Житомирський апеляційний суд
Справа №276/1120/23 Головуючий у 1-й інст. Збаражський А.М.
Категорія 55 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.,

суддів: Коломієць О.С., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Антоневської В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 276/1120/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Гефест» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 5 грудня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Збаражського А.М.,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що 14 травня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 52000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,35% річних. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором 14 травня 2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки №0/п, на підставі якого ОСОБА_2 зобов`язувався нести солідарну з ОСОБА_1 відповідальність перед банком за неналежне виконання кредитних зобов`язань.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 17 березня 2010 року у справі №2-28/10 стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 410626,32 грн.

8 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» набув прав вимоги за даним кредитним договором.

7 травня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» укладено договір № 1365/К купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» передав у власність ТОВ «ФК «Гефест» право вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 28 жовтня 2020 року у справі №2-28/10 замінено стягувача за виконавчими листами відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «Гефест».

Згідно з відповіддю Хорошівського районного відділу державної виконавчої служби, в процесі виконання вищезазначеного рішення майно ОСОБА_1 було реалізовано, у зв`язку з чим кошти в сумі 44494,18 грн направлені на погашення заборгованості за вищезазначеним рішенням, в результаті чого залишок заборгованості склав 366132,14 грн (410626,32 - 44494,18 = 366132,14).

Позивач зазначає, що у зв`язку з невиконанням вказаного рішення він вправі ставити питання про стягнення з відповідачів трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань у відповідності до положень частини другої статті 625 ЦК України.

Вказав, що розрахунок передбачених статтею 625 ЦК України та заявлених до стягнення 3% річних за порушення зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором в розмірі 366132,14 грн. розрахований за період з 19 грудня 2017 року по 23 лютого 2022 року, що складає 54 919,8 грн. Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV2 від 09.12.2020 року №1236, строк дії карантину на території України, встановлено з 19.12.2020 року по 30.06.2023 року. До строків, що продовжуються на строк дії карантину, належать строки позовної давності, передбаченої ст.257 ЦК України. Нарахування 3% річних згідно ст.625 ЦК України до початку введення карантину здійснювалось в межах строку позовної давності 3 роки, але з продовженням строку позовної давності через введення карантину, нарахування тривало до 23 лютого 2023 року. Стягнення здійснюється за період з 19 грудня 2017 року по 23 лютого 2022 року. Заборгованість за вказаний період трьох відсотків річних, що підлягає стягненню, складає 54 919,8 грн.

Окрім того, зазначив, що інфляційне нарахування на заборгованість в порядку ст.625 ЦК України за період з 19 грудня 2017 року по 23 лютого 2022 року становить 131056,99 грн.

Таким чином, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на свою користь 185976,79 грн.трьох відсотків річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі рішення Володарсько-Волинського суду Житомирської області від 17 березня 2010 року у справі № 2-28/10.

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 5 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» заборгованість за грошовим зобов`язанням за період з 19.12.2017 року по 23.02.2022 року в сумі 177008,57 грн, що складається з трьох процентів річних від простроченої суми 45952,07 грн. та інфляційних втрат 131056,50 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» витрати зі сплати судового збору в сумі 1327 грн 45 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» витрати зі сплати судового збору в сумі 1327 грн 45 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зокрема, зазначає, що, зважаючи на те, що ТОВ «ФК Гефест» зменшило суму за рішенням суду із 410626,32 грн до 366132,14 грн, відбулося перерахування заборгованості, однак при цьому період нарахувань був збільшений з 14 червня 2020 року по 30 червня 2023 року (первісний позов) до з 19 грудня 2017 року по 23 лютого 2023 року (заява про зменшення позовних вимог).

Зауважує, що її заява про застосування наслідків пропуску строку позовної давності не була розглянута судом.

Вважає, що розрахунок 3% річних має здійснюватися за період з 21 червня 2020 року по 23 лютого 2022 року.

Також наголошує на тому, що позовні вимоги не можуть бути задоволені, оскільки спірні правовідносини виникли у зв`язку з виконанням судового рішення, до яких не застосовуються норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання.

Звертає увагу на ту обставину, що з моменту укладення договору купівлі-продажу права вимоги № 1365/К від 07.05.2019 року, ТОВ «ФК «Гефест» не вчиняло дій щодо відновлення виконавчого провадження з метою виконання рішення суду, натомість позивачем здійснено нарахування суми боргу. При укладенні договору купівлі-продажу права вимоги № 1365/К від 07.05.2019 року з попереднім кредитором, який пропустив строк пред`явлення рішення до примусового виконання, позивач прийняв на себе всі ризики можливості невиконання рішення суду у примусовому порядку.

У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання правонаступник разом з питанням процесуального правонаступництва повинен звернутися із заявою про поновлення такого строку. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні й підстави для процесуального правонаступництва.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0 від 14.05.2008 , згідно з яким ОСОБА_1 отримала кредит в сумі 52000 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.05.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №0/п, згідно з яким ОСОБА_2 зобов`язувався нести солідарну із ОСОБА_1 за неналежне виконання кредитних зобов`язань.

Заочним рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 17 березня 2010 року в справі №2-28/10, яке набрало законної сили 29 березня 2010 року, у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АКІБ «УкрСиббанк» заборгованість за Кредитним договором у розмірі 410626,32 грн.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 13 березня 2013 року у виконавчому листі №2-28/2010 замінено стягувача, з Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» на Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк».

7 травня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» укладено договір купівлі-продажу права вимоги.

Відповідно до додатку №1 договору купівлі-продажу права вимоги № 1365/К між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Гефест», ТОВ «Фінансова компанія «Гефест» отримала право вимоги за кредитними договорами, в тому числі прав вимоги до ОСОБА_1 за договором споживчого кредиту №0 від 14.05.2008 року, а також до ОСОБА_2 за договором №0/п від 14.05.2008 року.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 28.10.2020 року у справі №2-28/10, яка набрала законної сили 13.11.2020 року, замінено стягувача за виконавчими листами відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з ПАТ «Дельта Банк» на ТОВ «ФК «Гефест».

Таким чином, ТОВ «ФК «Гефест» є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.05.2008 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , та договором поруки №0/п від 14.05.2008 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 .

З огляду на те, що позичальник належним чином не виконував своїх зобов`язань за кредитним договором, первісний кредитор звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом з відповідачів.

З ухваленням судом у 2010 році рішення суду про стягнення з відповідачів боргу за кредитним договором в сумі 410626,32 грн. зобов`язання відповідачів сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та фактичного виконання ними грошового зобов`язання у вказаному розмірі не відбулось. Відповідачами заборгованість у повному обсязі не погашена.

В процесі виконання вищезазначеного рішення щодо стягнення заборгованості за кредитним договором було реалізовано майно ОСОБА_1 , у зв`язку з чим кошти в сумі 44494,18 грн направлені на погашення такої заборгованості, в результаті чого залишок заборгованості становить 366132,14 грн (410626,32 - 44494,18 = 366132,14).

Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи копіями протоколу №06/0011-13 проведення аукціону/торгів від 14.05.2013 року, актом про проведення прилюдних торгів від 25.12.2014 року, повідомленням Хорошівського районного відділу державної виконавчої служби №1819/2070 від 14.02.2020 року.

Нарахування 3% річних та інфляційних втрат згідно ст.625 ЦК України здійснюється в межах строку загальної позовної давності у три роки з врахуванням його продовження на строк дії карантину, введеного 19.12.2020 року.

Згідно з наданими розрахунками на підтвердження сум заборгованості, передбачених статтею 625 ЦК України, стягнення здійснюється за період з 19.12.2017 року по 23.02.2022 року. Позивач просив суд стягнути з відповідачів 3% річних за порушення зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором, що складає 54919,80 грн, а також нараховані на заборгованість інфляційні втрати, що становлять 131056,99 грн. Загальний розмір заявлених позивачем до стягнення з відповідачів трьох відсотків річних та інфляційних втрат за невиконання грошового зобов`язання становить 185976,79 грн.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК України).

Згідно з ч.1ст.261ЦКУкраїни перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а відповідно до ч.5 ст.261ЦКУкраїни за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Разом з тим, відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARA-CoV-2» карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) був встановлений в Україні з 12.03.2020 року та діяв до 30.06.2023 року

З 17.03.2022 року набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, в подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Отже, стягнення 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання та інфляційних втрат за період з 19.12.2017 року по 23.02.2022 року заявлено позивачем в межах визначеного законодавством строку позовної давності.

Відповідно до ч.2 ст.264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, а тому вимога щодо стягнення 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання та інфляційних втрат розглядається за вказаний позивачем період.

За розрахунками позивача 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за вказаний період складає 54919,80 грн, нараховані на заборгованість інфляційні втрати становлять 131056,99 грн.

Провівши розрахунок на заборгованість інфляційних нарахувань за період 19.12.2017 року по 23.02.2022 року, судом встановлено, що інфляційні втрати за вказаний період складають: 366132,14 x 1.35794863 - 366132,14 =131056,50 грн.; індекс інфляції за весь період = 1.35794863 (січень 2018 року - 101.5%, лютий 2018 року - 100.9%, березень 2018 року - 101.1%, квітень 2018 року - 100.8%, травень 2018 року - 100%, червень 2018 року - 100%, липень 2018 року - 99.3%, серпень 2018 року - 100%, вересень 2018 року - 101.9%, жовтень 2018 року - 101.7%, листопад 2018 року - 101.4%, грудень 2018 року - 100.8%, січень 2019 року - 101%, лютий 2019 року - 100.5%, березень 2019 року - 100.9%, квітень 2019 року - 101%, травень 2019 року - 100.7%, червень 2019 року - 99.5%, липень 2019 року - 99.4%, серпень 2019 року - 99.7%, вересень 2019 року - 100.7%, жовтень 2019 року - 100.7%, листопад 2019 року - 100.1%, грудень 2019 року - 99.8%, січень 2020 року - 100.2%, лютий 2020 року - 99.7%, березень 2020 року - 100.8%, квітень 2020 року - 100.8%, травень 2020 року - 100.3%, червень 2020 року - 100.2%, липень 2020 року - 99.4%, серпень 2020 року - 99.8%, вересень 2020 року - 100.5%, жовтень 2020 року - 101%, листопад 2020 року - 101.3%, грудень 2020 року - 100.9%, січень 2021 року - 101.3%, лютий 2021 року - 101%, березень 2021 року - 101.7%, квітень 2021 року - 100.7%, травень 2021 року - 101.3%, червень 2021 року - 100.2%, липень 2021 року - 100.1%, серпень 2021 року - 99.8%, вересень 2021 року - 101.2%, жовтень 2021 року - 100.9%, листопад 2021 року - 100.8%, грудень 2021 року - 100.6%, січень 2022 року - 101.3%, лютий 2022 року - 101.6%).

Провівши розрахунок 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 19.12.2017 року по 23.02.2022 року, судом встановлено, що їх розмір складає 45952,07 грн.; розрахунок 3% річних: 22359,13 грн. (366132,14 x 3 % x 743 : 365 : 100, період з 19/12/2017 до 31/12/2019) + 10983,96 грн. (366132,14 x 3 % x 366 : 366 : 100, період з 01/01/2020 до 31/12/2020) + 12608,98 грн (366132,14 x 3 % x 419 : 365 : 100, період з 01/01/2021 до 23/02/2022) = 45952,07 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про часткове задоволення позовних вимогшляхом стягнення за період з 19.12.2017 року по23.02.2022 року солідарно з відповідачів заборгованості за грошовим зобов`язанням, а саме: 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 45952,07 гривень, інфляційних втрат у розмірі 131056,50 грн.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Матеріали справи свідчать, що позивачеві надавалася правнича допомога адвокатом Остащенко О.М.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14000 грн.

Наявний в матеріалах договір про надання правової допомоги №16 від 15 червня 2020 року містить положення про те, що за надання правової допомоги клієнт сплачує гонорар в розмірі, встановленому додатковою угодою до цього договору.

Додатковою угодою до вказаного договору сторони погодили розмір гонорару адвоката 2000 грн. за годину роботи.

Акт виконаних робіт від 16 лютого 2024 року містить розрахунок гонорару адвоката, із зазначенням наданих послуг, часу, витраченого адвокатом, та суми за кожну надану послугу.

Так, на консультування клієнта адвокатом витрачено 1 годину, на аналіз апеляційної скарги 2 години, на аналіз судової практики та написання відзиву на апеляційну скаргу 4 години. Таким чином, адвокатом витрачено 7 годин, що становить 14000 грн.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14000 грн.

Керуючись ст. ст. 259,268,270 367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішенняВолодарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 5 грудня 2023 року - без змін.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Гефест" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14000 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: