Справа №:755/8861/21
Провадження №: 2/755/7690/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.,

за участю секретарів: Зілінської М.В., Івіної М.Ю., Передрій І.В,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Власенко В.В.,

представник відповідача - адвокат Майданік В.Ю.,

інші учасники справи - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду міста Києва звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Згідно заявлених вимог, позивач просить суд стягнути з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва» на свою користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок залиття квартири у розмірі 31 222,00 грн, моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн, витрати на проведення оцінки заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 4 370,00 грн.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що позивач є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_1 . 01 серпня 2020 року сталася аварія на трубопроводі холодного водопостачання у будинку АДРЕСА_2 , внаслідок чого було затоплено водою належну позивачу квартиру. Затоплення відбувалося з квартири АДРЕСА_3 , яка знаходиться поверхом вище. 03 серпня 2020 року відповідачем був складений акт про затоплення згідно якого: комісією встановлено, що причиною потрапляння вологи до квартири відбулося в зв`язку з пошкодженням трубопроводу холодного водопостачання в міжповерховому перекритті між квартирами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 через довготривалу експлуатацію. Фахівцями ЖЕД-402 буде проведено ремонтні роботи по заміні трубопроводу холодного водопостачання; в ході обстеження візуально виявлені: на стелі та стінах вологі сліди від потрапляння вологи, часткове відшарування шпалер. Протягом 2020-2021 років позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про відшкодування завданої залиттям шкоди у добровільному порядку, але відшкодування так і не отримав. Листом від 18 листопада 2020 року за №103/45-4810 відповідач повідомив, що працівниками структурного підрозділу ЖЕД 402 були проведені роботи по заміні водопровідної труби в перекритті між квартирами АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 . Для складання дефектного акту відповідач запропонував призначити день та час для додаткового обстеження квартири. Листом від 26 січня 2021 року за №103/45-310 відповідач повідомив про виготовлення кошторисної документації та надіслання її позивачу для погодження. Згідно зазначеної кошторисної документації, відповідач оцінив завдану шкоду у 9 547,38 грн. Під час перемовин з представниками відповідача позивач запропонував відповідачу самостійно відремонтувати квартиру. Однак до цього часу квартира не відремонтована, шкода не відшкодована, а позивач змушений з серпня 2020 року разом з родиною проживати у дачному будинку. Відповідно до звіту про оцінку розміру матеріального збитку, завданого квартирі АДРЕСА_4 , складеного ТОВ «Аелєкон» 24 лютого 2021 року, розмір матеріального збитку, завданого квартирі, з урахуванням фізичного зносу, становить 31 222,00 грн. Листом від 22 квітня 2021 року за №103/45-1710 відповідач, за дорученням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, повідомив, що згідно розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 13 лютого 2015 року №61 «Про організаційно - правові заходи, пов`язані з виконанням рішення Київради від 09 жовтня 2014 року №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово - комунальним господарствам міста Києва» багатоквартирний житловий будинок АДРЕСА_2 знаходиться в господарському віданні підприємства. Листом від 05 травня 2021 року за №103/45-1990 відповідач повідомив, що відповідно до розпорядження від 13 лютого 2015 року №61 Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації з 16 лютого 2015 року житловий фонд було закріплено на праві господарського відання за КП «Керуюча компанія» в тому числі будинок АДРЕСА_2 . Внутрішньобудинкові інженерні мережі знаходяться на балансі КП «Керуюча компанія». Обслуговування інженерних мереж здійснюється працівниками КП, а саме головний інженер ЖЕД відповідно до п. 2.1 посадової інструкції «Організовує збереженість, справність, санітарне і технічне обслуговування майна підконтрольного житлового господарства, в тому числі: утримання ліфтів, внутрішньобудинкових інженерних мереж (систем холодного і гарячого водопостачання, опалення, електро- і газопостачання, водовідведення і зливової каналізації, вентиляційних каналів або димоходів). Також відповідач надав витяг з єдиної диспетчерської служби міста Києва стосовно залиття квартири АДРЕСА_4 та повідомив, що в серпні 2020 працівниками ЖЕД-402 замінено трубу холодного водопостачання в межах квартир АДРЕСА_5 . Листом від 23 квітня 2021 року ПрАТ «Київводоканал» повідомило, що 01 серпня 2020 заявок на пошкодження водопровідних та каналізаційних мереж у будинку АДРЕСА_2 в Товаристві не зареєстровано. Роботи на внутрішньобудинкових мережах будинку за адресою: АДРЕСА_6 , та роботи на міських водопровідних мережах за вказаною адресою 01 серпня 2020 року працівники Товариства не виконували. Відповідно до п. 1.3 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27 червня 2008 року №190, Товариство як виробник обслуговує вуличні, квартальні та дворові мережі водопостачання та водовідведення, споруди і обладнання, а також технологічні прилади й пристрої на них, які перебувають у нього на балансі. Обслуговування внутрішньобудинкових інженерних мереж до компетенції Товариства не належить. Позивач зазначає, що крім матеріальної шкоди, йому завдано моральну шкоду, оскільки після залиття квартири з вини відповідача, позивач та члени моєї родини впродовж тривалого часу проживають у стресових умовах. Відразу після затоплення вони змушені були тимчасово виїхати з квартири, оскільки сирість в квартирі та пов`язані з цим сторонні запахи не дозволяли комфортно проживати в ній. Окрім того, вони сподівались, що в зв`язку з очевидністю вини відповідача, останній займе активну позицію щодо усунення наслідків аварії. Протягом всього цього часу родина позивача змушена була змінити свої життєві плани - проживати в дачному будинку, в зв`язку з чим несуть додаткові витрати на проїзд, а також зазнали обмежень, пов`язаних зі зміною звичної обстановки (у тому числі зміною та значним обмеженням кола спілкування, зміною звичок та уподобань в зв`язку зі зміною звичної обстановки і таке інше). Зміна життєвих планів також виявилася і у необхідності пошуку експертної установи, яка проведе оцінку заподіяної шкоди; пошуку адвоката, який надасть правову допомогу у складанні запитів та позовних матеріалів та в необхідності витрачати власний час та нерви на відновлення порушеного права. Життєві плани позивача змінює також необхідність звернення до суду та пов`язані з цим витрати. Враховуючи тривалість страждань та умови, за яких позивачу було заподіяно моральної шкоди, позивачем визначено розмір моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн. Крім того, зазначає, що 15 квітня 2021року між позивачем та іншими співвласниками квартири були укладені угоди про поступку права вимоги, в силу яких ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 передали, а позивач прийняв на себе право вимоги до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , яке сталося 01 серпня 2020 року внаслідок пошкодження трубопроводу холодного водопостачання в міжповерховому перекритті між квартирами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 через довготривалу експлуатацію.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 02 червня 2021 року відкрито провадження в даній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, залучено до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

