Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

Справа №377/467/24

Провадження №2/377/297/24

24 жовтня 2024 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання Федорчук Г.В., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

У С Т А Н О В И В:

20 червня 2024 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на статті 512, 514, 516 ЦК України, просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором у розмірі 80 881,15 гривень, судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 3 028 гривень та судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 100 гривень.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що 06.12.2019 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання кредиту № 501214201, відповідно до умов якого АТ «АЛЬФА-БАНК» надав позичальнику кредит у сумі 57 131,00 гривні, строк кредиту: 18 місяців на споживчі потреби з відсотковою ставкою: 18,99 % річних. АТ «АЛЬФА БАНК» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 57 131,00 гривня. В свою чергу позичальник не виконала умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 20.09.2021 загальний розмір заборгованості становить 80 881,15 гривень. 20.09.2021 між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором № 501214201 від 06.12.2019, укладеного між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем ОСОБА_1 (а. с. 3-5).

Ухвалою судді від 05 липня 2024 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 23 серпня 2024 року (а. с. 44-45).

23 серпня 2024 року цивільну справу було знято з розгляду та призначено судове засідання на 05 вересня 2024 року (а. с. 49).

Ухвалою суду від 05 вересня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 20 вересня 2024 року (а. с. 56-57).

Ухвалою суду від 20 вересня 2024 року розгляд справи було відкладено на 09 жовтня 2024 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України (а. с. 64-65).

Ухвалою суду від 09 жовтня 2024 року розгляд справи було відкладено на 24 жовтня 2024 року на підставі пункту 5 частини другої статті 223 ЦПК України (а. с. 71-72).

Позивач свого представника в призначене судове засідання не направив, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, до суду подана заява представника позивача адвоката Євтодьєва А.О., в якій він просив розгляд справи проводити без участі представника ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 повторно в призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзив на позовну заяву відповідач не надіслала, причини неявки суд не повідомила.

За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 24 жовтня 2024 року суд ухвалив заочне рішення у справі.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до АТ «Альфа-Банк» із Офертою на укладання угоди про надання кредиту № 501214201, в якій вона запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти Угоду про надання кредиту, із наступними умовами для її укладення: тип кредиту кредит готівкою; сума кредиту 57 131,00 гривня; процентна ставка 18,99 % річних, тип ставки фіксована; строк кредиту 18 місяців. Підставою даної Угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», що укладений між нею та банком (а. с. 6).

Відповідно до пункту 1 Оферти на укладання угоди про надання кредиту № 501214201 від 06.12.2021, під час користування кредитом відповідач запропонувала надавати їй послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах , що визначені цим пунктом та договором, за надання яких запропонувала встановити комісійну винагороду, а саме: за обслуговування кредиту 2,25 % від суми кредиту.

Пунктом 2 Оферти на укладання угоди про надання кредиту № 501214201 від 06.12.2021 визначено, що дата повернення кредиту 06.06.2021. Для повернення заборгованості за Угодою відповідач ОСОБА_1 запропонувала використовувати рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у банку.

06 грудня 2021 року ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту АТ «Альфа-Банк», в якому викладені основні умови кредитування з урахування побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту (а. с. 7)

Із виписки по особовому рахунку № НОМЕР_2 за період з 06.12.2019 по 20.09.2021, доданої до позовної заяви, вбачається, що ОСОБА_1 06.12.2019 було надано кредит у сумі 57 131,00 гривня за кредитним договором № 501214201 від 06.12.2019 (а. с. 19-22)

Як видно із виписки особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 06.12.2019 по 20.09.2021, доданої до позовної заяви, відповідач ОСОБА_1 здійснювала погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом (а. с. 23-32)

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 501214201 від 06 грудня 2019 року, що доданий до позовної заяви, заборгованість за кредитним договором № 501214201 від 20 вересня 2021 року становить 80 881,15 гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 45 717,48 гривень; заборгованості за відсотками у розмірі 12 065,82 гривень; заборгованості за комісією у розмірі 23 097,85гривень (а. с. 33).

У пункті 1 частини першої статті 512 та статті 514 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

20 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» та Акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК» було укладено договір факторингу № 3, відповідно до пункту 2.1. якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку № 1-1 до Договору( а. с. 9-13).

Пунктом 2.3. договору факторингу № 3 визначено, що право вимоги вважається відступленим фактору з дати оплати фактором ціни права вимоги відповідно до пункту 4.2. цього договору. В дату здійснення оплати фактором ціни права вимоги відповідно до пункту 4.2. цього договору сторони підписують Акт приймання-передачі Реєстру боржників, за формою, встановленою в Додатку № 2 до цього договору.

Згідно з пунктами 4.1.-4.2. договору факторингу № 3 права вимоги за цим договором сторони оцінюють у 250 414 585,15 гривень. Фактор зобов`язаний передати в розпорядження клієнту грошові кошти і сплатити клієнтові ціну прав вимоги в розмірі 12 844 800,00 гривень, шляхом перерахування на рахунок клієнта № НОМЕР_3 , відкритого в ПАТ АБ «Укргазбанк» протягом двох банківських днів з дати підписання договору.

Відповідно до пункту 9.1. договору факторингу № 3 цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором, якщо інше не передбачено умовами договору.

Як вбачається з Акту приймання-передачі Реєстру боржників від 20 вересня 2021 року до Договору факторингу № 3 від 20.09.2021, укладеного 20 вересня 2021 року між Акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», у відповідності та на виконання Договору факторингу № 3 від 20.09.221 клієнт передав, а фактор отримав право вимоги, детальний опис складових якого наведений в Додатку№ 1-1 до Договору (а. с. 17)

Відповідно до платіжного доручення № 559 від 20 вересня 2021 року ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» перерахувало АТ «АЛЬФА-БАНК» 12 844 800,00 гривень в якості оплати за право вимоги згідно Договору факторингу № 3 від 20.09.2021 (а. с. 18).

Як вбачається з Характеристики права вимоги, переданих фактору клієнтом за договорами та боржників за основними договорами, що є Додатком № 1-1 до договору факторингу № 3 від 20 вересня 2021 року, підписаного між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 501214201 від 06.12.2019 на суму заборгованості 80 881,15 гривень, перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» (а. с. 14-16).

Таким чином, вказаний договір набув чинності, за яким згідно з Актом приймання-передачі Реєстру боржників від 20 вересня 2021 року до Договору факторингу № 3 від 20 вересня 2021 року, укладеного 20 вересня 2021 року між Акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», вимоги за кредитним договором № 501214201, укладеним 06 грудня 2019 року між Акціонерним товариством «АЛЬФА-БАНК» та ОСОБА_1 , перейшли до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ-ФІНАНС».

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як зазначено у частини третій статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша ). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої цієї статті).

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

За змістом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом частини першої статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. . Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, відповідно до якої, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 526 цього Кодексу передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором № 501214201 від 06 грудня 2019 року, що доданий до позовної заяви, заборгованість за кредитним договором № 501214201 від 20 вересня 2021 року становить 80 881,15 гривень, яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 45 717,48 гривень; заборгованості за відсотками у розмірі 12 065,82 гривень; заборгованості за комісією у розмірі 23 097,85 гривень (а. с. 33).

Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 501214201 від 06 грудня 2019 року позивач просить стягнути крім тіла кредиту, процентів за користування кредитом, розмір та умови нарахування яких передбачені в кредитному договорі № 501214201 від 06 грудня 2019 року, комісію за обслуговування кредиту за кредитним договором № 501214201 від 06 грудня 2019 року.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 11 лютого 2021 року № 16 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит Кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил.

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту (уключаючи комісії за обслуговування кредитної заборгованості, юридичне оформлення та інші платежі), кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб [комісії за розрахунково-касове обслуговування банку, у якому відкритий рахунок кредитодавця (під час зарахування коштів у рахунок погашення споживчого кредиту), страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів та інших осіб, а також інші обов`язкові платежі], які сплачуються споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (крім платежів, що згідно із законодавством України не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом).

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредиту може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 вказано, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування».

Окрім того, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06.11.2023 по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Необхідність внесення комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2,25 % від суми кредиту передбачено в пункті 1 кредитного договору № 501214201 від 06.12.2019.

Враховуючи, що пунктом 1 кредитного договору № 501214201 від 06.12.2019 не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, що пов`язані з обслуговуванням кредиту, які надаються відповідачу та за які банком встановлена щомісячна комісія, і позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, тому положення кредитних договорів щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Таким чином, у відповідача ОСОБА_1 не виникло обов`язку сплачувати щомісяця комісію у розмірі, передбаченому пунктом 1 кредитного договору № 501214201 від 06.12.2019.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення комісії за кредитним договором № 501214201 від 06.12.2019 в розмірі 23 097,85 гривень задоволенню не підлягають, а сплачена комісія за кредитним договором № 501214201 від 06.12.2019 в розмірі 4 496,48 гривень мала бути зарахована банком у погашення тіла кредиту, процентів за користування кредитом за вказаним договором, чого банком зроблено не було.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 501214201 від 06 грудня 2019 року, що доданий до позовної заяви, вбачається, що заборгованість за комісією за обслуговування кредиту за кредитним договором № 501214201 від 06.12.2019 складає 23 097,85гривень. Станом на 20.09.2021 відповідачем ОСОБА_1 було здійснено погашення комісії за обслуговування кредиту на загальну суму 4 496,48 гривень (а. с. 33).

З урахуванням наведеного, позов підлягає частковому задоволенню, оскільки стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитним договором № 501214201 від 06.12.2019 в розмірі 53 286,82 гривень (яка включає заборгованість за тілом кредиту - 45 717,48 гривень, проценти за користування кредитом 12 065,82 гривень, за вирахуванням суми сплачених відповідачем грошових коштів в рахунок погашення нарахованої комісії 4 496,48 гривень).

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною другою цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За правилом частини третьої вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги

Як зазначено у пункті 3 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною третьою статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Судом встановлено, що адвокат Макєєв Віталій Миколайович надавав позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» професійну правничу допомогу на підставі договору про надання правничої допомоги № 05-10/23 від 05 жовтня 2023 року, укладеного між Адвокатом Макєєвим Віталієм Миколайовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» (а. с. 35-36).

Як вбачається з пункту 1.1. договору про надання правничої допомоги № 05-10/23, адвокат надає клієнту послуги захисту прав та інтересів клієнта під час розгляду судом будь-якої інстанції справ у якій клієнт є учасником.

Пунктом 1.4. договору про надання правничої допомоги № 05-10/2023 передбачено, що документом, який підтверджує надання адвокатом послуг, та їх приймання клієнтом, є Акт приймання-передачі наданих послуг, що складається та підписується сторонами або їх повноважними представниками протягом 5-ти робочих днів після надання адвокатом зазначених у п. 1.1. Договору послуг.

В підпункті 2.1.1. пункту 2.1. договору про надання правничої допомоги № 05-10/2023 визначено, що клієнт має право своєчасно отримувати юридичні послуги належної якості та у встановлені законом строки.

Відповідно до пункту 3.1. Розділу 3 «Ціна та порядок здійснення розрахунку» договору про надання правничої допомоги № 05-10/2023 вартість послуг адвоката встановлюється з розрахунку, що ціна однієї години затраченого адвокатом часу на надання послуг становить 1 000,00 гривень. Конкретні суми до оплати наводяться у Акті (актах) наданих послуг, надісланих адвокатом та погоджених із клієнтом.

Як вбачається з Акту № 1 приймання-передачі наданих послуг, підписаного 07 березня 2024 року між ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» та Адвокатом Макєєвим Віталієм Миколайовичем, адвокат надав, а клієнт прийняв юридичні послуги відповідно до договору № 05-10/23 про надання правничої допомоги від 05.10.2023 по справі за позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом: надання первинної консультації 1 година, вартість 1 000,00 гривень; правовий аналіз наявних документів у замовника, правової ситуації із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків Верховного Суду та Європейського суду з прав людини 3 години, вартість 3 000,00 гривень; підготовка та подання позовної заяви 3,1 години; вартість 3 100,00 гривень; всього 7 100,00 гривень (а. с. 37).

Відповідно до платіжної інструкції № 1132 від 07 березня 2024 року, ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» перерахувало Адвокату ОСОБА_2 7 100,00 гривень в якості оплати згідно договору № 05-10/23 про надання правничої допомоги від 05.10.2023 (зв. ст. а. с. 37).

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Враховуючи час, затрачений адвокатом Макєєвим Віталієм Миколайовичем на надання консультації; правовий аналіз наявних документів у замовника, правової ситуації із застосуванням відповідного законодавства, правових висновків Верховного Суду та Європейського суду з прав людини; підготовку та подання позовної заяви, суд вважає, що розмір витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою, в сумі 7 100 гривень є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами у цій справі. Клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу відповідачем суду не надано.

За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з положень статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи із наступного розрахунку: 53 286,82 гривень х 100: 80 881,15 гривня = 65,88 % (відсоток розміру задоволеного позову); 7 100 х 65,88 :100 = 4 677,48 гривень (сума витрат на професійну правничу допомогу, пропорційна відсотку задоволеного позову).

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 3028 гривень, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, виходячи з наступного розрахунку 3028 х 65,88 (відсоток розміру задоволеного позову) :100 = 1 994,85 гривень (сума судових витрат, пропорційна відсотку задоволеного позову).

На підставі викладеного, керуючись статтями 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 501214201 від 06 грудня 2019 року в сумі 53 286 гривень 82 копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 994 гривні 85 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 677 гривень 48 копійок.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», , місцезнаходження: 03035, м. Київ, площа Солом`янська, будинок 2.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повне заочне рішення суду складено 24 жовтня 2024 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька