Справа № 523/9089/22
Провадження №2/523/2227/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"10" грудня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді Дяченко В.Г.

за участю секретаря Томілко М.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 19.01.2007 року у розмірі 8 642,81 грн., а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 19.01.2007 року ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Банку стало відомо, що позичальник ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з тим, що позичальник зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала, станом на дату смерті мала заборгованість у розмірі 8 642,81 грн.

Позивачем 04 листопада 2020 року була направлена претензія кредитора до Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі, яка в подальшому була направлена за належністю до Суворовської державної нотаріальної контори. 22 грудня 2020 року банком отримана відповідь, в якій зазначалося, що претензію кредитора до спадкоємців померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , долучена до матеріалів спадкової справи № 390/2020, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

24 травня 2021 року на адресу відповідача було направлено лист-претензію, згідно якої позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Посилаючись на наведене, просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором від 19.01.2007 року у сумі 8 642,81 грн.

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки на офіційну електронну адресу. Заяв, клопотань від представника позивач не надходило.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, у встановленому законом порядку. Відзиву на позовну заяву не подала. На адресу суду повернувся конверт із рекомендованими повідомленнями із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За таких обставин, враховуючи, що судом судова повістка про виклик відповідача в судове засідання направлялася за адресою зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, однак на адресу суду повернувся поштовий конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», суд вважає відповідача належним чином повідомленою та можливим, за згодою представника позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України.

Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 січня 2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір шляхом підписання заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно з умовами якої було відкрито картковий рахунок на ім`я відповідача (а.с.26).

У заяві зазначено, що позичальник ОСОБА_2 згоден з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

До позовної заяви банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.27, 28-33, 34-37)

На підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, позивач надав суду довідку про видані кредитні картки; копію заяви позичальника.

Як вбачається з виписки по картковому рахунку позичальник ОСОБА_2 користувалася кредитними коштами, частково сплачувала заборгованість за наданим кредитом (а.с.26-46).

Згідно з наданим банком розрахунком, який був перевірений судом, заборгованість за вказаним кредитним договором станом день смерті позичальника 23 травня 2020 року становить 8 642,81 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту.

Отже, позичальником ОСОБА_2 були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено у ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 позичальник ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що було зроблено актовий запис №5243 від 25 травня 2020 року складений Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)( а.с.42).

Як вбачається із спадкової справи №390/2020 щодо майна померлої ОСОБА_2 , донька померлої ОСОБА_1 15 червня 2020 року звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та є єдиною спадкоємицею (а.с.103).

23.11.2020 року Приморською державною нотаріальною конторою м. Одеси отримана претензія кредитора - банку від 04.11.2020 року (а.с.117).

24.11.2020 року у відповідь на претензію банку Приморською державною нотаріальною конторою м. Одеси було повідомлено про те, що претензію кредитора до спадкоємців померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , направлено за належністю до Суворовської державної нотаріальної контори у місті Одесі (а.с.116 зворот).

01 грудня 2020 року Суворовською державною нотаріальною конторою повідомлено банк про те, що претензія банку долучена до матеріалів спадкової справи № 390/2020, свідоцтво про право на спадщину не видавалось, ця відповідь банком отримана 04 серпня 2021 року (а.с. 122).

04 червня 2021 року на адресу ОСОБА_1 банком було направлено лист - претензію від 24 травня 2021 року, згідно якої позивач пред`явив свої вимоги до спадкоємиці боржника про сплату заборгованості у розмірі 8 642,81 грн.

Станом на день розгляду справи заборгованість відповідачем не сплачена.

Відповідно до положень статті 1216 та 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до положень статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) (стаття 1220 ЦК України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України).

Положення статті 1281 ЦК України передбачають, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Оскільки ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачем подана вимога про стягнення заборгованості 23 листопада 2020 року, тобто в межах шестимісячного строку для пред`явлення вимог про стягнення заборгованості, отже позивач дотримався вимог, передбачених ст. 1281 ЦК України.

Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку статті 1282 ЦК України.

У відповідності до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц (провадження № 61-25487св18) сформульовано правовий висновок, згідно з яким, враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, яким передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. У цій справі Верховний Суд констатував, що висновки судів про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які підтверджують, яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суди безпідставно поклали обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача.

Однак, як вбачається з матеріалів спадкової справи №390/2020, 15 січня 2021 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , яка складається з: 2/3 (двох третіх) часток квартири АДРЕСА_1 , та складається в цілому з трьох житлових кімнат, житловою площею 36,6 кв.м. загальною площею 56.1 кв.м. (а.с.134).

Судом встановлено, що обсяг спадкового майна та його вартість перевищує межі відповідальності спадкоємця.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , яка мала заборгованість за кредитним договором, не надала доказів щодо недостатньої вартості успадкованого майна, враховуючи дотримання позивачем порядку та строків пред`явлення вимог до спадкоємця боржника, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню вищезазначена заборгованість.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання : АДРЕСА_2 ) на користь акціонерного товариства АТ КБ «Приватбанк» (, місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ) заборгованість за кредитним договором №б/н від 19 січня 2007 року в розмірі 8 642,81 грн., в межах вартості майна, одержаного ОСОБА_1 у спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання : АДРЕСА_2 ) на користь акціонерного товариства АТ КБ «Приватбанк» (, місцезнаходження: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ) 2 481,00 грн. судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 10.12.2024 року.

Суддя: