Провадження 2/193/326/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 жовтня 2024 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Кравченко Н.О.,

за участю секретаря Ратушної В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел.Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» звернувся до Софіївського районного суду Дніпропетровської області, шляхом формування документу в системі "Електронний суд", із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 08.08.2021 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №728227008 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 14100,00 грн. строком на 30 днів зі сплатою 0,47 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. В свою чергу, позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору.

28.11.2018 року між первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №728227008 від 08.08.2021. 28.11.2019 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору факторингу продовжено до 31.12.2020, інші умови договору залишилися без змін.

31.12.2020 між клієнтом та фактором укладено додаткову угоду №26 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та №28/1118-01. 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року, інші умови договору залишились без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.

05.08.2020 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №728227008 від 08.08.2021. В подальшому ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. 06.03.2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 06/03/24. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників за Договором факторингу № 06/03/24 від 06.03.2024 року, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в загальній сумі 59996,43 грн., з яких 14098,00 грн. -заборгованість по кредиту, 45898,43 грн. -заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом.

Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує відсотки за користування кредитом. Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором №728227008 від 08.08.2021 не погашена.

Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором №728227008 від 08.08.2021 в розмірі 59996,43 грн. , з яких 14098,00 грн. заборгованість по кредиту, 45898,43 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам та судові витрати, що складаються з суми судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Ухвалою судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2024 року відкрито спрощене провадження у справі з повідомленням сторін.

20 вересня 2024 року через підсистему «Електронний суд» представником відповідача - адвокатом Ходіною Н.В. до суду подано відзив на позовну заяву. Відповідно до якого, сторона відповідача позовні вимоги не визнає. Представник відповідача вказує на те, що за договором факторингу права вимоги є похідними від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. Так, позивачем надано договори факторингу, укладений між ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», відповідно до яких право вимоги за кредитним договором №728227008 від 08.08.2021, а 06.03.2024 перейшло до ТОВ «Юніт капітал» . Таким чином, право вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до нових кредиторів починаючи ще 28.11.2018 року, а сам кредитний договір №728227008 був укладений 08.08.2021 року, тобто майже через три роки після укладення договору факторингу що взаємовиключає одне одного, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги, позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №728227008 від 08.08.2021, від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс», відповідно від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», відповідно від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал». А також, позивачем не надано суду доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу від 28.11.2018 року, від 05.08.2020 та 06.03.2024. Також в договорі про споживчий кредит не зазначено на який картковий рахунок надано кредитні кошти, а платіжне доручення містить зазначення номеру картки лише частково без зазначення банківської установи. Також матеріали справи не містять доказів від банківської установи про рух коштів (отримання коштів) по картці №5168-75хх-хххх-9697, отже позивачем не доведено наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором. Крім того, розрахунок заборгованості не містить даних про осіб, повноважних на його видання із зазначенням прізвища та посади, відповідальних за здійснення бухгалтерської операції і правильність її оформлення. Такий розрахунок заборгованості є текстовою роздруківкою даних у виді таблиці, повинен бути оформлений у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому зазначений розрахунок є неналежним доказом у справі. Також розмір відсотків, нарахований позивачем є несправедливим.

26 вересня 2024 року представником позивача ТОВ «Юніт Капітал» - адвокатом Татаренко А.І. через підсистему «Електронний суд» до суду подана відповідь на відзив. Представник позивача заперечує пояснення, викладені представником відповідача у відзиві, вважає їх необґрунтованими та зазначив , що позивач надав беззаперечні докази того, що саме відповідач уклала договір з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та отримав грошові кошти відповідно до умов договору, що свідчить часткове виконання відповідачем умов договору. Просить задовольнити позов в повному обсязі.

Представником відповідача адвокатом Ходіною Н.В. до суду подано заперечення на відповідь на відзив, вважає доводи позивача неналежними та необґрунтованими та просить врахувати при розгляді справи відзив на позов та заперечення на відповідь на відзив та відмовити в задоволення позову,

Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте безпосередньо у позовній заяві, просив суд розглядати справу без участі представника позивача та не заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, у відзиві представник відповідача прохав відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

За вказаних обставин, суд у відповідності до ч.3 ст.211, ч.2 ст.247 ЦПК України визнав за можливе провести подальший розгляд справи за відсутності сторін, за наявними у справі матеріалами та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить про часткове задоволення позовних вимог.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості

Матеріалами справи встановлено, що 08.08.2021 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з заявкою на отримання грошових коштів в кредит, згідно якої вказав бажану суму кредиту 14100,00 грн., строк кредитування 30 днів, номер банківської карти 5168-75ХХ-ХХХХ-9697 та свої персональні дані (а.с. 53).

08.08.2021 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії № 728227008 (а.с. 33-36).

Згідно п. 1.1 вказаного договору кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 14100,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Відповідно до умов п. 1.3 договору, кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 14100,00 грн. одразу після укладення договору, який має бути повернено до 28.11.2021 року.

У відповідності до п. 1.7 кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 28.11.2021 року.

Згідно п. 1.9 договору кредитної лінії, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: виключно на період строку визначеного в п. 1.7 Договору нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється щоденно за Дисконтною процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним; за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 172,00 процентів річних, що становить 0,47 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 766,50 процентів річних, що становить 2,10 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. З огляду на вищезазначене та у порядку ст. 212 Цивільного кодексу України сторони домовились, що відкладальною обставиною за даним договором, щодо виникнення у позичальника зобов`язань по сплаті процентів за базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення дисконтного періоду є факт продовження користування кредитом понад строк дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах п. 1.8. цього Договору.

Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку дисконтного періоду, виключно за умови якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,70 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту договору.

Відповідно до пп. 1.14.1 договору орієнтовна загальна вартість кредиту для суми кредиту за першим траншем, що вказана в п. 1.3 договору, за умови застосування до відносин між сторонами правил нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою, складає 16934 грн. 10 коп. та включає в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 2834 грн. 10 коп. та суму кредиту у розмірі 14100 грн. 00 коп. Орієнтовна реальна процентна ставка, розрахована згідно методики Національного банку України, складає 828,48 % річних, при цьому загальна вартість першого траншу за кредитом у процентному вираженні за строк дисконтного періоду складає 120,10 % від суми першого траншу.

Згідно пп. 1.14.2 договору у разі настання передбаченої п. 1.9.3 договору відкладальної обставини, що має наслідком виникнення у позичальника зобов`язань по оплаті процентів, за встановлений в п. 1.2 договору строк, у розмірі що розрахований за базовою процентною ставкою - орієнтовна загальна вартість кредиту складе 21291 грн. 00 коп. та буде включати в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 7191 грн. 00 коп. та суму кредиту у розмірі 14100 грн. 00 коп.

У відповідності до п. 4.1 договору кредитної лінії невід`ємною частиною цього договору є правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua.

Згідно п. 4.2 вказаного договору строк дії цього договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання кредиту визначеного в п. 1.7 договору. Строк дії договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання кредиту передбачених п. 1.8 та п. 1.12.1 договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання.

Відповідно до умов п. 4.3 договору сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 дня від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України

У відповідності до п. 4.13 договору позичальник підтверджує, що: отримав від кредитодавця до укладення цього договору інформацію, вимоги надання якої передбачені законодавством України, в тому числі інформацію передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», яка необхідна для отримання споживчого кредиту, включаючи інформацію, що наведена в паспорті споживчого кредиту та правилах; інформація надана кредитодавцем з дотриманням вимог законодавства України та забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

Вказаний договір кредитної лінії підписано ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора MNV4VS82.

У відповідності до паспорту споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору № 728227008 від 08.08.2021 року серед іншого зазначено строк кредитування 1-30 днів з можливістю продовження, ставка 839,50% річних у разі невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту;інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; порядок повернення кредиту, додаткову інформацію та інші важливі правові аспекти (а.с. 22).

Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент укладення договору ОСОБА_1 був належним чином поінформований про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, та ним підтверджено отримання пояснень щодо суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для нього в разі невиконання ним зобов`язань за договором, на що останній погодився, застосувавши електронний підпис з одноразовим ідентифікатором.

У відповідності до копії платіжного доручення від 08.08.201 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснила переказ коштів згідно договору № 728227008 від 08.08.2021 року на платіжну картку ОСОБА_1 № 5168-75ХХ-ХХХХ-9697 (а.с.37.).

Здійснення вказаної транзакції також підтверджується повідомленням АТ «Сенс Банк» від 08.08.2021 року та відображено в «Електронному переліку транзакцій з ідентифікацією».

28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (з урахуванням додаткової угоди № 19 від 28.11.2019 (а.с. 46), додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 (а.с. 41-44), додаткової угоди № 27 від 31.12.2021 щодо продовження строку дії договору факторингу до 31.12.2022 (а.с. 48), відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 728227008 від 08.08.2021, що підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу № 05/0820-01, в подальшому ТОВ «Тавілон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишилися без змін, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 728227008 від 08.08.2021, що підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги.

06.03.2024 року між ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 06/03/24 відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором.

Згідно Акту прийому передачі Реєстру боржників до Договору факторингу № 06/03/24 від від 06.03.2024, до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 728227008 від 08.08.2021 загальну суму 59996,43 грн.

З матеріалів справи встановлено, що кредитний договір № 728227008 від 08.08.2021 підписано відповідачем електронним підписом, що, відповідно до ст. 203 ЦК України, підтверджує те, що волевиявлення відповідача було вільним і відповідало його внутрішній волі.

У відповідності до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 728227008 від 08.08.2021, сума кредиту 14100 грн станом на 04.01.2022 року заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» становить 43459,68 грн., з яких: заборгованість за тілом 14100 грн; 38841 грн. 93 коп. - заборгованість по відсоткам (а.с. 38-39).

У відповідності до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 728227008 від 08.08.2021 , придбана 04.01.2022 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Таліон Плюс» за період 04.01.2022 по 30.05.2023 становить 59996 грн. 43 коп., з яких: заборгованість за тілом 14098,00 грн; 45898 грн. 43 коп. - заборгованість по відсоткам (а.с. 40).

У відповідності до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 728227008 від 08.08.2021 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Юніт Капітал» станом на 28.06.2024 року становить 59996 грн. 43 коп., яка складається з: 14098 грн. 00 коп. простроченої заборгованості за сумою кредиту; 45898,43 коп. простроченої заборгованості за відсотками (а.с.47)

Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Статтею 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Законом України «Про електронну комерцію» врегульовано правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів.

Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 ЦПК України.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про електронну комерцію» сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку, визначеному законом або договором.

Отже, суд звертає увагу, що між позивачем та відповідачем було укладено договір, умовами якого передбачено та встановлено відсотки за користування кредитними коштами, з чим погодилася відповідач підписуючи вказаний договір ( з усіма його умовами ).

До того ж, в правових позиція Верховного Суду зазначено про відсутність підстав для визнання договорів недійсними, зокрема, пунктів договору щодо нарахування процентів за користування кредитом та відсутність порушень зі сторони кредитодавця вимог ЗУ «Про захист прав споживачів», які укладені відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію», що відображено в постановах від 12.01.2022р. у справі № 524/5556/19, від 07.10.2020 р. у справі № 127/33824/19, від 09.09.2020 р. у справі № 732/670/19, від 28.04.2021 р. у справі № 234/7160/20, від 10.06.2021 р. у справі № 234/7159/20, від 18.06.2021 р. у справі № 234/8079/20.

Волевиявлення сторони щодо підписання договору свідчить, що особа, яка погоджується укласти договір, отримала всі необхідні відомості для прийняття рішення про погодження умов договору.

Згідно ч. 1, 2 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення спірного договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори з споживачем умови, які є несправедливими. Однак, умови кредитного договору не можна вважати несправедливими, оскільки розмір відсотків за користування кредитними коштами сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України. Відповідач розумів розмір процентів, надаючи свою згоду на отримання кредитних коштів, що ним під сумнів не ставиться.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний, як це передбачено ст. 527 ЦК України, виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_1 та первісними кредиторами існували зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору (договору кредитної лінії), та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ч. 1 ст. 517 ЦК України).

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Визначення факторингу як кредитної операції міститься у статті 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність», відповідно до якої факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 «... боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами е будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

При цьому, згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи укладені договори та надані суду докази, суд вважає, що до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги за договором кредитної лінії № 728227008 від 08.08.2021 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .

За умовами договору кредитної лінії №728227008 від 08.08.2021 року сторони погодили строки повернення кредиту і сплату відсотків за користування кредитом, починаючи з 08.08.2021 до 28.11.2021 року включно.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

У постанові від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», слідує, що станом на 28.11.2021 року строку закінчення договору, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №728227008 від 08.08.2021 становить- 16167,56 грн. (а.с.39)

Таким чином, судом встановлено, що загальна заборгованість за договором кредиту № 728227008 від 08.08.2021 року на час закінчення строку дії кредиту становить- 16167,56 грн., з них нарахованих процентів в розмірі 66,26 грн. (а.с. 39)

Що стосується стягнення заборгованості за відсотками після сплину дії кредиту, а саме нарахування заборгованості за тілом кредиту в сумі 16916,12 грн. 02.12.2021 року , що із загальною заборгованістю на кінець строку кредиту 28.11.2021 в сумі 16167,56 грн., що становить 33083,68 грн. слід зазначити, що суду не надано розрахунку такої заборгованості та з розрахунку не вбачається підстав такого нарахування, адже умовами договору кредитної лінії передбачено можливість нарахування дисконтної, індивідуальної та базової процентних ставок, в залежності від строку кредитування та своєчасного виконання позивальником зобов`язань. (а.с.39).

Щодо нарахування відсотків ТОВ «Таліон Плюс» згідно розрахунку з 04.01.2022 по 30.05.2023 на суму заборгованості 43459,68 грн після придбання кредиту 04.01.2022 року , суд зазначає, що даний розрахунок нарахуванням процентної ставки на суму 29685,93 грн. суму, яка зазначена ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у графі «сплачені проценти» на які, в подальшому і відбувалося нарахування ТОВ «Таліон Плюс», що є невірним (а.с. 39,40).

Окрім того, відповідні нарахування процентів після укладення договору факторингу не ґрунтуються на вимогах законодавства, оскільки передання можливе лише дійсного права вимоги, існуючого на момент передавання вимоги. Дана правова позиція викладена у Постанові Великої Палати ВС від 15.09.2022 (справа № 910/12525/20)та від 04.06.2020 року (справа № 910/1755/19).

Отже , суд дійшов висновку, що позивачем за договором кредитної лінії № 728227008 від 08.08.2021 року нарахована заборгованість по процентах після спливу визначеного договором строку кредитування, а тому наявні правові підстави для стягнення в примусовому порядку з відповідача кредитної заборгованості, нарахованої в період дії строку кредитування в розмірі 16167,56 грн.

Враховуючи висновки щодо стягнення нарахованих процентів в сумі 66,26 грн., суд вважає таким, що не підлягає розгляду заперечення щодо зменшення суми нарахованих процентів.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог згідно ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивачем заявлено до відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як передбачено ч. 4 та 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 по справі № 826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.02.2021 (провадження №61-44217св18), витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог , згідно ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи наведене, сума судового збору, що має бути стягнута з відповідача на користь позивача становить- 652,78 грн. (16167,56 грн.х 2422,40 грн./59996,43 грн).

На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання процесуальних документів, на думку суду, за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката.

В матеріалах справи наявні: договір №22/02/24-02 про надання правничої допомоги від 22.02.2024 року, укладений між адвокатським бюро «Тараненко та партнери», (адвокатське бюро) та ТОВ «ЮнітКапітал» (клієнт), відповідно до п.1.1 якого клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором; акт прийому передачі наданих послуг, що є невід"ємною частиною до договору про надання правової допомоги, додаткова угода №7 від 06.03.2024 року до договору про надання правничої допомоги №22/02/24-02 від 22.02.2024 року; довіреність від 15.04.2024 року, згідно якої ТОВ «ЮнітКапітал» уповноважує адвоката Тараненка А.І. бути його представником в будь-яких державних та недержавних органах, в тому числі судових установах.

Враховуючи розмір витрат на оплату послуг адвоката, їх співмірність зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про часткове відшкодування витрат на забезпечення професійної правничої допомоги у розмірі-1347,38 грн..

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 212, 509, 525, 526, 626, 628, 633, 638, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 11, 12, 13, 76-80, 81, 83 ,89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354-356 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (01024, м. Київ, вул. Рогнідинська, будинок 4, літера А, офіс 10, Код ) заборгованість за Кредитним договором № 728227008 від 08.08.2021 року у розмірі 16167,56 грн. (шістнадцять тисяч сто шістдесят сім гривень 56 копійок); витрати на правову допомогу в розмірі 1347,38 грн. (одна тисяча триста сорок сім гривень 38 копійок) та судовий збір в розмірі 652,78 грн. (шістсот п`ятдесят дві гривні 78 копійок).

В задоволенні решти вимог відмовити.

На рішення суду до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 24 жовтня 2024 року.

Суддя: Н.О.Кравченко