Справа № 468/1312/24
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2024 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Янчук С.В., за участю секретаря Онофрійчук М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Баштанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

05.07.2024 до Баштанського районного суду Миколаївської області надійшла вищевказана позовна заява.

Позов обгрунтований тим, ОСОБА_3 , який доводиться чоловіком позивачки, на підставі рішення виконкому Баштанської районної ради депутатів трудящих від 21.02.1977 року за №70 було надано для проживання квартиру АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якого вона (позивач) та їх син ОСОБА_2 (відповідач по справі) продовжували проживати та користуватися даним житловим приміщенням, будучи в ньому зареєстрованими. Починаючи з 2015 року син не проживає за вказаною адресою та фактично змінив місце проживання. Будь-яких його особистих речей в квартирі немає. Участі в сплаті комунальних платежів він теж не приймає. Реєстрація відповідача позбавляє можливості позивача у повній мірі реалізувати свої права, зокрема щод отримання субсидії у належному обсязі. На підставі викладеного позивач просила задовольнити позов.

Ухвалою від 08.02.2022 року відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Від представника позивача надійшла до суду заява про підтримання позову та розгляд справи за її та позивача відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі та проти задоволення позову не заперечує.

Дослідивши матеріали справи (акт про становлення факту непроживання від 21.06.2024 року; витяг з реєстру територіальних громад; копію свідоцтва про одруження; копію свідоцтва про смерть; копію свідоцтва про народження; копію архівних довідок; повідомлення відділу "ЦНАП" виконавчого комітету Баштанської міської ради від 11.07.2024 року; копію свідоцтва про право власності на багатоквартирний будинок; витяг з реєстру будівельноїдіяльності) суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 55 Конституції України гарантується судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на повагу до приватного і сімейного життя і зазначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням виконкому Баштанської районної ради депутатів трудящих від 21.02.1977 року за №70 ОСОБА_3 було надано для проживання квартиру АДРЕСА_2 , що підтверджується архівною довідкою від 21.05.2024 року за №П-71-04/06.

Згідно копії свідоцтва про право власності, 16-ти квартирний житловий будинок, розташований по АДРЕСА_3 , належить територіальній громаді м. Баштанка в особі Баштанської міської ради.

Згідно архівної довідки від 16.07.2024 року за №П-93-04/06, рішенням виконкому Баштанської селищної ради народних депутатів від 28.04.1980 року за №71 було змінено нумерацію житлового будинку по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцва про смерть.

З наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про одруження та про народження вбачається, що позивач доводилась ОСОБА_3 дружиною, а відповідач сином.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується повідомленням від 11.07.2024 року, виданим Центром надання адміністративних послуг Баштанської міської ради.

До матеріалів справи додано акт від 21.06.2024 року про встановлення факту не проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4 , з 2015 року. Водночас підтверджено факт проживання за вказаною адресою позивача.

Під час вирішення справи по суті, суд вважає, що правовідносини у даній цивільній справі регулюються положеннями Житлового кодексу України, якими передбачені права наймачів житлових приміщень та членів родини останніх.

Відповідно до ст. 58 ЖК України на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Відповідно до положень ст. ст. 64, 65 Житлового кодексу України, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Понад шість місяців жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї у випадках, передбачених пунктами 1-7 ч.3 ст.71 ЖК України.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до вимог ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

У роз`ясненнях, що містяться в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 № 2, зазначено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, у якому фізична особа проживає постійно або тимчасово.

Згідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил норм процесуального закону щодо оцінки доказів.

Правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Аналіз статті 71 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутністю поважних причин для такого не проживання.

Відтак, на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК України строки у жилому приміщенні, а на відповідача довести, що така відсутність обумовлена поважними причинами.

Даних, які б свідчили про поважність причин не проживання відповідача в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , в судовому засіданні судом не встановлено. В той же час, суд вважає, що відсутність проживання відповідача у вказаній квартирі понад шість місяців, позивачем доведено, про що свідчить вищевказаний акт про встановлення факту непроживання від 21.06.2024 року.

Крім того, слід зазначити наступне.

Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідач в ході розгляду справи звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим є підстави для ухвалення судового рішення по справі.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд дійшов висновку, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, добровільно залишивши жиле приміщення і без поважних причин в ньому не проживає більше шести місяців, що відповідно до вимог ст. 71 ЖК України дає суду підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в вищевказаній квартирі.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., з державного бюджету має бути повернуто позивачу судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по оплаті судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з державного бюджету судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, сплачений відповідно до квитанції 0.0..1 від 05.07.2024 року.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складене 15.10.2024 року.

Суддя: