УХВАЛА

22 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 128/1796/20

провадження № 61-17535ск23

Верховний Суд у складі колегії суддівТретьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М.(суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним та

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним.

06 серпня 2020 року ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області позовну заяву ОСОБА_1 повернуто на підставі частини п`ятої

статті 185 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 06 серпня 2020 року.

28 січня 2021 року ухвалою Вінницького апеляційного суду відмовлено

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 06 серпня

2020 року.

15 вересня 2022 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу

ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Вінницького апеляційного суду

від 28 січня 2021 року скасовано, справу передано до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

04 жовтня 2022 року ухвалою Вінницького апеляційного суду у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 06 серпня 2020 року відмовлено.

З Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що вперше з касаційною скаргою на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 жовтня

2022 року ОСОБА_1 в справі № 128/1796/20 звернулася в лютому 2023 року.

28 лютого 2023 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто заявниці, оскільки касаційна скарга була не підписана.

22 березня 2023 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 вдруге звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року.

19 травня 2023 року ухвалою Верховного Суду в задоволенні клопотання

ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 жовтня

2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним визнано неподаною та повернуто заявниці, оскільки недоліки касаційної скарги не усунуто.

03 червня 2023 року ОСОБА_1 втретє звернулася до Верховного Суду

із касаційною скаргою на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 жовтня

2022 року.

16 червня 2023 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто заявниці, оскільки касаційна скарга була не підписана.

11 вересня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку вчетверте звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року в указаній справі.

23 листопада 2023 року ухвалою Верховного Суду в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 жовтня

2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним визнано неподаною та повернуто заявниці, оскільки недоліки касаційної скарги не усунуто.

05 грудня 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку вп`яте звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року в цій справі.

20 грудня 2023 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу заявниці залишено без руху та надано десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків, а саме: для звернення до Верховного Суду із заявою про поновлення строку на касаційне оскарження з наведенням підстав для його поновлення та наданням доказів на їх підтвердження; для уточнення касаційної скарги в частині зазначення повних відомостей стосовно себе та відповідачів та надання до Верховного Суду виправленоїкасаційної скарги та її копійвідповідно до кількості учасників справи; для сплати судового збору за подачукасаційної скарги. На підтвердження сплати судового збору необхідно було надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Заявниці роз`яснено, що якщо заяву про поновлення строку на касаційне оскарження не буде подано нею в зазначений судом строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження будуть визнані судом неповажними, у відкритті касаційного провадження в справі буде відмовлено на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України. У разі невиконання інших вимог касаційної скарги - її буде визнано неподаною та повернуто.

10 січня 2024 року до Верховного Суду надійшло клопотання про усунення недоліків касаційної скарги.

19 січня 2024 року ухвалою Верховного Суду відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення її від сплати судового збору за подачу касаційної скарги на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року. Продовжено ОСОБА_1 встановлений судом процесуальний строк для усунення недоліків касаційної скарги, визначений в ухвалі Верховного Суду

від 20 грудня 2023 року.

Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Копію ухвали направлено заявниці на вказану нею в касаційній скарзі адресу.

ОСОБА_1 на адресу Верховного Суду надіслала клопотання про усунення недоліків касаційної скарги.

Вказувала, зокрема, що повернення її касаційних скарг відбулося необґрунтовано та в порушення норм процесуального права, тому вона пропустила строк на касаційне оскарження з поважних причин.

Залишаючи касаційну скаргу без руху в частині пропуску строку на касаційне оскарження, касаційний суд, зокрема, виснував, що ухвалами Верховного Суду

від 28 лютого, 19 травня, 16 червня, 23 листопада 2023 року касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року повернуто заявниці з підстав того, що недоліки касаційної скарги належним чином не усунуто (не сплачено судовий збір, касаційну скаргу не підписано).

Отже, повернення поданих ОСОБА_1 касаційних скарг, які не відповідаливимогам процесуального законодавства, не може вважатися поважною причиною пропуску строку на касаційне оскарження, не свідчить про наявність підстав для поновлення пропущеного строку.

Повернення касаційних скарг відбулося із причин, які повністю залежали від

ОСОБА_1 , що позбавляє суд можливості оцінювати такі причини пропуску строку відповідно до висновків, наведених у постанові Верховного Суду

від 24 липня 2023 року в справі № 200/3692/21 (провадження № К/990/17155/23).

Наведені ОСОБА_1 причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень не дали достатніх підстав для визнання їх поважними.

Отже, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження не містить доказів наявності об`єктивних і непереборних обставин, що унеможливили або значно утруднили можливість своєчасного звернення до суду касаційної інстанції, й не могли бути усунуті заявницею.

Наведені заявницею причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки заявницею не надано доказів, з яких вбачається підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку, касаційний суд враховує, що оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально в кожній справі, а будь-які причини не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для його поновлення. Поновленню підлягає лише строк, який пропущений з об`єктивних і таких, що не залежали від волі та поведінки особи, причин. Якщо строк поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. У випадку, якщо суди обмежуються вказівкою на наявність «поважних причин» для поновлення пропущеного строку, вони не вказують чітких підстав такого поновлення.

Відповідно до частини другої статті 390 ЦПК України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини зазначив (далі - ЄСПЛ), що праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року в справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії, № 11681/85, § 35).

ЄСПЛ зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року в справі Перетяка і Шереметьєв проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34).

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 28 квітня 2021 року в справі № 640/3393/19 (провадження

№ 11-24апп21), який є обов`язковим для застосування судами, процесуальне законодавство встановлює певний порядок дій суду при виявленні недоліків, зокрема, апеляційної скарги. Як у випадку невиконання вимог статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) щодо форми та змісту скарги, так і вимог щодо дотримання строку апеляційного оскарження, зокрема, відсутності відповідного клопотання чи визнання вказаних у ньому підстав неповажними, - апеляційна скарга залишається без руху.

Водночас неусунення певних недоліків скарги передбачають різні правові наслідки, а саме:

- повернення судом апеляційної інстанції скарги - в разі неусунення недоліків щодо її форми та змісту, визначених у статті 296 КАС України (пункт 1 частини четвертої статті 169 КАС України), при цьому скаржник не позбавлений права знову подати апеляційну скаргу з дотриманням встановлених до неї законом вимог;

- відмова судом апеляційної інстанції в відкритті апеляційного провадження - в разі неусунення недоліків, пов`язаних із недотриманням вимог щодо дотримання строку та ініціюванням перед судом питання про його поновлення, що також є передумовою для відмови в подальшому у відкритті провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення (пункти 3, 4 частини першої статті 299 КАС України).

На переконання Великої Палати Верховного Суду, до поданої з пропуском строку скарги (без клопотання про його поновлення чи з визнанням судом вказаних у ньому підстав неповажними), яка, окрім цього, має інші недоліки і такі недоліки скарги після залишення її судом без руху не усунено, зокрема, не подано відповідного клопотання із зазначенням інших причин для поновлення строку, слід застосовувати наслідки, передбачені пунктом 4 частини першої статті 299 КАС України.

Такий висновок застосовний і під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження.

15 грудня 2017 року набули чинності КАС України, ЦПК України та Господарський процесуальний кодекс України, які в основному є уніфікованими.

Так, підстави повернення апеляційної скарги в КАС Українита ЦПК України є аналогічними, а підстави повернення касаційної скарги такі ж, як підстави повернення апеляційної скарги.

Так само є уніфікованими і підстави відмови в відкритті апеляційного провадження у КАС України та ЦПК України.

Тому під час вирішення питання про долю касаційної скарги, яка подана з порушенням строку на касаційне оскарження, необхідно враховувати, що абзац 2 частини третьої статті 393 ЦПК України в контексті пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України передбачає необхідність відмови у відкритті касаційного провадження, оскільки виключає можливість відкриття касаційного провадження за відсутності підстав для поновлення строку подання касаційної скарги.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє в відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником в строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження, визнані судом неповажними.

За таких обставин касаційний суд зобов`язаний відмовити в відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська