ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5254/24Головуючий у 1-й інстанції Марциновська І.В.
Провадження № 22-ц/817/854/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу № 607/5254/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Бутрин Сергій Володимирович, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 липня 2024 року, ухваленого суддею Марциновською І.В., повний текст якого складено 12 липня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп, ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

у березні 2024 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ПрАТ Українська страхова компанія Княжа Вієнна Іншуранс Груп, ОСОБА_1 , у якому просила стягнути із ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 11520,20 грн; стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію за завдану матеріальну шкоду у розмірі 58068,30 грн та компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 40000 грн. Також позивач просила покласти на відповідачів пропорційно до задоволених вимог судові витрати у виді судового збору, витрат на проведення експертизи у сумі 4543,70 грн та витрат на професійно-правничу допомогу у сумі 10000 грн.

В обґрунтування позову посилається на те, що 20.11.2023 о 09 год. 00 хв. на вул. Вишневецькій у с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Peugeot 308», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу марки «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Унаслідок ДТП належний позивачу транспортний засіб зазнав механічних ушкоджень. ОСОБА_1 на місці події визнав свою вину у вчиненні ДТП, а тому сторони склали Європротокол від 20.11.2023.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність позивача та відповідача була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп». 20.11.2023 сторони звернулись до страхової компанії із поясненнями, у яких ОСОБА_1 , зокрема вказав, що визнає свою вину у ДТП.

Також 23.11.2023 ОСОБА_1 склав на користь позивача розписку, у якій зазначив, що відшкодує розмір завданих позивачу збитків, пов`язаних із ремонтом автомобіля, у разі, якщо такий розмір не покриє страхова компанія.

29.11.2023 позивач звернулась до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про огляд транспортного засобу марки «Peugeot 308», державний номерний знак НОМЕР_1 .

04.12.2023 позивач звернулась до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування та із заявою про повторну незалежну експертну оцінку транспортного засобу марки «Peugeot 308», державний номерний знак НОМЕР_1 , оскільки позивач не погоджувалась із розрахунком суми страхового відшкодування.

Рішенням ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» від 29.12.2023 визначено, що розмір матеріального збитку, завданого позивачу унаслідок ДТП, становить 55973,53 грн та виплаті підлягає страхове відшкодування у розмірі 52773,53 грн (55973,53 грн - 3200 грн (франшиза) = 52773,53 грн). Страхове відшкодування у даному розмірі виплачене позивачу.

Разом з тим позивач вважає, що розмір завданого їй матеріального збитку становить 66493,73 грн, що підтверджується висновком експертного дослідження № ЕД-19/120-24/938-АВ від 15.02.2024.

Відтак, на думку позивача, ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» належить додатково виплатити позивачу страхове відшкодування у розмірі 11520,20 грн (66493,73 грн - 3200 грн (франшиза) - 52773,53 грн (виплачена сума) + 1000 грн (вартість евакуації автомобіля) = 11520,20 грн).

Крім цього, відповідно до зазначеного вище висновку експертного дослідження вартість відновлювального ремонту, належного позивачу транспортного засобу, без ПДВ та без урахування коефіцієнту зносу пошкоджених деталей становить 121362,03 грн.

Отже, на думку позивача, ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати позивачу завдану матеріальну шкоду у розмірі 58068,30 грн (121362,03 грн - 66493,73 грн (розмір страхового відшкодування) + 3200 грн (франшиза) = 58068,30 грн).

Також позивач вказала, що унаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу як власниці пошкодженого транспортного засобу завдана моральна шкода, яка полягає у моральних стражданнях, спричинених неможливістю користуватися належним позивачу автомобілем протягом тривалого часу, та, як наслідок, порушенням ритму та стилю життя позивача і її сім`ї. Указане призвело до суттєвих змін у житті позивача та її близьких, оскільки останні змушені постійно користуватися послугами таксі та громадського транспорту. Унаслідок неможливості пересуватися на автомобілі позивач вимушена прикладати додаткові зусилля та здійснювати додаткові матеріальні витрати для організації звичного способу життя, внаслідок чого позивач відчуває психологічну напругу, постійні переживання та турботи. Також позивача пригнічує небажання відповідача визнати свою вину у скоєному та відшкодувати завдану шкоду.

Позивач вважає, що розмір компенсації за завдану їй моральну шкоду становить 40000 грн, які підлягають стягненню на користь позивача з відповідача ОСОБА_1 ..

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 липня 2024 року позов ОСОБА_2 до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , компенсацію за завдану матеріальну шкоду у розмірі 58068 гривень 30 копійок та компенсацію за завдану моральну шкоду у розмірі 5000 гривень.

У іншій частині позову відмовлено.

Зобов`язано ОСОБА_2 після відшкодування матеріальної шкоди замінені вузли та деталі транспортного засобу марки «Peugeot 308», державний номерний знак НОМЕР_1 , які не можуть бути використані за призначенням, але мають певну цінність, передати ОСОБА_1 в обсязі, пропорційному до відшкодованої ним шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судові витрати у виді судового збору у сумі 630 гривень 68 копійок та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4604 гривні.

Судові витрати у виді судового збору у сумі 465 гривень 21 копійка та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 3396 гривень покладено на позивача ОСОБА_2 .

Відмовлено у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2000 гривень та витрат за проведення експертизи у сумі 4543 гривні 70 копійок.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Бутрин С.В. просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 червня 2024 року та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник заявника зазначив, що при постановлені рішення суд першої інстанції взяв за основу звіт № 3438 від 26.12.2023, але позивач ОСОБА_2 у позовній заяві не погоджується із вартістю ремонту транспортного засобу згідно даного звітного акту. Тобто ОСОБА_2 не ставить в основу позову вказаний акт і не посилається на нього, як на належний та допустимий доказ, однак суд незважаючи на це, приймає вказаний акт за основу та виходить за межі позовних вимог щодо належних та допустимих доказів та приймає незаконне рішення.

Крім того, слід зазначити про те, що при постановлені рішення судом не прийнято до уваги висновок експертного дослідження товарно-транспортної експертизи Тернопільського НДЕКЦ МВС України від 15.02.2024 по причині порушення вимог ст. 106 ЦПК України. Однак при розрахунку суми для стягнення позивачу ставить в основу рішення даний висновок експертного дослідження, у якому і зазначена сума відновлювального ремонту 121362,03 грн.

Вказане свідчить про суперечність позиції суду щодо обрання належних та допустимих доказів, які послужили підставою для прийняття рішення.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Янчишин В.Й. подав відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бутрина С.В., у якому зазначив, що згідно рахунку ТОВ «ТЕРКО АВТО ІНТЕРНЕШЕНАЛ», вартість відновлюваного ремонту становить 148 502,50 грн. + ПДВ 29 700,50 разом з ПДВ 178 203 грн.; згідно Висновку експертного дослідження №ЕД-19/120-24/938-АВ від 15.02.2024 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Peugeot 308» р.н. НОМЕР_1 (без урахування коефіцієнту фізичного зносу) та ПДВ складає 121 362,03 грн.; згідно звіту (страховика) вартість відновлювального ремонту належного позивачу транспортного засобу без урахування коефіцієнту зносу та ПДВ складає 128985,24грн.

Враховуючи те, що страховик розраховуючи страхове відшкодування виходив з розміру матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та без урахування ПДВ - 55973,53 грн на підставі Звіту, отримавши Висновок експертного дослідження № ЕД-19/120-24/938-АВ від 15.02.2024 згідно якого вартість матеріального збитку 66 493, 73 грн, позивачем було поставлено позовну вимогу до страховика ПрАТ УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп про стягнення 11 520 грн. 20 коп., виходячи з розрахунків 66493,73 грн. згідно Висновку експертного дослідження мінус 55 973,53 грн. згідно Звіту + 1000 грн. за евакуацію ТЗ.

Тому, в частині визначення вартості матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу позивач не погодилася з сумою визначеною Звітом страховика 55 973,53 грн., але з визначеною вартість відновлюваного ремонту без урахування коефіцієнт фізичного зносу та ПДВ згідно Звіту - 128985,24 грн. позивач погодилася, про що було звернуто увагу суду першої інстанції під час розгляду справи.

Відповідачем ОСОБА_1 не наданого жодного доказу на спростування трьох доказів, які визначають вартість відновлюваного ремонту. Клопотань про призначення судової товарознавчої експертизи відповідач ОСОБА_1 не подавав.

Позивач заперечує позицію відповідача про вихід судом за межі позовних вимог, адже Звіт 3438 від 26.12.2023 ФОП ОСОБА_4 є доказом по справі, у якому встановлено розмір вартості відновлюваного ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу та ПДВ.

Судом стягнуто суму, яку просив позивач тому жодного виходу за межі позовних вимог не відбулося.

Також не заслуговує на увагу посилання заявника на те, що позивач не надала суду доказів, про те, що її автомобіль відремонтований повністю або частково та як використано грошові кошти отримані на страхове відшкодування від страхової компанії на ремонт автомобіля Рено, оскільки часткове проведення відновлюваного ремонту на суму виплаченого страхового відшкодування є неможливим, адже проведення часткового ремонту не забезпечить повного комплектування автомобіля та його експлуатацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції з вимогами про стягнення заборгованості, розмір якої не перевищує тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції за наявними в справі доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що 20.11.2023 о 08 год. 10 хв. на вул. Вишнівецького у с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, не був уважним, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Peugeot 308», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Унаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження, чим були завдані матеріальні збитки.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 24.05.2024 змінена постанова Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.02.2024, якою ОСОБА_1 визнаний винуватим за ст. 124 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 6 місяців, та ОСОБА_1 визнаний таким, що підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у сумі 850 грн.

Дана постанова Тернопільського апеляційного суду 24.05.2024 набрала законної сили.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 15) власником транспортного засобу марки «Peugeot 308», державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 .

Згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-215581043 (т. 2 а.с. 72) ОСОБА_1 застрахував у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» цивільно-правову відповідальність, пов`язану з використанням транспортного засобу марки «Skoda Fabia», державний номерний знак НОМЕР_2 .

Строк дії страхового поліса з 07.07.2023 до 06.07.2024 включно. Страхова сума на одного потерпілого, зокрема, за шкоду, заподіяну майну, становить 160000 грн. Розмір франшизи 3200 грн.

На підтвердження розміру завданої позивачеві матеріальної шкоди було надані рахунок на оплату № 504 від 28.11.2023 (т. 1 а.с. 29) та висновок експертного дослідження за результатами транспортно-товарознавчої експертизи № ЕД-19/120-24/938-АВ від 15.02.2024 (т. 1 а.с. 35-114).

Також відповідачем ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було надано суду звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу (т. 2 а.с. 72-83). Указаний звіт складений незалежним оцінювачем, який має вищу освіту та кваліфікацію оцінювача дорожніх транспортних засобів, та для складення указаного звіту оцінювач у присутності позивача здійснював огляд пошкодженого транспортного засобу, що підтверджується відповідними актами.

Так, згідно з даним звітом вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу марки «Peugeot 308», державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 55973,53 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» у повному обсязі виконав свої зобов`язання перед позивачем, а відтак позов у цій частині є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Крім цього, у звіті про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, визначено, що вартість відновлювального ремонту належного позивачу транспортного засобу без урахування коефіцієнту зносу складає 128985,24 грн.

Відтак суд вважає доведеним належними та достатніми доказами розмір матеріального збитку, завданого позивачеві джерелом підвищеної небезпеки під керуванням відповідача ОСОБА_1 , у сумі 128985,24 грн, з яких розмір виплаченого страхового відшкодування становить 52773,50 грн, а компенсація за завдану матеріальну шкоду, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 , становить 76211,74 грн.

Однак позивачем до відповідача ОСОБА_1 визначені позовні вимоги у сумі 58068,30 грн, саме в межах цієї суми підтриманий позов у судовому засіданні, суд вважає встановленим порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсації за завдану матеріальну шкоду у розмірі 58068,30 грн.

Також, приймаючи до уваги характер страждань позивача, обсяг заподіяної їй шкоди та обставини, за яких така шкода була заподіяна, зокрема, що шкода завдана внаслідок дій відповідача, суд прийшов до висновку, що з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути компенсацію за завдану моральну шкоду у сумі 5000 грн. Указаний розмір відшкодування суд вважає таким, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості і у повній мірі відшкодує завдану позивачеві моральну шкоду.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Згідно зі ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону).

Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи.

Також згідно з п. 33.2. Закону у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Постановою Правління Національного банку України № 108 від 30.05.2022 за поданням Моторного (транспортного) страхового бюро України затверджені максимальні розміри страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Національної поліції України в розмірі 80000 гривень на потерпілого.

При цьому відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Так, відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Тобто розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент дорожньо-транспортної пригоди або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 28 Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (ст. 29 Закону).

Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за полісом обов`язкового страхування, тому у відповідності до ст. ст. 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп було виплачено страхове відшкодування у розмірі 52773,50 грн.

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Згідно частини першої статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Матеріалами справи підтверджено, що 20.11.2023 з вини відповідача ОСОБА_5 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої була завдана матеріальна шкода ОСОБА_2 . Даний факт підтверджується постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.02.2024 та постановою Тернопільського апеляційного суду від 24.05.2024.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що поданий позивачем висновок експертного дослідження за результатами транспортно-товарознавчої експертизи № ЕД 19/120-24/938-АВ від 15.02.2024 не може братися до уваги, оскільки у ньому не зазначено, що висновок підготовлений для суду, а також відсутні підтвердження, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Щодо Звіту про визначення вартості матеріального збитку № 3438 від 26.12.2023 року, то вартість відновлювального ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу та ПДВ становить 128985,24 грн, з яким погодилась позивач. Тому посилання заявника на те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, взявши до увагу Звіт не знаходять свого підтвердження, адже суд стягнув суму, яку просила ОСОБА_2 .

Разом з тим відповідачем ОСОБА_1 не наданого жодного доказу на спростування трьох доказів, які визначають вартість відновлюваного ремонту, в тому числі не заявлено клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що слід стягнути із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 різницю між виплаченою сумою ПрАТ УСК Княжа Вієнна Іншуранс Груп та вартістю відновлювального ремонту, в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦКК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України).

Судом першої інстанції встановлено факт завдання позивачу моральної шкоди внаслідок пошкодження її майна, а саме транспортного засобу, що належав їй на праві власності, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що призвело до зміни способу життя та необхідності прикладати додаткові зусилля для відновлення свого порушеного права протягом тривалого часу.

Тому, при визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню позивачу, суд вірно вважав доведеним розмір моральної шкоди в сумі 5000 гривень, який є співмірним із завданими збитками і відповідає принципу справедливості та розумності.

Що стосується витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач подала до суду укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Янчишиним В.Й. договір про надання правової допомоги від 19 січня 2024 року та Акт виконаних робіт № 01 від 28.02.2024 року на суму 10000 грн.

З урахування викладеного, суд першої інстанції, керуючись критеріями реальності цих витрат та розумності їхнього розміру, враховуючи подане представником відповідача заперечення щодо розмірі витрат на професійну правничу допомогу, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4604 грн.

Отже, вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Бутрин Сергій Володимирович, слід залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 липня 2024 року залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Враховуючи те, що за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції залишається без змін, перерозподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Бутрин Сергій Володимирович, залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: Б.О. Гірський

О.З. Костів