Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/6279/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.10.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Королівської селищної ради, про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Королівської селищної ради, про визнання права власності.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна баба за батьком позивача ОСОБА_2 , останнім місцем проживання якої було АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений секретарем виконкому Сасівської сільської ради 19.03.1993 року, яким все своє майно заповіла позивачу, своєму онуку ОСОБА_1 . Заповіт не змінено і не скасовано.

На день смерті баби у 1993 році відкрилася спадщина за заповітом.

Її чоловік та дід позивача ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Батько позивача ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відсутні спадкоємці, що б мали право на обов`язкову частку у спадщині за заповітом.

За змістом довідки Виконавчого комітету Королівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області разом зі спадкодавицею проживав та був зареєстрований позивач, та його дружина з сином.

Спадкова справа не відкривалася, що підтверджується Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 78229214.

До складу спадщини, що відкрилася на день смерті ОСОБА_2 , ввійшло наступне майно: житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 .

За даними Виноградівського РБТІ правовстановлюючі документи на вказаний будинок не оформлено за життя його власником. Будинок рахується за ОСОБА_2 за записами у погосподарській книзі згідно довідки Королівської селищної ради від 22.04.2021 №119, на яку посилається Виноградівське РБТІ.

Позивач не може у нотаріальному порядку оформити спадщину за заповітом через те, що правовстановлюючі документи на набуте нею майно на її ім`я не оформлені нею за життя.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, (ст. ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу України - далі ЦК).

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК).

За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Для подальшого утримання та збереження майна необхідно оформити право власності на спадкове майно, проте іншого шляху, окрім визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку, не існує.

Таким чином, позивач, який в порядку спадкування за законом успадкував спадкове майно, яке згідно положень закону належить йому з часу відкриття спадщини, не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, від чого залежить можливість здійснення нею повноважень власника, тобто, володіння, користування та розпорядження спадковим майном, вважає, що є всі правові підстави звернутися до суду із позовом про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно.

Сторони у судове засідання не з`явилися, подали зави про розгляд справи без їх участі.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України судом у підготовчому судовому засіданні ухвалюється рішення.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України.

У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна баба за батьком позивача ОСОБА_2 , останнім місцем проживання якої було АДРЕСА_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 25.03.1993 р. (а.с. 11).

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений секретарем виконкому Сасівської сільської ради 19.03.1993 року, яким все своє майно заповіла позивачу, своєму онуку, ОСОБА_1 . Заповіт не змінено і не скасовано (а.с.8 8 зв.).

На день смерті баби у 1993 році відкрилася спадщина за заповітом.

Чоловік спадкодавці ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).

Батько позивача ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).

За змістом довідки Виконавчого комітету Королівської селищної ради Берегівського району Закарпатської області № 103 від 09.04.2024 року разом зі спадкодавицею ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав та був зареєстрований позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з дружиною та сином (а.с.14).

Спадкова справа не відкривалася, що підтверджується Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 78229214 (а.с.21).

До складу спадщини, що відкрилася на день смерті ОСОБА_2 , ввійшло наступне майно: житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Виноградівського РБТІ №770 від 09.08.2024 року правовстановлюючі документи на будинок в АДРЕСА_1 не оформлено за життя його власником. Будинок рахується за ОСОБА_2 за записами у погосподарській книзі згідно довідки Королівської селищної ради від 22.04.2021 №119 (а.с.16).

Позивач не може у нотаріальному порядку оформити спадщину за заповітом через те, що правовстановлюючі документи на набуте нею майно на її ім`я не оформлені нею за життя.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1234 ЦК України передбачено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч.1 ст.1233 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідну до ст.16 ЦК України визнання права с одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Судом встановлено, що в користь позивача ОСОБА_1 спадкодавцем ОСОБА_2 складено заповіт, згідно якого заповів все належне їй майно. Спадкоємець спадщину прийняв, оскільки на час смерті спадкодавця проживали разом. Належність спадкодавцю спадкового майна житлового будинку підтверджено належними та допустимими доказами. Інших спадкоємців не має.

Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняв, інших спадкоємців не має, позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати в порядку спадкування за заповітом за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 право власності на житловий будинок з надвірними побудовами в АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо