Справа № 766/7814/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2024 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Майдан С.І.

при секретарі: Кирпиченко І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі №766/7814/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник заявника ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаною заявою, в якій просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий 10.04.2024 року Херсонським міським судом Херсонської області для примусового виконання заочного рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15.02.2024 року по справі №766/7814/23 та зупинити виконання за вказаним виконавчим листом, посилаючись на скасування заочного рішення ухвалою суду від 17.10.2024 року, на підставі якого було видано оспорюваний виконавчий лист.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, в заяві просили заяву розглядати за відсутності відповідача та його представника.

Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, внормовані Розділом VІ ЦПК України.

В силу статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом встановлено, що заочним рішенням суду від 15 лютого 2024 року у справі №766/7814/23 позов АТ «КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 30.05.2016 року у розмірі 43753,80 грн, яка складається з наступного: 35789,35 грн заборгованість за тілом кредита; 7964,45 грн - заборгованість за простроченими відсотками станом на 11.06.2023 року та витрати, понесені по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн.

На виконання заочного рішення суду було видано виконавчий лист №766/7814/23 від 10.04.2024 року, на підставі якого приватним виконавцем Манікіним Д.С. було відкрито виконавче провадження №75229860 з виконання зазначеного виконавчого листа.

Ухвалою суду від 17.10.2024 року заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про перегляд заочного рішення від 15.02.2024 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 15.02.2024 року по справі №766/7814/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Перше судове засідання щодо розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості призначено на 22 січня 2025 року о 09-00 год.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції, виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини другої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав передбачених частиною першою цієї статті виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Згідно з частинами першою, другою статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Словосполучення «або з інших причин» стосується словосполучення «якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням» та не надає розширеного тлумачення підстав, за наявності яких суд може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Іншими причинами, наприклад, може бути скасування чи зміна рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, коли виконавчий лист ще не виконаний.

Отже, закон передбачає можливості визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення (матеріально правові обставини), наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність встановлення питань виконання судового рішення (процесуально-правові обставини).

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник зазначає скасування заочного рішення суду.

Разом з тим, саме скасування судового рішення, на підставі якого видано виконавчий лист, і є на підставі частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для закриття виконавчого провадження, а тому додатково визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню не потребує.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог.

Керуючись ст. ст. 258- 260, 4322 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі №766/7814/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: С.І. Майдан