Справа № 700/600/24
Провадження № 2/700/316/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі головуючого - судді: Пічкура С.Д., за участю секретаря судового засідання: Нетребенко В.О., представника відповідача: ОСОБА_1 , представника третьої особи: Гезей С.Г. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у селищі Лисянка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради, Служба у справах дітей Лисянської селищної ради, про надання дозволу суду на реєстрацію місця проживання дитини з матір`ю ,

установив:

ОСОБА_3 звернулася до суду із зміненим позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю, за адресою реєстрації місця проживання останньої - АДРЕСА_1 , без згоди батька дитини, ОСОБА_4 .

Позов обґрунтовує тим, що 31.01.2020 р. Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області у справі №700/501/19 розірвано шлюб між нею та ОСОБА_4 . Від шлюбу позивачка та відповідач мають спільну дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час малолітня дочка, хоча формально зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проте фактично проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Між сторонами виник спір про місце реєстрації проживання малолітньої дочки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому просить в судовому порядку надати дозвіл за рішенням суду щодо реєстрації місця проживання дитини разом з матір`ю, оскільки, фактично так і має місце спільне проживання дитини з матір`ю.

У відзиві на позов представник відповідача зокрема вказує, що після розірвання шлюбу позивачка забрала дочку і перейшла проживати до своїх батьків, де й була зареєстрована дочка, за адресою: АДРЕСА_3 . Саме цю адресу відповідач знає, як місце проживання малолітньої дочки.

Позивачка вчиняла перешкоди щодо участі відповідача, як батька, у вихованні дочки, не дозволяла спілкуватися з нею. Тому за зверненням відповідача, як батька дитини, органи опіки і піклування Виконавчого комітету Лисянської селищної ради ухвалювали рішення «Про участь у вихованні дитини та порядок побачення з дитиною ОСОБА_5 батька - ОСОБА_4 ».

Зокрема, рішенням Виконавчого комітету Лисянської селищної ради №30 від 27.02.2023 року затверджений порядок побачень з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батька дитини, який проживає окремо, ОСОБА_4 , рекомендований графік спілкування з дитиною.

Зазначене рішення органів опіки і піклування позивачка ігнорувала, створювала відповідачу перешкоди для участі у вихованні дочки. Зокрема, 04 серпня 2024 року, керуючись правом, наданим ст.ст. 141, 152, 155, 157 Сімейного кодексу України, враховуючи рішення органу опіку піклування, відповідач прийшов на побачення з дитиною за місцем її проживання. Ні цього разу, ні в подальшому до дитини відповідача не допустили, що змусило його звернутись до правоохоронних органів. 29 серпня 2024 року Звенигородським РВП повідомлені результати перевірки за зверненням відповідача про невиконання колишньою дружиною ОСОБА_3 рішення Лисянського виконавчого комітету.

У серпні 2024 року від суду відповідач отримав копію позовної заяви з додатками, з яких встановив, що дочка ОСОБА_6 фактично проживає з матір`ю у м. Ірпінь за вказаною позивачкою адресою, зарахована до 2-А класу Ірпінського гуманітарного ліцею «Лінгвіст» імені Заріфи Алієвої .

Таким чином, позивачка без повідомлення відповідача, як батька малолітньої дитини, змінила місце проживання їх малолітньої дочки, чим порушила передбачене ст. 157 СКУ право відповідача на участь у вихованні дитини і особисте спілкування з нею, порядок якого був визначений органами опіки і піклування.

До позовної заяви позивачем додана копія заяви позивача від 13.06.2024 до органу реєстрації про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) нашої дочки ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 .

Про подання такої заяви до органів реєстрації позивачка не повідомляла відповідача, і підписати таку заяву відповідачу не пропонувала, тому відповідач не міг її розглянути і підписати.

Доводи позивача не підтверджені належними та допустимими доказами. Відповідач вжив залежні від нього заходи для забезпечення участі у вихованні дитини, при цьому не порушував будь-які права та охоронювані законом інтереси ні позивача ні дитини, а тому просять відмовити у задоволенні позову повністю.

У судове засідання позивачка та її представник не з`явились, представником позивача подано заяву про розгляд справи без їх участі та підтримку позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову посилаючись на його передчасність та недоведеність з підстав викладених у відзиві на позов, позивачкою не доведено порушення свого права, а задоволення позову не буде відповідати інтересам дитини.

Представник Служби у справах дітей Лисянської селищної ради теж просила відмовити у задоволенні позову оскільки Ірпінська міська рада за місцем проживання дитини не надала акту обстеження умов проживання дитини з матір`ю та свого висновку, усунувшись від виконання своїх обов`язків.

Вислухавши учасників судового провадження, встановивши обставини справи та відповідні до них правовідносини, суд виходить з наступного.

Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 31 січня 2020 року, що набрало законної сили 10 березня 2020 року, розірвано шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 .

З вказаного рішення суду та свідоцтва про народження від 28 липня 2017 року вбачається, що сторони мають доньку ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка 11 листопада 2023 року отримала паспорт громадянина України на ОСОБА_3 у зв`язку з зміною прізвища.

Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 05 серпня 2024 року, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , код РКПП НОМЕР_1 зареєстрована у АДРЕСА_1 .

Актом депутата Ірпінської міської ради від 11 червня 2024 року підтверджується, що за вказаною адресою з ОСОБА_3 проживає її донька, ОСОБА_5 та чоловік, ОСОБА_9 .

Відповідно до довідки навчального закладу від 01 серпня 2024 року № 484 підтверджується, що ОСОБА_5 зарахована до другого класу Ірпінського гуманітарного ліцею «Лінгвіст» імені Заріфи Алієвої .

З вказаних доказів вбачається, що малолітня дитина сторін фактично проживає та навчається по місцю проживання своєї матері, позивачки у справі, що не заперечується і самими сторонами.

У ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання -житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом. Відповідно до вимог п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки не є визначальною обставиною.

З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце проживання особи з місцем реєстрації даної особи, а ототожнює його з місцем проживання особи, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку.

Разом з тим, для реєстрації місця проживання дітей законодавством встановлено певні особливості.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації відмовляє у внесенні до реєстру територіальної громади інформації про задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) особи у разі, якщо: особа подала документи або відомості, передбачені цим Законом, не в повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 7 вказаного закону, декларування місця проживання дитини віком до 14 років здійснюється одним із її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису відповідно до Закону України «Про особливості надання публічних (електронних публічних) послуг», або засвідчується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису нотаріуса. У разі якщо місце проживання батьків або інших законних представників дитини зареєстровано/задекларовано за однією адресою, згода іншого з батьків або законних представників не надається.

Згідно витягу з реєстру територіальної громади, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована у АДРЕСА_3 .

В той час, батько дитини зареєстрований за іншою адресою у АДРЕСА_4 .

За таких обставин, дитина є зареєстрованою за іншою адресою ніж зареєстровані її батько і мати, а фактично дитина проживає з матір`ю у м. Ірпінь.

З народження і по даний час дитина зареєстрована в будинку батьків позивачки, що відмічає відповідач і відзиві на позов.

Отож, дитина весь час була зареєстрована по місцю проживання та реєстрації матері - позивачки у справі.

З заяви про реєстрацію місця проживання від 13 червня 2024 року вбачається, що Відділом ведення реєстру територіальної громади відмовлено у реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_5 у зв`зку з ненаданням згоди батьком.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно з ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження начального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Як встановлено судом, дитина проживає з матір`ю за місцем її реєстрації, проте через відсутність письмової згоди батька на реєстрацію місця проживання дитини, позивачка позбавлений можливості зареєструвати місце проживання доньки за своїм місцем реєстрації та їх фактичним проживанням.

Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Оскільки невизначеність реєстрації місця проживання дитини за місцем проживання зі своєю матір`ю суперечить її інтересам та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача стосуються не суті спору щодо місця реєстрації дитини, а зводяться до незгоди з установленим графіком побачень батьком з дитиною, перешкодами матері в участі у вихованні дитини, що не є предметом даного судового розгляду.

Сторони не мають спору щодо проживання дитини з матір`ю, а оскільки дитина зареєстрована у бабусі, де раніше також була зареєстрована і її мати, саме в інтересах дитини необхідно зареєструвати її за фактичним місцем проживання разом з матір`ю. В той же час, відповідач з серпня 2024 року отримавши копію позовної заяви до цього часу так і не надав згоди на зміну місця реєстрації дитини, чим порушує право дитини та позивачки.

Зміна реєстрації місця проживання дитини на її фактичне проживання та проживання і її матері, не призведе до порушення прав батька дитини, оскільки спору щодо місця проживання дитини у сторін немає, а відповідач має право на участь у спілкуванні та вихованні дитини, в той же час позивачка не повинна чинити перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини її батькові. В іншому випадку відповідач не позбавлений можливості захистити своє право у разі вчинення відповідних перешкод шляхом звернення до правоохоронних та судових органів.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 29 Цивільного кодексу України, ст. 160 Сімейного Кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого Постановою КМУ від 07.02.2022 року № 265, ст. ст. 2, 4, 81, 82, 128, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 код РКПП НОМЕР_1 , за адресою проживання матері дитини по АДРЕСА_1 без згоди батька дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 код РКПП НОМЕР_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивачка: ОСОБА_3 , АДРЕСА_5 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , АДРЕСА_6 ;

Треті особи без самостійних вимог: Служба у справах дітей Ірпінської міської ради, 08200, м. Ірпінь Бучанський район, Київська область вул. Авіаконструкторна б. 4 а,

Служба у справах дітей Лисянської селищної ради Черкаської області, 19301 сел. Лисянка, Черкаська область Звенигородський район пл. Миру, 27.

Суддя С. Д. Пічкур