05 липня 2021 року до суду від третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . В зв`язку з укладанням угоди, право вимоги до відповідача вони відступили позивачу ОСОБА_1 , у зв`язку із чим просять задовольнити позовні вимоги. (т.1 а.с. 122 - 122-б)

03 серпня 2021 року представником відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва» подано до суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. За доводам и відзиву позивачем не надано доказів цивільно-правового правопорушення відповідача, яке спричинило збитки для позивача та перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з ним. У відзиві зазначено, що станом на момент залиття обов`язки схоронності сантехнічного обладнання, Мереж ГВХ і ХВХ покладаються перш за все саме на власника приміщення. Відповідач обмежений в своїх діях при бажанні обстежувати вузли, мережі, в тому числі й внутрішньобудинкові, розташовані в приватних квартирах, не маючи на це дозволу співвласників. Крім того, фінансування і проведення капітального ремонту є відповідальністю співвласників, а обов`язок відповідача інформувати співвласників багатоквартирного будинку про необхідність капітального ремонту (заміни спільного майна). А такі дії відповідач проводив при здійсненні виконання заявок. Також відповідачем не визнається розрахунок розміру матеріального збитку, який відображений в звіті про оцінку. (т.1 а.с.116-118)

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 05 серпня 2021 року розгляд цивільної справи за даним позовом продовжено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

11 серпня 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив позивача ОСОБА_1 , в якій вказується на суперечливу поведінку відповідача, адже в акті від 03 серпня 2020 року встановлено, що залиття сталося у зв`язку із пошкодженням трубопроводу холодного водопостачання в міжповерховому перекритті через довготривалу експлуатацію. При цьому будинок знаходиться в господарському віданні підприємства, співвласники не визначились із формою управління спільною сумісною власністю і відповідач продовжує надавати послуги на договірних умовах, за яких, серед іншого, споживач має право на відшкодування збитків, заподіяних його майну внаслідок ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, також виконавець зобов`язаний утримувати внутрішньобудинкові мережі в належному технічному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт. Згідно відповіді відповідача внутрішньобудинкові інженерні мережі знаходяться на його балансі. За доводами позивача, відповідач до 03 серпня 2021 року визнавав, зо саме він відповідає за справність внутрішньобудинкових інженерних мереж. Також позивач посилається на свою необізнаність, до складання акту, про незадовільний стан труб в міжповерховому перекритті, а також на те, що вжив заходів з метою зменшення шкоди внаслідок залиття - невідкладно повідомив обслуговуючу організацію про аварію, вжив заходів до висушування квартири. (т.1 а.с.139-143)

Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 20 травня 2022 року призначено в даній справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, провадження у справі зупинено до отримання висновку судової експертизи.

07 серпня 2024 року з Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали цивільної справи разом з висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, №17261/22-42 від 25 липня 2024 року.

Ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 08 серпня 2024 року поновлено провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Власенко В.В. в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримали у повному обсязі та просили позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив і додатково зазначив, що відповідач визнавав свою провину в залитті квартири, виготовив кошторисну документацію. З приводу моральної шкоди зазначив, що внаслідок залиття позивач з родиною був змушений залишити квартиру та поживати в дачному будинку, що призвело до змін у життєвих зав`язках, способі життя, а також до додаткових незручностей. Також позивач страждає через невпевненість у відшкодуванні шкоди.

Позивач в судовому засіданні додатково пояснив, що він знаходився в квартирі на час її залиття, вони з дружиною та сусідами телефонували в різні служби, проте аварійну водоканалу прислали лише через три години і тільки тоді перекрили воду, ремонтна бригада вирізала частину труби, яка знаходилась у міжповерхових панелях, була іржавою та пошкодженою, також залиттям було пошкоджено постачання електроенергії, зникло світло.

Представник відповідача КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва» - адвокат Майданік В.Ю. в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити, надав пояснення аналогічні доводам, викладеним у відзиві та додатково пояснив, що кошти на ремонтні роботи місто не виділяє, а для того, щоб визначитись із станом труб, необхідно щоб мешканці зробили виклик і провелось обстеження. Наголосив на тому, що відповідач не визнає своєї вини в залитті квартири позивача, зазначив, що позивач не навів доказів недбалої поведінки відповідача, як і доказів спричинення моральної шкоди.

Треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засіданні не з`явились, подали до суду заяву про розгляд справи без їх участі. (т.1 а.с. 137)

Після поновлення провадження у справі, позивач, його представник та представник відповідача в судове засідання, призначене на 10 жовтня 2024 року не з`явились, були повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином, позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, вислухавши пояснення позивача та представників сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 та треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 15 липня 2005 року Дніпровською районною у м.Києві державною адміністрацією. (т.1 а.с.10).

Відповідно до розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 13 лютого 2015 року №61 «Про організаційно-правові заходи пов`язані з виконанням рішення Київради від 09 жовтня 2014 року №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» та додатку до нього, будинок АДРЕСА_7 , з 16 лютого 2015 року закріплений на підставі господарського відання за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва». (т.1 а.с. 79-82)

03 серпня 2020 року комісією в складі працівників ЖЕД №402: головного інженера ОСОБА_5 , майстра тех/дільниці ОСОБА_6 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_7 було складено акт про те, що в ході обстеження квартири АДРЕСА_1 , на предмет потрапляння вологи з квартири, розташованої поверхом вище, візуально виявлено наступне: в коридорі площею 3,2 кв.м та стіні над вхідними дверима в наявності вологий слід від потрапляння вологи загальною площею 0,4кв.м з частковим відшаруванням шпалер, на стіні справа від вхідних дверей спостерігається вологий слід від потрапляння вологи загальною площею 0,6кв.м з відшаруванням шпалер, стіна навпроти вхідних дверей - в наявності слід від потрапляння вологи загальною площею 1,5кв.м; в ванній кімнаті площею 2,9кв.м - на стіні справа від дверей слід від потрапляння вологи загальною площею близько 2кв.м, на стелі - близько 0,6кв.м, на стіні справа від дверей в наявності слід від потрапляння вологи площею близько 2,7кв.м; в кухні площею 5,5м.кв на стіні справа від входу спостерігається слід від потрапляння вологи загальною площею близько 4-х кв.м; в кімнаті площею 17,6 кв.м на стіні справа від входу в наявності слід від потрапляння вологи загальною площею близько 4-х кв.м.

Комісією встановлено, що потрапляння вологи до квартири відбулося в зв`язку з пошкодженням трубопроводу холодного водопостачання в міжповерховому перекритті між квартирами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 через довготривалу експлуатацію.

Також в акті міститься зауваження позивача про те, що в ньому не відображено пошкодження: труба в ванній кімнаті; комод в коридорі; антресолі в коридорі; вхідні двері та двері в кухню від води не закриваються. (т.1 а.с.11)

За змістом відповіді КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва» від 05 травня 2021 року №103/45-1990 на адвокатський запит представника позивача, внутрішньобудинкові інженерні мережі знаходяться на балансі КП «Керуюча компанія» (т.1 а.с.83).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показав, що він є сусідом позивача, мешкає в квартирі АДРЕСА_8 , на час залиття був у квартирі, коли в перекритті між поверхами прорвало трубу холодного водопостачання, аварійна служба їхала на виклик дві години, після чого перекрили воду, через два тижні слюсарі вибили бетон між квартирами свідка та позивача і заварили трубу.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показала, що вона працює майстром тех/дільниці ЖЕД №402, була присутня як один із членів комісії, якою були зафіксовані пошкодження внаслідок залиття квартири. Зазначила, що про не роботу електрики мешканці нічого не говорили, вздуття підлоги не було. До цього залиття звернень від мешканців цієї квартири не надходило. Зауважила, що в акті вказана ймовірна причина залиття, конкретно визначити було неможливо, оскільки свідок не бачила пошкоджену ділянку, всі пошкодження відображені в акті. Позивач записав зауваження до акту.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду показав, що він обіймає посаду головного інженера ЖЕД №402, при складанні акту комісія була лише в квартирі АДРЕСА_4 . Зазначив, що будинку більше 60 років. Причина залиття вказана в акті - прорив, удар, свіщ в трубі між поверхами, про що повідомив слюсар, який ходив до квартири АДРЕСА_3 . Зазначив, що пошкодження труб могло відбутись з будь-яких причин. Пояснив про неможливість планування капітального ремонту, який мають ініціювати мешканці квартир. Зауважив, що в разі якщо надходить заявка про залиття виїжджає слюсар-сантехник або аварійна служба. Планові поточні ремонти здійснюються в підвалах, водомірних вузлах, до яких наявний доступ, а капітальний ремонт включає заміну всього стояка, строк експлуатації труби приблизно 25 років. Також пояснив, що від мешканців квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 викликів не надходило. Зазначив, що не пам`ятає, які пошкодження були в квартирі.

15 квітня 2021року між позивачем та іншими співвласниками квартири - третіми особами у справі були укладені угоди про поступку права вимоги, за умовами яких ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 передали, а ОСОБА_1 прийняв на себе право вимоги до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , яке сталося 01 серпня 2020 року внаслідок пошкодження трубопроводу холодного водопостачання в міжповерховому перекритті між квартирами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 через довготривалу експлуатацію, про що складено акт від 03 серпня 2020 року. (т.1 а.с. 89-91)

Листом від 26 січня 2021 року за №103/45-310 відповідач повідомив позивача про виготовлення кошторисної документації та надіслання її позивачу для погодження. (т.1 а.с.13).

Згідно Звіту про оцінку розміру матеріального збитку, завданого квартирі АДРЕСА_1 , складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Аелєкон», оцінювач - ОСОБА_9 , дата оцінки: 26 січня 2021 року, дата складання звіту: 24 лютого 2021 року, розмір матеріального збитку, завданого квартирі, з урахуванням фізичного зносу, становить 31 222,00 грн. (т.1 а.с.14-68)

Вказаний звіт складено на підставі договору №00314/21 про проведення незалежної оцінки майна від 26 січня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Аелєкон», в якому визначена загальна вартість послуг з оцінки - 4 370,00 грн. (т.1 а.с.69-70)

Згідно наявних в матеріалах справи квитанцій, позивачем сплачено ТОВ «Аелєкон» за проведення оцінки 4 370,00 грн. (т.1 а.с.70-а - 70-б)

За клопотанням відповідача, ухвалою Дніпровського районного суд міста Києва від 20 травня 2022 року призначено в даній справі судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Згідно висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, №17261/22-42 від 25 липня 2024 року (т.2 а.с.18-35):

Встановити за даними візуально-інструментального обстеження чи потребувала капітального ремонту ділянка трубопроводу стояку холодного водопостачання в міжповерховому перекритті між квартирами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 , станом на 01 серпня 2020 року не вбачається можливим, оскільки експерт не проводив обстеження вказаної ділянки трубопроводу на зазначену дату.

Згідно наданих документальних даних, а саме листа ТОВ «ДЕЛЬ-ПАК СИСТЕМС УКРАЇНА» №21-04/21-01 від 21.04.2021 (а.с.84), листа КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва» №103/45-81 від 05.01.2022 (а.с.221), Акту від 03.08.2020, що складений комісією ЖЕД-402 (а.с.11), за станом на 01.08.2020 трубопровід холодного водопостачання (ділянка трубопроводу довжиною орієнтовно 3 м.п.), який проходить через міжповерхове перекриття між квартирами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 , знаходився в аварійному стані, був пошкоджений через довготривалу експлуатацію та потребував ремонту.

Встановити за даними візуально-інструментального обстеження технічну причину пошкодження ділянки трубопроводу стояку холодного водопостачання в міжповерховому перекритті між квартирами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 , що призвела до залиття 01 серпня 2020 року квартири АДРЕСА_1 , не вбачається можливим, в зв`язку з відсутністю на час проведення обстеження витоків рідини з ділянки трубопроводу стояку холодного водопостачання в міжповерховому перекритті між зазначеними квартирами.

Згідно наданих документальних даних, а саме листа ТОВ «ДЕЛЬ-ПАК СИСТЕМС УКРАЇНА» №21-04/21-01 від 21.04.2021 (а.с.84), листа КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва» №103/45-81 від 05.01.2022 (а.с.221), Акту від 03.08.2020, що складений комісією ЖЕД-402 (а.с.11), причиною залиття квартири АДРЕСА_1 , що трапилось 01.08.2020, є пошкодження через довготривалу експлуатацію стояку трубопроводу холодного водопостачання, який проходить через міжповерхове перекриття між зазначеними квартирами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 .

Ознак впливу на залиття квартири АДРЕСА_1 , яке сталось 01.08.2020, встановлення у вказаній квартирі водонагрівального обладнання, на час проведення обстеження не виявлено, в зв`язку з відсутністю влаштованого водонагрівального обладнання (в тому числі з підключенням мереж безпосередньо до стояку холодного водопостачання).

Перелік пошкоджень від залиття квартири АДРЕСА_1 , які не є прихованими викладено в дослідницькій частині по першому-п`ятому питаннях. Встановити за даними візуально-інструментального обстеження, коли виникли вказані пошкодження від залиття, 01.08.2020 чи в інший час (раніше або пізніше) не вбачається можливим, в зв`язку з відсутністю методики.

Встановити перелік прихованих пошкоджень від залиття квартири АДРЕСА_1 (в тому числі пошкоджень електричних мереж) не вбачається можливим, оскільки доступ до зазначених пошкоджень (в разі їх наявності), не забезпечено.

Вартість ремонтно-відновлювальних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди) для усунення наслідків залиття квартири АДРЕСА_1 , згідно даних візуально-інструментального обстеження та наданих матеріалів, станом на час проведення дослідження, становить 48 008,40 грн.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20)).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22)).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див.: постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)).

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди (ч. 3 ст. 386 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування» від 27 березня 1992 року № 6, з наступними змінами та доповненнями, при розгляді позовів про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення; житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пункту 2 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, технічне обслуговування жилих будинків - це комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів робот технічного обладнання. Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо.

Пунктом 2.1.5 Правил передбачено, що до системи технічного огляду жилих будинків входить також профілактичне обслуговування будинків, яке є складовою технічного обслуговування і полягає в усуненні дрібних несправностей елементів будинків з метою забезпечення їх безперебійної роботи, а також попередження порушень санітарно-гігієнічних вимог до приміщень будинків, налагодження та регулювання окремих видів технічних пристроїв.

Періодичність проведення профілактичного обслуговування елементів жилих будинків та граничні строки невідкладної ліквідації виявлених несправностей елементів жилих будинків, а саме системи водопроводу, каналізації, гарячого водопостачання проводиться кожні 3-6 місяців.

Згідно з пунктом 5.3.4 Правил під час обслуговування системи водопроводу і каналізації необхідно, зокрема, регулярно проводити огляд санітарно-технічного устаткування, водопровідно-каналізаційних систем та будинкових засобів обліку та регулювання води на них, контролюючи промерзання трубопроводів, витік води та інше; здійснювати не рідше одного разу на рік профілактичне обслуговування запірної арматури (з прогонкою вентилів кранів), прочищення дворової та не рідше двох разів у рік - будинкової каналізаційної мережі; усувати засмічення в системі.

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину (схожий висновок див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21).

У ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 грудня 2019 року у справі № 686/11256/16-ц (провадження № 61-28098св18)).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України).

По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21).

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21).

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України).

Диспозитивність - один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти. Суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача. Якщо особою заявляється належна позовна вимога, яка може її ефективно захистити, суди не повинні відмовляти у її задоволенні виключно з формальних міркувань. Така відмова призведе до необхідності особи повторно звертатись до суду за захистом своїх прав (які при цьому могли бути ефективно захищені), що невиправдано затягне вирішення справи по суті (див. пункт 118 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року в справі № 914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1, 4 ст. 12 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1. ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).

Звертаючись із позовом до суду, позивач посилався на те, що внаслідок залиття квартири, співвласниками якої є позивач та треті особи, які відступили йому право вимоги до відповідача про відшкодування шкоди, яке мало місце 01 серпня 2020 року, з вини відповідача, позивачу заподіяні збитки, а також завдано моральну шкоду. У зв`язку із цим позивач просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок залиття квартири у розмірі 31 222,00 грн, моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн, витрати на проведення оцінки заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 4 370,00 грн

Судом установлено, що 01 серпня 2020 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_1 , яка належить позивачу та третім особам на праві власності в рівних частках. Співвласники (треті особи) передали позивачу право вимоги до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири. Причиною залиття квартири АДРЕСА_1 , яке мало місце 01 серпня 2020 року, є пошкодження через довготривалу експлуатацію стояку трубопроводу холодного водопостачання, який проходить через міжповерхове перекриття між квартирами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 .

Відповідно до розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 13 лютого 2015 року №61 «Про організаційно-правові заходи пов`язані з виконанням рішення Київради від 09 жовтня 2014 року №270/270 «Про удосконалення структури управління житлово-комунальним господарством міста Києва» та додатку до нього, будинок АДРЕСА_7 , з 16 лютого 2015 року закріплений на підставі господарського відання за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва».

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» є виконавцем послуг з утримання будинку та прибудинкової території, а відтак, саме воно зобов`язано утримувати в належному технічному стані вищевказаний житловий будинок та своєчасно вживати заходи попередження та уникнення аварійної ситуації, зокрема, й тієї, яка сталась 01 серпня 2020 року внаслідок пошкодження через довготривалу експлуатацію стояку трубопроводу холодного водопостачання, який проходить через міжповерхове перекриття між квартирами АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 .

На підтвердження розміру збитків позивачем надано звіт про оцінку розміру матеріального збитку, завданого квартирі АДРЕСА_1 , складений ТОВ «Аелєкон», згідно з яким розмір матеріального збитку, завданого квартирі, з урахуванням фізичного зносу, становить 31 222,00 грн.

Крім того, згідно висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, №17261/22-42 від 25 липня 2024 року, вартість ремонтно-відновлювальних робіт (розмір завданої матеріальної шкоди) для усунення наслідків залиття квартири АДРЕСА_1 , станом на час проведення дослідження, становить 48 008,40 грн.

Оскільки відповідачем вказаний розмір збитків не спростований, виходячи з положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 31 222,00 грн, спричинена залиттям квартири.

Також судом установлено, що позивач поніс витрати на складання звіту про оцінку розміру матеріального збитку, завданого квартирі АДРЕСА_1 в розмірі 4 370,00 грн, тому вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Суд звертає увагу, що відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї вини у залитті квартири позивача, навпаки наявними в матеріалах справи письмовими доказами та висновком експертизи підтверджується вина відповідача, також відповідач не надав доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди і саме на відповідачів покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

Також, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та шкодою завданою позивачу, в зв`язку з чим, наявні правові підстави для відшкодування останньому завданої моральної шкоди.

Так, згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»).

Оцінюючи заявлений до стягнення розмір відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн, суд враховує вимоги розумності і справедливості та вважає вказаний розмір істотно завищеним. Позивач зазначає, що внаслідок дій відповідача йому завдана моральна шкода, яка виразилась у душевних стражданнях, порушенні нормальних (звичних) умов проживання, необхідності проживання в дачному будинку (т.1 а.с.88), а також в необхідності докладання додаткових зусиль для відновлення порушеного права. Суд, надаючи оцінку вказаним обставинам, враховує характер порушення прав позивача, тяжкість та тривалість моральних страждань, а також суттєвість змін у житті, і вважає розмір відшкодування моральної шкоди 5 000,00 грн таким, що відповідає вимогам розумності і справедливості. Тому позовна вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає частковому задоволенню.

З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди шляхом: стягнення з відповідача на користь позивача на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири - 31 222,00 грн, на відшкодування моральної шкоди - 5 000,00 грн, та витрати на проведення оцінки заподіяної матеріальної шкоди - 4 370,00 грн.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України).

Позивачем сплачений судовий збір за подання позову у розмірі 908,00 грн. Отже, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог підлягають стягненню судові витрати в розмірі 89,03 % від суми сплаченого судового збору. Тому сума судових витрат, що підлягають відшкодуванню позивачу, становить: 808,39 грн.

Щодо стягнення на користь позивача понесених судових витрат по оплаті правничої допомоги в розмірі 21 300,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатське бюро є юридичною особою, створеною одним адвокатом, і діє на підставі статуту. Найменування адвокатського бюро повинно включати прізвище адвоката, який його створив. Державна реєстрація адвокатського бюро здійснюється у порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом. Адвокатське бюро має самостійний баланс, може відкривати рахунки у банках, мати печатку, штампи і бланки із своїм найменуванням. Про створення, реорганізацію або ліквідацію адвокатського бюро адвокат, який створив адвокатське бюро, протягом трьох днів з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців письмово повідомляє відповідну раду адвокатів регіону. Стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське бюро. Адвокатське бюро може залучати до виконання укладених бюро договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах. Адвокатське бюро зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно з ч. 2 вказаної вище статті порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно ч.3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 ЦК України.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. (ч.1 ст.632 ЦК України)

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

06 квітня 2021 року між Адвокатським бюро «Володимира Власенка» та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги №06-04/2021, предметом якого є надання правової допомоги з питання відшкодування в судовому порядку шкоди, завданої залиттям квартири (т.1 а.с.92).

Згідно змісту п. 6. цього договору, за надані послуги замовник перераховує на поточний рахунок виконавця плату (гонорар) у розмірі, який визначається в додаткових угодах до договору.

Цього ж числа між Адвокатським бюро «Володимира Власенка» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору про надання правової допомоги №06-04/2021, якою встановлена плата (гонорар) за надання послуг в розмірі 10 000,00 грн за надання консультації, вивчення документів, формування правової позиції, складання та подання до суду позову, контроль (моніторинг) проходження справи в суді першої інстанції (з відкритих джерел), складання під час розгляду справи необхідних процесуальних документів, представництво інтересів замовника в суді першої інстанції - не більше 2-х судових засідань (незалежно від того, відбулось воно чи ні). Крім того, за представництво виконавцем інтересів замовника у третьому та кожному наступному з призначених судових засідань, замовник сплачує гонорар в розмірі 2 000,00 грн (за участь у кожному з судових засідань). Сплата має бути здійснена не пізніше, ніж за 5 робочих дні від дати судового засідання. (т.1 а.с.93)

03 червня 2023 року між Адвокатським бюро «Володимира Власенка» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №2 до договору про надання правової допомоги №06-04/2021 від 06 квітня 2021 року, щодо запиту інформації про надходження оплати за судову експертизу тощо, вартість гонорару - 2 220,00 грн.

03 серпня 2023 року між Адвокатським бюро «Володимира Власенка» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №3 до договору про надання правової допомоги №06-04/2021 від 06 квітня 2021 року, щодо запиту інформації про надходження оплати за судову експертизу тощо, вартість гонорару - 1 100,00 грн.

Як убачається зі Звіту про виконані роботи (Акт виконаних робіт/послуг) від 27 вересня 2024 року до договору про надання правової допомоги №06-04/2021 від 06 квітня 2021 року, адвокатське бюро надало послуги: надані консультації, вивчені документи та сформована правова позиція, складено позов, сформовано позовні матеріали та подано їх до суду, протягом розгляду справи судом проводився контроль (моніторинг) проходження справи в суді першої інстанції, складані процесуальні документи: відповідь на відзив, супровідний лист, заява про допит свідків, клопотання про відкладення розгляду справи, заперечення щодо призначення експертизи, клопотання про вжиття заходів щодо прискорення проведення призначеної судом експертизи, представництво інтересів замовника в суді першої інстанції (5 судових засідань), складання та направлення до експертної установи. Станом на 27 вересня 2024 року вартість послуг становить 19 320,00 грн.

Згідно наданих квитанцій, ОСОБА_1 здійснена оплату згідно договору про надання правової допомоги №06-04/2021 від 06 квітня 2021 року в загальному розмірі 21 320,00 грн (7 000,00 грн (т.1 а.с.94) + 5 000,00 грн (т.1 а.с.213-215) + 2 000,00 грн + 2 000,00 грн + 2 220,00 грн + 1 100,00 грн + 2 000,00 грн).

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання заяв по суті справи, інших заяв та клопотань, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Частиною 4 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.

Стороною відповідача у відзиві наведено заперечення щодо розміру витрат позивача на правничу допомогу, з огляду на відсутність обґрунтованості розрахунку таких витрат та платіжних документів.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. (постанова Верховного Суду від 01 лютого 2023 року у справі № 160/19098/21)

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 у справі № 927/237/20).

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не лише того, чи були такі витрати понесені фактично, а й того, чи була їх сума обґрунтованою.

При цьому адвокатам, враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Отже, відображені в додаткових угодах № 2 та № 3 послуги адвоката (запити) охоплюються послугами, визначеними в першій додатковій угоді, а саме - складання необхідних процесуальних документів.

При цьому, суд вважає завищеним визначену позивачем та адвокатом вартість послуг в сумі 21 300,00 грн, адже така вартість наданих адвокатом послуг не є пропорційною до предмета спору, а такий розмір винагороди адвоката для стягнення їх з другої сторони, є необґрунтованим.

Таким чином, суд, оцінюючи обґрунтованість заяви про стягнення витрат на правову допомогу, співмірність витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, необхідним на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, а також виходячи із домовленості позивача з адвокатом, відображеної в додатковій угоді від 06 квітня 2021 року, засад розумності та справедливості, вважає, що заявлена позивачем сума є надмірною та має становити 18 000,00 грн (з урахуванням кількості судових засідань - загалом 6 (перші два охоплюються 10 000,00 грн)).

Враховуючи викладене, а також те, що позов задоволено частково, та виходячи з того, що заявлений стороною позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню, є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих адвокатом послуг, суперечить домовленості позивача з адвокатом, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції, який підлягає компенсації іншою стороною, підлягає зменшенню та відшкодуванню в сумі 16 025,40 грн (18 000,00 грн : 89,03%).

Враховуючи наведене та керуючись, статтями 15, 16, 22, 23, 386, 1166, 1167 Цивільного кодексу України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року № 76, статтями 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 89, 90, 95, 102, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва» (місцезнаходження: м.Київ, вул. Пантелеймона Куліша, буд. 9-Г, ЄДПРОУ 39606435), треті особи: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_9 ), ОСОБА_3 (місце поживання: АДРЕСА_9 ), ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_9 ), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м.Києва» на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок залиття квартири - 31 222,00 грн, на відшкодування моральної шкоди - 5 000,00 грн, витрати на проведення оцінки заподіяної матеріальної шкоди - 4 370,00 грн, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 808,39 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 16 025,40 грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: