Справа №: 164/1826/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2024 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого - судді Невара О.В.,

при секретарі Шумік О.І.,

з участю відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Маневичі справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Ейс до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості на загальну суму 17711 гривень 86 копійок, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Ейс звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитноїзаборгованості на загальну суму 17711 гривень 86 копійок. Свої вимоги обґрунтували тим, що 24 грудня 2021 року ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога та відповідач ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 872389532 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язувався надати позичальникові кредит на суму 6700 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику. ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога 24 грудня 2021 року було перераховано грошові кошти на суму 6700 гривень на банківську карту відповідача № НОМЕР_1 , що свідчить про прийняття останнім пропозиції кредитодавця ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога. Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі. Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за кредитним договором № 872389532 від 24 грудня 2021 року становить 17711 гривень 86 копійок, з них: 6700 гривень - заборгованість по кредиту, 11011 гривень 86 копійок - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. Між ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога та ТОВ „Таліон Плюс 28 листопада 2018 року було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 872389532 від 24 грудня 2021 року. Відповідно до укладених між ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога та ТОВ „Таліон Плюс додаткових угод № 19 від 28 листопада 2019 року, № 26 від 31 грудня 2020 року, № 27 від 31 грудня 2021 року було продовжено строк дії вказаного договору факторингу до 31 грудня 2022 року, при цьому інші умови договору залишилися без змін. 5 серпня 2020 року між ТОВ „Таліон Плюс та ТОВ „ФК „Онлайн Фінанс було укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 872389532 від 24 грудня 2021 року. Згідно з укладеними між ТОВ „Таліон Плюс та ТОВ „ФК „Онлайн Фінанс додатковими угодами № 2 від 3 серпня 2021 року, № 3 від 30 грудня 2022 року було продовжено строк дії вказаного договору факторингу до 30 грудня 2024 року включно, всі інші умови залишилися без змін. 17 липня 2024 року між ТОВ „ФК „Онлайн Фінанс та ТОВ „ФК „Ейс було укладено договір факторингу № 17/07/24, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 872389532 від 24 грудня 2021 року. В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами право вимоги за кредитним договором № 872389532 від 24 грудня 2021 року перейшло до позивача, що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідача на суму 17711 гривень 86 копійок. Посилаючись на зазначені обставини, ТОВ „Фінансова компанія „Ейс просило суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 872389532 від 24 грудня 2021 році на загальну суму 17711 гривень 86 копійок та понесені судові витрати.

Представник позивача - ТОВ „Фінансова компанія „Ейс Тараненко А.І. в судове засідання не з`явився, але подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення у випадку неявки в судове засідання відповідача не заперечує.

Заслухавши думку відповідача, враховуючи те, що в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності представника позивача - ТОВ „Фінансова компанія „Ейс ОСОБА_2 .

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердив факт отримання коштів на суму 6700 гривень від ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога. Повернути кошти у відповідності до умов укладеного договору № 872389532 від 24 грудня 2021 року ОСОБА_1 не зміг, так як через втрату роботи не мав на це коштів. Позовні вимоги ТОВ „Фінансова компанія „Ейс він визнає частково, в частині заборгованості по тілу кредиту. Нарахована позивачем сума відсотків за користування кредитом в розмірі 11011 гривень 86 копійок, на його думку, є завищеною.

Заслухавши пояснення відповідача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов?язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 530 ЦК України якщо у зобов?язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов?язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов?язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ст. 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України „Про електронну комерцію, який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов?язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Згідно з ст. 3 Закону України „Про електронну комерцію електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов?язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз?яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз?яснення логічно пов?язані з нею (ч. 6 ст. 11 Закону України „Про електронну комерцію).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 6 Закону України „Про електронні документи та електронний документообіг електронний підпис є обов?язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб?єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

В судовому засіданні встановлено, що 24 грудня 2021 року ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога та відповідач ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 872389532 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до умов договору кредитодавець зобов`язувався надати позичальникові кредит на суму 6700 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику. ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога 24 грудня 2021 року було перераховано грошові кошти на суму 6700 гривень на банківську карту відповідача № НОМЕР_1 , що свідчить про прийняття останнім пропозиції кредитодавця ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога. Первісний кредитор свої зобов`язання надати грошові кошти виконав у повному обсязі. Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за кредитним договором № 872389532 від 24 грудня 2021 року становить 17711 гривень 86 копійок, з них: 6700 гривень - заборгованість по кредиту, 11011 гривень 86 копійок - заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом. Між ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога та ТОВ „Таліон Плюс 28 листопада 2018 року було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 872389532 від 24 грудня 2021 року. Відповідно до укладених між ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога та ТОВ „Таліон Плюс додаткових угод № 19 від 28 листопада 2019 року, № 26 від 31 грудня 2020 року, № 27 від 31 грудня 2021 року було продовжено строк дії вказаного договору факторингу до 31 грудня 2022 року, при цьому інші умови договору залишилися без змін. 5 серпня 2020 року між ТОВ „Таліон Плюс та ТОВ „ФК „Онлайн Фінанс було укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 872389532 від 24 грудня 2021 року. Згідно з укладеними між ТОВ „Таліон Плюс та ТОВ „ФК „Онлайн Фінанс додатковими угодами № 2 від 3 серпня 2021 року, № 3 від 30 грудня 2022 року було продовжено строк дії вказаного договору факторингу до 30 грудня 2024 року включно, всі інші умови залишилися без змін. 17 липня 2024 року між ТОВ „ФК „Онлайн Фінанс та ТОВ „ФК „Ейс було укладено договір факторингу № 17/07/24, відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги за кредитним договором № 872389532 від 24 грудня 2021 року. В ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами право вимоги за кредитним договором № 872389532 від 24 грудня 2021 року перейшло до позивача, що свідчить про отримання права грошової вимоги до відповідача на суму 17711 гривень 86 копійок. Зазначені обставини встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, договору кредитної лінії № 872389532 від 24 грудня 2021 року та додатків до нього, паспорта споживчого кредиту до договору № 872389532 від 24 грудня 2021 року, Правил надання грошових коштів у позику ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога, заявки на отримання грошових коштів в кредит від 24 грудня 2021 року, платіжного доручення № 4а7152fa-33ad-4e7e-938d-dc8c2cf5d117 від 24 грудня 2021 року, виписки з особового рахунку за кредитним договором № 872389532 від 24 грудня 2021 року, розрахунку заборгованості за період з 24 грудня 2021 року по 15 лютого 2022 року,розрахунку заборгованості за період з 15 лютого 2022 року по 30 травня 2023 року,Порядку дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога, договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та додатків до нього, договору факторингу № 05/0820-01 від 5 серпня 2020 року та додатків до нього, договору факторингу № 17/07/24 від 17 липня 2024 року та додатків до нього, додаткової угоди № 19 від 28 листопада 2019 року, додаткової угоди № 26 від 31 грудня 2020 року, додаткової угоди № 27 від 31 грудня 2021 року, додаткової угоди № 2 від 3 серпня 2021 року, додаткової угоди № 3 від 30 грудня 2022 року,додаткової угоди № 1 від 10 серпня 2020 року, додаткової угоди № 25 від 21 жовтня 2020 року, додаткової угоди № 26 від 31 грудня 2020 року, додаткової угоди № 3 від 18 липня 2024 року, реєстру боржників від 17 липня 2024 року.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання кредиту у формі електронного документу з електронними підписами сторін. Із запропонованими умовами відповідач ознайомився та погодився з ними. Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій відповідача щодо укладення електронного договору про надання кредиту № 872389532 від 24 грудня 2021 року.

Матеріалами справи підтверджується, що 24 грудня 2021 року ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога надало відповідачу ОСОБА_1 кредит шляхом перерахування коштів на суму 6700 гривень на його картковий рахунок, що відповідач підтвердив в судовому засіданні.

Відповідно до представленого позивачем - ТОВ „Фінансова компанія „Ейс розрахунку заборгованості станом на 15 лютого 2022 року розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ „Фінансова компанія „Ейс за договором № 872389532 від 24 грудня 2021 року становив 17711 гривень 86 копійок, з них: 6700 гривень - заборгованість по кредиту, 11011 гривень 86 копійок - заборгованість по відсотках за користування кредитом.

Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов?язків (ст.ст. 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином та у встановлений строк відповідно до умов договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов?язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов?язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов?язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов?язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов?язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З представленого позивачем - ТОВ „Фінансова компанія „Ейс розрахунку заборгованості встановлено, що відповідач свої зобов?язання щодо повернення кредиту у встановлений договором строк не виконав. Заборгованість відповідача за тілом кредиту становить 6700 гривень, що ним не оспорюється.

Відповідач доказів належного виконання зобов?язань за кредитним договором від 24 грудня 2021 року суду не надав, факт заборгованості за тілом кредиту визнав, що підтверджує правомірність вимог позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача - ТОВ „Фінансова компанія „Ейс про стягнення заборгованості за тілом кредиту на суму 6700 гривень підлягають до повного задоволення.

Згідно з ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

З представленого позивачем - ТОВ „Фінансова компанія „Ейс розрахунку заборгованості встановлено, що проценти за визначеною договором відсотковою ставкою нараховані в межах строку дії договору про надання кредиту № 872389532 від 24 грудня 2021 року.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 у справі № 444/9519/12 висловлено правову позицію про те, що припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред?явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов?язання.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що нарахування відсотків за кредитним договором № 872389532 від 24 грудня 2021 року відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства.

Згідно з ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Згідно з ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов?язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов?язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надані позивачем - ТОВ „Фінансова компанія „Ейс докази суд визнає належними і допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.

Відповідачем ОСОБА_1 у відповідності до ст. 81 ЦПК України не подано суду доказів, що свідчать про неправильність представлених позивачем розрахунків суми заборгованості, що нарахована згідно умов укладеного договору. Відповідач не спростував розмір та порядок нарахування відсотків за договором, контррозрахунку суми нарахованих відсотків, який би суд міг належним чином оцінити чи інший доказ, наприклад, висновок експертизи про невірність наданого позивачем розрахунку не надав, відтак, у суду відсутні законні підстави для того, щоб піддати сумніву нараховану суму заборгованості по несплачених відсотках за користування кредитом на суму 11011 гривень 86 копійок.

Проаналізувавши та оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки ТОВ „Манівео швидка фінансова допомога взяті на себе зобов`язання по укладеному договору про надання кредиту № 872389532 від 24 грудня 2021 рокувиконало у повному обсязі, а відповідачем ОСОБА_1 порушено умови вказаного договору, заборгованість по платежах та поточні платежі відповідно до умов укладеного договору ним своєчасно не сплачувалися, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ „Фінансова компанія „Ейс, до якого згідно умов договору факторингу № 17/07/24 від 17 липня 2024 року перейшло право вимоги, кредитну заборгованість на загальну суму 17711 гривень 86 копійок.

Згідно з ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.

Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Суд має право накласти арешт на грошові кошти чи майно сторони, на яку судовим рішенням покладено витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; у межах сум, присуджених до стягнення, в порядку, встановленому цим Кодексом для забезпечення позову. Судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В судовому засіданні встановлено, щозгідно умов договору про надання правничої допомоги № 1807/24-01 від 18 липня 2024 року та додатків до нього, акту прийому-передачі наданих послуг від 18 липня 2024 року позивачем - ТОВ „Фінансова компанія „Ейс були понесені витрати на правничу допомогу на загальну суму 6000 гривень.

Відповідачем ОСОБА_1 клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до суду подано не було, неспівмірність таких витрат ним не доведена, а тому суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача - ТОВ „Фінансова компанія „Ейс 6000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь ТОВ „Фінансова компанія „Ейс 2422 гривень 40 копійок судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, 6000 гривень витрат на професійну правничу допомогу, а всього судові витрати на загальну суму 8422 гривень 40 копійок.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 263-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 205, 207, 512, 514, 526, 527, 530, 610, 625, 626, 628, 629, 638, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 11, 12 Закону України „Про електронну комерцію, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Ейс заборгованість за кредитним договором № 872389532 від 24 грудня 2021 року на загальну суму 17711 (сімнадцять тисяч сімсот одинадцять) гривень 86 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Ейс 8422 (вісім тисяч чотириста двадцять дві) гривень 40 копійок судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія „Ейс, юридична адреса: 02090, м. Київ, вул. Харківське шосе, 19, офіс 2005, код ЄДРПОУ 42986956.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 24 жовтня 2024 року.

Суддя районного суду О.В. Невар