Номер провадження 2-о/754/551/24
РІШЕННЯ

Іменем України

23 жовтня 2024 року Деснянський районний суд міста Києва

у складі головуючої судді Гринчак О.І.,

за участю секретаря судових засідань Чехун Ю.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника Константинова О.Г. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

Зміст вимог заяви

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 , через представника - адвоката Константинова Олексія Геннадійовича, звернувся до суду із заявою, заінтересована особа: ОСОБА_3 , в якій просить видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, яким заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати в місці фактичного проживання з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимоги заяви мотивовані тим, що ОСОБА_1 є власником 2/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Разом із заявником проживає його син ОСОБА_3 . Починаючи з кініця 2023 року, заінтересована особа почала вчиняти домашнє насильство психологічного та фізичного характеру щодо заявника.

21.02.2024 заявник звернувся до правоохоронних органів у зв`язку із тим, що заінтересована особа вчинив щодо заявника насильницькі дії психологічного та фізичного характеру. Після приїзду до заявника поліції, відносно заінтересованої особи було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а 14 березня 2024 року Деснянський районним судом міста Києва у справі № 754/3089/24 було прийнято постанову, якою визнано винною заінтересовану особу у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Після притягнення до адміністративної відповідальності заінтересована особи, трохи змінила своє ставлення до заявника, проте починаючи з червня 2024 року почала вчиняти всі вище перераховані дії спочатку.

25.06.2024 заявник звернувся до правоохоронних органів у зв`язку із тим, що заінтересована особа вчинила щодо заявника насильницькі дії психологічного та фізичного характеру. Після приїзду до заявника поліції, щодо заінтересованої особи було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

28.08.2024 Деснянським районним судом міста Києва у справі № 754/9221/24 було прийнято постанову, відповідно до якої також було визнано винною заінтересовану особу у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Окрім того, щодо заінтересованої особи було складено 2 термінові заборонні приписи № АА 376841 від 21.02.2024 та № АА 262423 від 25.06.2024.

Заявник стверджує, що пропонував неодноразово заінтересованій особі змінити фактичне місце проживання та готовий був надати йому проживання у житловому будинку, однак отримував негативну відповідь. Заінтересована особа нехтує будь-яким нормальним ставленням до заявника, що у подальшому може призвести до ще більшого погіршення психологічного здоров`я заявника, а також не бажання змінювати свої звички та ставлення до заявника з метою нормалізації ситуації, що склалася.

Рух справи

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено заяву до розгляду.

У судовому засіданні 23 жовтня 2024 року заявник та його представник підтримали вимоги заяви та просили суд їх задовольнити.

Заінтересована особа на виклик до суду не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади.

Відповідно до положень частини другої статті 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 на праві власності належить 2/3 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 та 1/3 частини будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

У листі Деснянського УП ГУНП у м. Києві від 18.09.2024 йдеться про те, що до Деснянського УП ГУНП у м. Києві надходили такі звернення ОСОБА_1 :

1) 24.11.23 - ЖЄО 50749 син порізав руку батьку;

2) 21.02.24 - ЖЄО 7528 вдарив по голові психічнохворий син, якій втік з психлікарні;

3) 22.02.24 - ЖЄО 7676 заява старший син ОСОБА_3 хворий на шизофренію відмовляється від лікування несе загрозу заявнику та його молодшому сину;

4) 19.03.24 - ЖЄО 11655 буянить син хворий на шизофренію;

5) 02.06.24 - ЖЄО 24763 син наніс тілесні ушкодження.

За результатами розгляду звернень відносно ОСОБА_3 складено 2 протоколи за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого вимогами статті 173-2 КУпАП: протокол № ВАБ 919964 від 21.02.2024 та протокол № ВАВ 576614 від 25.06.2024. Також винесено 2 термінові заборонні приписи стосовно кривдника: № АА376841 від 21.02.2024 та № АА262423 від 25.06.2024 із забороною в будь-який спосіб контактувати.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 14 березня 2024 року у справі № 754/3089/24 встановлено, що 21.02.2024 щодо ОСОБА_3 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №919964, відповідно до якого він 21.02.2024 о 13 год 30 хв, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство фізичного характеру відносно свого батька ОСОБА_1 , а саме: кидався в бійку, хапав за одяг, штовхав, вдарив головою по голові свого батька. Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Вказаною постановою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 170,00 грн.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 28 серпня 2024 року у справі № 754/9221/24 встановлено, що 31.05.2024 о 07 год 00 хв за адресою АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_3 кидався в бійку, хапав за одяг, штовхав, бив руками по тілу та голові, ображав нецензурною лайкою, погрожував своєму батьку ОСОБА_1 , чим вчинив домашнє насильство фізичної та психологічної форми та завдав шкоди, чим порушив п. 14, 17 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», чим вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Вказаною постановою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 510,00 грн, а також направлено ОСОБА_3 до Центру у справах сім`ї та жінок Деснянського району міста Києва для проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», на строк 6 (шість) місяців.

Норми права та мотиви суду

Розділом IV глави 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Як наголошено у пунктах 3, 6, 7, 8 ч. 1 ст. 1 цього Закону домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Пунктом 7 частини другої статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до ч. 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього певних обов`язків.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі № 754/11171/19 (провадження № 61-21971св19) зазначено, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом про запобігання домашньому насильству, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосування такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи, враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Верховний Суд у постанові від 22 лютого 2023 року у справі № 531/352/22 зазначив, що відповідно до преамбули Закону про запобігання домашньому насильству його мета саме у запобіганні та протидії домашньому насильству. При цьому важливою є і встановлена послідовність двох зазначених завдань. Обмежувальний припис визначений у цьому законі як один з інструментів досягнення відповідних завдань. Його реалізація передбачена як в межах ЦПК України (частина восьма статті 26 цього Закону), так і в межах КПК України (частина десята статті 26 цього Закону). Обмежувальний припис, передбачений КПК України є інструментом додаткового захисту постраждалого учасника кримінального провадження, завдання якого відповідно до статті 2 КПК України є значно ширшими, а кінцева мета - не тимчасовий захід перестороги, а вирішення питання відповідальності винної особи. Тобто в межах кримінального провадження обмежувальний припис визначений лише як супутній інструмент захисту права - кінцевим завданням судового процесу, в межах якого він може бути застосований, є покарання винної особи. Метою ж реалізації обмежувального припису в межах ЦПК України є саме реалізація тимчасової перестороги, тимчасового заходу захисту на підставі оцінки ризиків здійснення домашнього насильства або його повторення. Це відповідає висновку, зробленому Верховним Судом у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19. У випадку застосування обмежувального припису в межах цивільного процесу суд, виходячи з принципу розумності, має оцінити лише підстави для висновку про наявність домашнього насильства, ризику його продовження чи повторного вчинення.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З наданих суду пояснень заявника та його представника, а також письмових матеріалів, наданих суду, вбачається, що ОСОБА_3 систематично вчиняє домашнє насильство психологічного та фізичного характеру щодо батька, тобто постійно завдає шкоди його психологічному та фізичному здоров`ю.

Звернення заявника до правоохоронних органів не дали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав ОСОБА_1 .

Враховуючи усі надані заявником докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд доходить висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення заінтересованою особою домашнього насильства щодо заявника, а тому є необхідність у видачі обмежувального припису відносно заінтересованої особи ОСОБА_1 , шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків, зокрема, встановлених п. 1 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Суд вважає за необхідне вжити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 строком на 6 місяців та заборонити йому перебувати в місці фактичного проживання з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно з ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 211, 259, 263-265, 268, 350-350-8 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, яким визначити такі тимчасові обмеження його прав:

заборонити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати в місці фактичного проживання з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду про видачу обмежувального припису відповідно до ст. 430 ЦПК України підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Про видачу обмежувального припису кривднику у встановлений законом строк повідомити Деснянське управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві за місцем проживання (перебування) постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік, а також Деснянську районну в місті Києві державну адміністрацію.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено та підписано 23.10.2024.

Суддя Деснянського

районного суду міста Києва Оксана ГРИНЧАК