0, 1 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :90:072:0129, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 61, номер запису про право власності 5404567 від 18.04.2014 року; скасувати рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно номер 12546753, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 61, номер запису про право власності 5406140 від 18.04.2014 року та припинити право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0, 1 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :90:072:0017, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 61, номер запису про право власності 5406140 від 18.04.2014 року.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 липня 2023 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу. Просив суд оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вказував на те, що Верховний Суд у справі №752 /9567/15-ц дійшов висновку, що направлення копії заяв, адресованих нотаріусу про вчинення виконавчого напису не є вимогою про усунення порушень, порядок направлення якої передбачений як договором позики, так і Законом України «Про іпотеку» у разі звернення стягнення на предмет іпотеки, проте суд першої інстанції не врахував вказаної обставини.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 повідомила, що 11.07.2013 року відповідачкою було складено та надіслано на адресу позивача ОСОБА_1 рекомендованим листом вимога про усунення порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання за договором позики від 10 липня 2013 року; розрахунок заборгованості за договором позики; заяву ОСОБА_2 про вчинення виконавчого напису на договорі іпотеки у зв`язку з невиконанням боржником договору позики. Вказані документи були отримані позивачем особисто відповідно до повідомлення про вручення 16.07.2013 року.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу наголосив на тому, що після звернення стягнення на предмет іпотеки ОСОБА_2 подарувала йому спірне майно на підставі договорів дарування, правомірність яких не оспорюється. ОСОБА_2 вважає себе добросовісним набувачем, а доводи апеляційної скарги необґрунтованими.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта ОСОБА_5 підтримала вимоги апеляційної скарги, просила їх задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи ОСОБА_4 , третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозов Г.В. проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Судом встановлено, що 17.07.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1785.

Відповідно до умов зазначеного вище договору позики, ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 6 138 000, 00 грн.

В забезпечення виконання своїх зобов`язань за договором позики, 17.07.2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено два договори іпотеки, що посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г.В. та зареєстровані в реєстрі за № 1790 та № 1787.

За умовами зазначених вище договорів іпотеки, ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 в іпотеку належне йому на праві приватної власності майно, а саме:

земельну ділянку площею 0, 1 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий № :90:072:0129; житловий будинок АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0, 1 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий № :90:072:0017.

Відповідно до п. 4.1. договору позики, зазначену в п. 2.1. суму грошей позичальник зобов`язується повернути позикодавцю готівкою в строк до 17.07.2013 року частинами за наведеним у договорі графіком.

Черговий платіж в рахунок сплати позики у 2013 році ОСОБА_1 не погасив, що також не заперечувалося позивачем.

Пунктом 6.4. договору позики передбачено, що при простроченні повернення позики (її частини) протягом 10 календарних днів з дати, встановленої як термін повернення позики (частини позики), позикодавець має право звернути стягнення на предмет іпотеки у передбаченому законом порядку.

11.07.2013 року ОСОБА_1 направлено повідомлення-вимогу про усунення порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання за договором позики від 10.07.2013 року, розрахунок заборгованості за договором позики, заяву ОСОБА_2 про вчинення виконавчого напису на договорі іпотеки у зв`язку з невиконанням боржником умов договору позики. Зазначені документи отримано ОСОБА_1 особисто 16.07.2013 року.

Однак, зазначені порушення ОСОБА_1 у 30-денний строк не усунув, у зв`язку з чим 16.08.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г.В., на підставі заяви ОСОБА_2 , вчинено виконавчий напис, який 29.09.2013 року пред`явлено до примусового виконання Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві.

03.10.2013 року винесено постанова про відкриття ВП № НОМЕР_1 та про арешт майна боржника ОСОБА_1 , оголошено заборону відчуження майна, стягувачем є ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 вимоги державного виконавця про повернення боргу у встановлений строк не виконав.

17.04.2014 року ОСОБА_2 подано до Відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві заяву про повернення виконавчого документа стягувачу, яку було задоволено того ж дня.

18.04.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовим Г.В., на підставі заяви ОСОБА_2 , звернено стягнення на іпотечне майно ОСОБА_1 шляхом реєстрації права власності на нього за ОСОБА_2 .

За правилами ст. ст. 1, 33, 37 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом; у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону; звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя; іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно (об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості), яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Статтею 3 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на момент вчинення правочину), нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну діяльність, зокрема, посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші юридичні дії, передбачені законом з метою надання їм юридичної вірогідності.

Перелік нотаріальних дій, що вчиняються нотаріусами визначено ст. 34 Закону України «Про нотаріат». Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки за правилами ч. 2 ст. 34 зазначеного закону на нотаріусів можуть вчиняти інші юридичні дії.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріуси мають право посвідчувати правочини.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Реєстрація права власності на заставне майно у зв`язку з порушенням позичальником умов договору позики за своєю правовою природою є одностороннім правочином.

За правилами ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), державна реєстрація прав власності, реєстрація яких проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчиняється така дія. Державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Статтею 7 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус як спеціальний суб`єкт на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно та який має печатку такого реєстратора, здійснює повноваження відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Зареєструвавши спірне нерухоме майно за ОСОБА_2 на підставі заяви про реєстрацію права власності на заставне майно, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозов Г.В. посвідчив правочин та вчинив нотаріальні дії щодо нерухомого майна, задовольнивши вимогу іпотекодержателя на підставі договору іпотеки, а тому твердження ОСОБА_1 про відсутність у зазначеного вище приватного нотаріуса таких повноважень, не приймається судом.

Судом першої інстанції вірно не взято до уваги твердження відповідача про порушення нотаріусом чинного законодавства у зв`язку з тим, що станом на день державної реєстрації спірного майна за відповідачкою, таке майно перебувало під арештом, оскільки арешт на майно було накладено за заявою самої ОСОБА_2 , як стягувача з метою унеможливлення відчуження спірного майна ОСОБА_1 на користь інших осіб.

Судом також вірно встановлено, що 11.07.2013 року ОСОБА_2 складено та направлено на адресу ОСОБА_1 рекомендованим листом повідомлення-вимогу про усунення порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання за договором позики від 10.07.2013 року, розрахунок заборгованості за договором позики, заяву ОСОБА_2 про вчинення виконавчого напису на договорі іпотеки у зв`язку з невиконанням боржником умов договору позики. Зазначені документи отримано особисто позивачем 16.07.2013 року (а.с.75-78 т.2).

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 18 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді