ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8193/24 Справа № 211/3584/23 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів Бондар Я.М., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №211/3584/23 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживача та відновлення залишку коштів на картковому рахунку, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2024 року, ухвалене у складі судді Сарат Н.О., -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 07 квітня 2023 року з карткового рахунку Позивача № НОМЕР_1 (номер картки НОМЕР_2 ) невідомими особами було списано грошові кошти у розмірі 76373 грн. 85 коп. (декількома транзакціями). Того ж дня чоловік Позивачки - ОСОБА_2 розмістив на сайті ОЛХ оголошення про продаж дитячого автокрісла. На зазначене оголошення біля 16:00 год. чоловік отримав повідомлення від невідомої особи на ім`я ОСОБА_3 про те, чи наявний ще товар. Він повідомив, що наявний, після чого клієнт вказала, що оплатила вартість автокрісла через сайт ОЛХ, і йому необхідно отримати кошти, та надала посилання, через яке такі кошти мають бути ним отримані. З вказаним покупцем чоловік вів переписку через додаток «ВАЙБЕР». Зважаючи на відсутність у чоловіка банківської картки, за надісланою покупцем веб-сторінкою інтернет-сайту ОЛХ перейшла Позивач для отримання сплачених грошових коштів за дитяче автокрісло та заповнила необхідне поле, куди ввела номер своєї картки, який не є забороненим для повідомлення іншим особам. Іншої інформації Позивачка не вводила. Після чого зазначений інтернет-сайт перевів до сервісу «Приват24», де заявниця ввела свої особисті дані авторизації. Згодом з картки «Універсальна» починаючи з 17 год. 21 хв. невідомими особами було здійснено списання грошових коштів у сумі 76 373 грн. 85 коп. внаслідок недозволених та непідтверджених платіжних операцій. Так, згідно скріншоту з додатку «Приват24» (надається в додатку) з картки № НОМЕР_2 було здійснено наступні платіжні операції: інтернет-магазини GTMY, Suffolk - о 17 год 21 хв 07.04.2023 на суму 2 760,58 грн (66,53 EUR); інтернет-магазини GTMY, Suffolk - о 17 год 22 хв 07.04.2023 на суму 29 649,79 грн (714,56 EUR); інтернет-магазини GTMY, Suffolk - о 17 год 23 хв 07.04.2023 на суму 29 649,79 грн (714,56 EUR); інтернет-магазини GTMY, Suffolk - о 17 год 27 хв 07.04.2023 на суму 14 313,69 грн (344,96 EUR).

Факт здійснення вищезазначених платежів також підтверджується випискою про стан рахунку № НОМЕР_3 від 10.04.2023 року.

Позивачем 27.11.2021 року за карткою № НОМЕР_2 встановлено інтернет-ліміт у розмірі 5700,00 грн., що підтверджується сповіщенням в додатку «Приват24». Крім того, 07.04.2023 року Позивач отримала наступні SMS-повідомлення від Відповідача на свій фінансовий номер, а саме: 1) о 17 год. 24 хв.: «Pidtverdit spysannia 369.60 EUR z vashoi kartky 5*91. Nikomu ne peredavaite tsei parol: 022777. Spivrobitnyk banku nikoly ne zapytue paroli.» 2) o 17 год. 24 хв.: «Pidtverdit spysannia 344.96 EUR z vashoi kartky 5*91. Nikomu ne peredavaite tsei parol: 861022. Spivrobitnyk banku nikoly ne zapytue paroli.».

Зазначені в цих повідомленнях коди авторизації ОСОБА_1 нікуди не вводила, нікому не повідомляла та не передавала. Мобільний телефон, на які надходили вказані повідомлення, сторонніми особами не використовувалися. З метою блокування незаконних операцій та карткового рахунку, Позивач з власного фінансового номера НОМЕР_4 невідкладно зателефонувала на гарячу лінію банку 3700 вже о 17 год. 25 хв. з повідомленням про несанкціоноване списання з рахунку грошових коштів, оскільки здійснювати такі перекази ОСОБА_1 не мала наміру. За вказаним номером автовідповідач повідомила, що зв`яжеться зі мною протягом трьох хвилин, після чого о 17 год. 26 хв. на фінансовий номер Позивача надійшов дзвінок з ПриватБанку з номеру НОМЕР_5 , де автовідповідач ніяк не з`єднував з оператором. Повторний дзвінок на гарячу лінію Відповідача 3700 повторно здійснено Позивачем о 17 год. 26 хв., де автовідповідач знову повідомила про наступний зв`язок протягом трьох хвилин. Вже о 17 год. 27 хв. (саме в момент проведення останньої четвертої транзакції) з номеру НОМЕР_6 відбулась розмова з оператором гарячої лінії AT КБ «ПриватБанк», під час якої Позивачу стало відомо про списання грошових коштів, в т.ч. кредитних, внаслідок проведення чотирьох транзакцій та заблоковано картку. Протягом телефонної розмови з оператором банківської установи, останньою складено чотири заявки на повернення грошових коштів, внаслідок непідтверджених транзакцій, про що Позивач отримала повідомлення на власну електронну пошту. Того ж дня, Позивачем о 19 год. 38 хв. подано заяву про вчинення кримінального правопорушення до Відділення поліції №1 (м. Кривий Ріг) Криворізького районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській обл., на підставі якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відповідні відомості та зареєстровано кримінальне провадження за №0000392 (копія Витягу з ЄРДР надається в додатку). На момент подання позовної заяви слідство триває. 11.04.2023 ОСОБА_1 на адресу Відповідача (нарочно) подано вимоги про надання інформації щодо проведених транзакцій, внаслідок шахрайських дій, а також про повернення не санкціоновано списаних коштів з картки Позивача (копія надається в додатку). На вимогу щодо повернення коштів, Відповідачем надано відмову у поверненні коштів (вих. №20.1.0.0.0/7-230411/29309 від 12.04.2023) через те, що проведені транзакцїї підтверджені 3Dsecure. В свою чергу, на вимогу про надання інформації щодо проведених транзакцій, а саме щодо найменування товару чи послуги, за яку було здійснено оплату, місця та способу списання кредитних коштів, операцій списання з рахунку, призначення платежу, номер рахунку контрагента та код банку контрагента, а також які саме Відповідачем застосовано технічні засоби для запобігання несанкціонованому доступу до електронних та інших носіїв інформації клієнта, Відповідачем надано формальну відповідь (вих. №20.1.0.0.0/7- 230411/29311 від 28.04.2023), яка не дає жодної відповіді на запитувану інформацію (копія надається в додатку). Банком вказано, що кошти списано на сторонньому інтернет-ресурсі із введенням всіх даних картки (номеру карти, СVV-коду, терміну дії) та 3Dsecure . Однак, Позивач інформацію щодо СVV-коду та терміну дії картки нікому не розголошувала. Банк зобов`язаний інформувати користувача про всі операції з використанням платіжного засобу, а платник зобов`язаний повідомляти банк про всі оспорювані ним операції, здійснені з використанням електронного платіжного засобу. Крім того, у випадку повідомлення користувачем банку про платіжні операції, які він не використовував, банк зобов`язаний вжити заходів щодо збереження залишку коштів користувача та провести ретельне розслідування таких фактів і повідомити користувача про його наслідки. Однак, банк, нехтуючи вимогами Положення №164 щодо повідомлення користувача про виконання операції зі здійсненням платіжного інструменту, повідомлення з динамічним БМЗ-паролем надіслано Відповідачем лише на останню з чотирьох транзакцій і саме в той час, коли ОСОБА_1 вже здійснювала дії з повідомлення банку про шахрайські дії відносно її платіжного інструменту.

Виходячи з зазначеного, банк не повідомляв Позивача про здійснювані платіжні операції з коштами на його рахунку, з чотирьох транзакцій БМБ-повідомлення з динамічним паролем на повідомлений Позивачкою номер телефону направлено лише на останню транзакцію у сумі 14313,69 грн. (344,96 EUR), при цьому передача позивачем іншим особам чи втрата інформації, яка дає змогу здійснювати платежі з використанням інтернет-банкінгу «Приват24» не здійснювалась. Більш того, транзакції здійснювались з перевищенням встановленого Позивачем інтернет-ліміту у 5700 грн. Позивач будь-яких розпоряджень АТ КБ «Приватбанк» для проведення списання грошових коштів з її рахунку не надавала, рішення суду для проведення такого списання грошових коштів судами України з рахунку позивачки не приймалися, інші підстави для перерахування коштів, встановлені законом чи договором між сторонами на момент проведення їх списання були відсутні.

У зв`язку з викладеним, позивач просила суд зобов`язати АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відновити залишок коштів на картковому рахунку № НОМЕР_1 , що існував станом на 17 год 20 хв 07.04.2023 року в розмірі 79 240 (сімдесят дев`ять тисяч двісті сорок) грн 85 коп.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживача та відновлення залишку коштів на картковому рахунку відмовлено.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильним застосуванням норм процесуального та матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що матеріали справи взагалі не містять інформації про підписання позивачем та/або погодження позивачем «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою», «Тарифів банку».

При цьому, в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції посилається на пункти Умов і правил надання банківських послуг, розміщених на офіційному сайті банку https://privatbank.ua/terms/ в мережі Інтернет. До того ж, Умови та правила надання банківських послуг в Приватбанку, розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ у мережі Інтернет, на які посилається відповідач, не містить підпису ОСОБА_1 , а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг.

Таким чином, позивач вважає, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді пункти договору, на які посилається відповідач та суд першої інстанції. Також позивач наголошує, що суд першої інстанції, визнаючи дії банку законними, посилається на норми законодавства, що на момент виникнення спірних правовідносин (07.04.2023) втратили чинність, а саме: положення Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (втрата чинності 03.06.2021) та Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 № 705 (втрата чинності 29.07.2022).

Крім того, на думку апелянта, є недоведеними обставини, які б підтверджували розголошення ОСОБА_1 конфіденційної інформації щодо своїх карток, логіну та паролю Приват24.

Підсумовуючи вищезазначене, позивач є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем, та він несе відповідальність за неналежне надання цих послуг. Судом першої інстанції, в порушення вимог ЦПК України не надано належної оцінки доводам позивача та ухвалено незаконне рішення, яке з урахуванням наведеного підлягає скасуванню.

Від відповідача на адресу суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого, АТ КБ «Приватбанк» не погоджується з апеляційною скаргою, вважає рішення суду законним, ухваленим за результатами надання правової оцінки всім доводам та запереченням сторін в сукупності, повного вивчення матеріалів справи, з додержанням норм матеріального і процесуального права, а аргументи апелянта не спростовують правильність висновків суду.

Разом із тим наголошує, що платіжний сервіс компанії «GUAVAPAY LTD» не є внутрішньобанківською платіжною системою АТ КБ «ПриватБанк», а отже надавач платіжних послуг, у якого відкритий рахунок користувача для виконання платіжних операцій, в даному випадку це АТ «ПриватБанк», не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені держателем за допомогою платіжного застосунку, який не пропонується надавачем платіжних послуг.

Щодо помилкових тверджень позивача про незабезпечення Банком збереження коштів на рахунку, зазначає, що в позовній заяві, у Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань, так і в телефонному дзвінку до Банку, позивач повідомила, що вона здійснила перехід за посиланням на фішинговий сайт типу «ПриватБанк», де ввела свої авторизаційні дані (логін*пароль) для входу у Приват24, для підтвердження входу у Приват24 від Банку на її фінансовий номер 30 був здійснений ПУШ-дзвінок (17:18:29, 07.04.2023), де вона власноруч підтвердила дозвіл на вхід у Приват24, натиснувши цифру «1». В результаті зазначених дій ОСОБА_1 авторизувала свій Приват24 та надала доступ до нього третім особам.

Крім того, помилковими є посилання позивача на те, що банк здійснює припущення щодо переходу позивачем на фішинговий сайт, оскільки сама позивач в позові підтверджує перехід на фішинговий сайт, де вказує, що за надісланою покупцем веб-сторінкою інтернет-сайту ОЛХ перейшла для отримання сплачених коштів та згодом відбулись списання грошових коштів.

В період часу проведення оспорюваних позивачем платіжних операцій з її карткового рахунку, не відбувалася заміна фінансового номера позивача, не відбулася заміна SIM-картки фінансового номера, втрати мобільного телефону, зміна паролю до системи Приват24, картки знаходилися розпорядженні позивача.

Наведені обставини свідчать про те, що в даному випадку АТ КБ «Приватбанк» в жодному разі не має нести цивільно-правову відповідальність замість позивача, оскільки власна недбалість та бездіяльність позивача по захисту персональних даних, сприяла третім особам в доступі до персональних даних позивача в системі Приват24, банківських ідентифікаційних даних для здійснення операцій по списанню коштів з карткового рахунку.

Позивач намагається в судовому порядку перекласти на Банк відповідальність за свою недбалість при розголошенні персональних даних, конфіденційної інформації по своїй карті, розголошення даних та паролей, щоб уникнути відповідальності по кредитним зобов`язанням перед банком.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» Христян О.М. в судовому засіданні заперечувала доводи апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 квітня 2023 року з карткового рахунку Позивача № НОМЕР_1 (номер картки НОМЕР_2 ) невідомими особами було списано грошові кошти у розмірі 76373 грн. 85 коп. (декількома транзакціями). Перед цим, того ж дня, чоловік позивача ОСОБА_2 розмістив на сайті ОЛХ оголошення про продаж дитячого автокрісла. На зазначене оголошення біля 16:00 год. отримали повідомлення від невідомої особи про оплату вартості автокрісла через сайт ОЛХ, і необхідно отримати кошти, та надала посилання, через яке такі кошти мають бути отримані. Перейшовши за посиланням для отримання сплачених грошових коштів позивач заповнила необхідне поле, ввівши номер своєї картки. Після цього зазначений інтернет-сайт перевів її до сервісу «Приват24», де позивач ввела свої особисті дані авторизації.

Починаючи з 17 год. 21 хв. з картки позивача «Універсальна» було здійснено списання грошових коштів у сумі 76373 грн. 85 коп.

Згідно скріншоту з додатку «Приват24» з картки № НОМЕР_2 було здійснено наступні платіжні операції: інтернет-магазини GTMY, Suffolk - о 17 год. 21 хв. 07.04.2023 на суму 2760,58 грн. (66,53 EUR); інтернет-магазини GTMY, Suffolk - о 17 год. 22 хв. 07.04.2023 на суму 29649,79 грн. (714,56 EUR); інтернет-магазини GTMY, Suffolk - о 17 год. 23 хв. 07.04.2023 на суму 29649,79 грн. (714,56 EUR); інтернет-магазини GTMY, Suffolk - о 17 год. 27 хв. 07.04.2023 на суму 14313,69 грн. (344,96 EUR).

Факт здійснення вищезазначених платежів також підтверджується випискою про стан рахунку № НОМЕР_3 від 10.04.2023 року.

АТ КБ «ПриватБанк» здійснено службову перевірку щодо проведених операцій та встановлено, що 07.04.2023 року за рахунок кредитних коштів клієнта ОСОБА_1 на суму 76373,85 грн., внаслідок проведення чотирьох транзакній через термінал 10000141, який належить платіжному сервісу компанії «GUAVAPAY LTD» в інтернеті була проведена оплата послуг на сайті GTMY (Games That Move You), Suffolk (Англія).

Операції при списані коштів в загальній сумі 76373,85 грн. з картки НОМЕР_2 клієнтки ОСОБА_1 були проведені на інтернет-сайті з коректним ручним введенням номера картки (posentrey mode-12), CVC-коду картки (resp code-1) та коду для інтернет- платежів 3-D Secure (pos condition-82), з використанням фінансового номеру телефону НОМЕР_4 клієнта ОСОБА_1 .

Під час прослуховування телефонної розмови кієнта ОСОБА_1 з оператором, після дзвінків клієнт на лінію клієнтської підтримки НОМЕР_7 (ID НОМЕР_8 ), була отримана інформація про те, що чоловік ОСОБА_1 виставив на продаж на сайті OЛX дитяче автомобільне крісло, згодом з ним через месенджер "Viber", який було зареєстровано на номер мобільного телефону НОМЕР_9 , зв`язався покупець і пояснив, що для надходження від нього оплати, на карті продавця повинна бути сума не менша 3100 грн. Так як на той час коштів на карті не вистачало, чоловік ОСОБА_5 в терміналі самообслуговування поповнив картку своєї жінки, ОСОБА_1 , на вказану суму. Переписку з невідомою жінкою в месенджері "Viber" вела сама ОСОБА_1 . В ході переписки невідома особа пояснила клієнту, що для отримання оплати за товар, вона повинена зайти за посиланням, яке покупець відправив у месенджер "Viber" та заповнити форму де потрібно вказати дані банківської картки, на яку буде зараховано платіж, що клієнт і зробила, ввівши дані по своїй картці для виплат (номер картки, термін дії та cvv-код). Потім система перенаправила клієнта на сайт П24, де вона ввела логін і пароль до свого акаунту. Авторізація в акаунті П24 клієнта відбулася через IVR-виклик, який надійшов з телефону банку на фінансовий номер ОСОБА_1 , де клієнт власноруч підтвердила дозвіл для входу в П24, натиснувши цифру «1». Першій платіж у сумі 2 760,58 грн., за рекомендаціями шахраїв, клієнт провела самостійно, з підтвердженням свого фото, селфі з якого, вона відправила за посиланням, яке шахраї надіслали а у «Viber». Згодом ОСОБА_1 почали надходити sms-повідомлення про списання коштів з її карток. Збагнувши, що її ошукали, клієнт ОСОБА_1 звернулася на лінію клієнтської підтримки 5700, де в ході з розмови з оператором повідомив про факт шахрайських дій з боку невідомої особи.

За даними ПК банку вхід в акаунт П24 клієнта ОСОБА_1 , під час шахрайських дій, був здійснений через мобільну версію в додатку П24:

- 2023-04-07 17:18:29 Контакт проведено (OK) +30 P24AOS2 authorization

- 2023-04-07 17:37:30 Контакт проведено (ОК) НОМЕР_4 P24IOS2 restoreaccess.

При аналізі вибірки за період 01.01.23 - 23.03.23, яка була отримана з ПК FINNUM, встановлено, що номер фінансового телефону НОМЕР_4 клієнта ОСОБА_1 не змінювався, також не зафіксовано змін пароля для входу в акаунт П24 клієнта.

Перевіркою логів входу до Приват24 під акаунтом НОМЕР_4 клієнта ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_10 ) встановлено, після проведення 07.04.2023р. о 17:18:29 авторізації та наступним входом в акаунт П24 клієнта було зафіксовано нетиповий вхід в акаунт П24 клієнта ОСОБА_1 , з мобільного пристрою ASUS_Z01QDASUS (з ідентифікатором банку D2B013C529A18C45), який не належить клієнту ОСОБА_1 . За інформацією, у користуванні клієнта мобільний пристрій IPHONE 15,3 (з ідентифікатором банку E8E3CF2D-7DEF-47AD- AB63-D515521BDC30).

Більш детальною перевіркою входів із зазначених пристроїв встановлено, що входи з мобільного пристрою IPHONE 15,3 (з ідентифікатором банку E8E3CF2D-7DEF-47AD-AB63- D515521BDC30) виконувалися і раніше, а входи з мобільного пристрою ASUS_Z01QD|ASUS (з ідентифікатором банку D2B013C529A18C45) виконувалися лише 07.04.2023р. З огляду на зазначені факти можна зробити висновок, що шахрайський вхід під акаунтом ОСОБА_1 виконувався з мобільного пристрою ASUS_Z01QD|ASUS (з ідентифікатором банку D2B01ЗС529А18С45).

Шахрайський вхід під акаунтом ОСОБА_1 відбувся через VPN з нетипової для клієнта ір-адреси: 143.244.46.104 провайдера - DataCamp Limited, місцезнаходження: Київ, Україна.

Тобто, після переходу клієнтом за посиланням, яке шахраї відправили клієнту у «Viber» та заповненні виставленої форми, де нею було вказано номер картки, срок її дії та cvv-код, клієнтку ОСОБА_1 було перенаправлено на фішинговий сайт П24, на якому вона також ввела логін та пароль для входу в П24, з подальшою авторізацією в П24, через дзвінок банка (TVR-виклик).

Номер шахрайського телефону НОМЕР_9 , який не зареєстрований за жодним клієнтом, внесений в список обмеження. Клієнту рекомендовано звернутися до правоохоронних органів.

Таким чином під час перевірки встановлено, що компрометація входу під акаунтом Приват24 клієнта ОСОБА_1 та подальше викрадення коштів, сталася з вини самого клієнта. Клієнт самостійно з власної волі, введена шахраями в оману, перейшла по гіперсилці на фішинговий сайт "Приват24", де під час авторизації внесла власну персональну інформацію, зокрема фінансовий номер телефону НОМЕР_4 , пароль доступу у Приват24, конфіденційні дані по своїй платіжній картці, а також під час дзвінка банка підтвердила вхід у Приват24 під власним акаунтом. Тобто повідомила стороннім особам-шахраям інформацію за допомогою якої шахраї змогли зайти в її Приват24, де їм стала доступна інформація по карткам клієнта ОСОБА_1 , що дало можливість шахраям провести вищезазначені операції з її карткою.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції врахував те, що доказів на підтвердження здійснення оспорюваних транзакції з вини Банку, позивачем не надано, натомість, є докази того, що позивач сама розголосила конфіденційну інформацію по своїй картці, зокрема пінкод, номер карти, строк дії карти, авторизувалася через дзвінок в Приват 24, отже вини Банку у несанкціонованому списанні коштів з карти ОСОБА_1 немає.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Згідно з частиною першою статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Позивач заперечує здійснення нею 07 квітня 2023 року банківських операцій з переказу коштів через додаток Приват24 в загальній сумі 76 373,85 грн. з картки НОМЕР_2 , наполягає, що такий переказ було вчинено шахрайським способом.

При цьому позивач в контакті з працівниками банку повідомила (звукозапис розмови), що чоловік ОСОБА_1 виставив на продаж на сайті OЛX дитяче автомобільне крісло, згодом з ним через месенджер "Viber", який було зареєстровано на номер мобільного телефону НОМЕР_9 , зв`язався покупець і пояснив, що для надходження від нього оплати, на карті продавця повинна бути сума не менша 3100 грн. Так як на той час коштів на карті не вистачало, чоловік ОСОБА_5 в терміналі самообслуговування поповнив картку своєї жінки, ОСОБА_1 , на вказану суму. Переписку з невідомою жінкою в месенджері "Viber" вела сама ОСОБА_1 . В ході переписки невідома особа пояснила клієнту, що для отримання оплати за товар, вона повинна зайти за посиланням, яке покупець відправив у месенджер "Viber" та заповнити форму де потрібно вказати дані банківської картки, на яку буде зараховано платіж, що клієнт і зробила, ввівши дані по своїй картці для виплат (номер картки, термін дії та cvv-код). Потім система перенаправила клієнта на сайт П24, де вона ввела логін і пароль до свого акаунту. Авторизація в акаунті П24 клієнта відбулася через IVR-виклик, який надійшов з телефону банку на фінансовий номер ОСОБА_1 , де клієнт власноруч підтвердила дозвіл для входу в П24, натиснувши цифру 1". Першій платіж у сумі 2 760,58 грн., за рекомендаціями шахраїв, клієнт провела самостійно, з підтвердженням свого фото, селфі з якого, вона відправила за посиланням, яке шахраї надіслали у Viber. Згодом ОСОБА_1 почали надходити sms-повідомлення про списання коштів з її карток. Збагнувши, що її ошукали, ОСОБА_1 звернулась на лінію клієнтської підтримки 3700, де в ході з розмови з оператором повідомила про факт шахрайських дій, з боку невідомої особи.

За приписами ст.ст.1066, 1068 Цивільного кодексу України Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Отже, через власну недбалість позивача та її власні дії, що були спрямовані на переказ стороннім особам кредитних коштів, позивач помилково вважає, що в цьому провина банку.

Наявність кримінальної справи та визнання позивача потерпілою особою захищають її порушені права, бо позивач зможе стягнути завдану шкоду в порядку цивільного позову з отримувачів коштів, які на її думку отримали належні їй кошти безпідставно.

Вищевказані шахрайські операції стали можливими внаслідок порушення ОСОБА_1 . Умов та правил надання банківських послуг: «2.1.4.5.1. Клієнт зобов`язаний не передавати Картки, ПІНи, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати Картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим Договором, або що суперечать чинному законодавству».

2.1.4.5.2. Клієнт зобов`язаний вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, викрадення Картки, доступу третіх осіб до Картки, в тому числі до інформації, нанесеної на неї.

2.1.4.12.3. Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесених на картці даних.

2.1.4.12.5. Клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, а в разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати Картки, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію.

2.1.4.12.9. Клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на картці даних, до моменту звернення Клієнта в Банк та блокування Картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки у Стоп-лист Платіжною системою».

Відповідно до ст.55 Закону України « Про банки та банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Невід`ємною частиною договору банківського обслуговування є Умови та правила надання банківських послуг (далі - Умови), що розмішені на офіційному сайті банку в мережі Інтернет.

Відповідно до п.2.3.1.1.2 сторони узгодили можливість використання Клієнтом наступних Віддалених каналів обслуговування: Система «Приват24», в т.ч. мобільна версія, системи «LiqPay» та «Sendmoney», АТМ, ТСО, SMS, месенджери та будь-які інші системи «клієнт банк», «клієнт - Інтернет банк», «телефонний банкінг», «миттєва безконтактна оплата», якщо Банком надається така технічна можливість.

Згідно п.2.1.4.7.1, п.2.1.4.7.2. Умов, Клієнт має право здійснювати операції за допомогою Безконтактного платіжного інтерфейсу (платіжні операції, в тому числі зняття готівки, отримання інформації про наявність грошових коштів на його рахунках без присутності Картки в банкоматі тощо). Процедура ідентифікації Клієнта, який бажає скористатися Безконтактним платіжним інтерфейсом, здійснюється за допомогою засобів ідентифікації, що передбачені між Банком та Клієнтом (Фінансовий номер телефону Клієнта, ПІН (у випадку, якщо встановлений на рахунку Клієнта), одноразові (динамічні) паролі, QR-код, в тому числі сформований за допомогою системи інтернет-банкінгу, CVV/CVC-кодів, тощо).

Пунктами 2.1.4.5.1 , 2.1.4.5.2 Умов передбачено, що Клієнт зобов`язаний не передавати Картки, ПІНи, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати Картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим Договором, або що суперечать чинному законодавству. Клієнт зобов`язаний вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, викрадення Картки, доступу третіх осіб до Картки, в тому числі до інформації, нанесеної на неї.

Пунктом 11 розділу VI Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів та здійснення операцій з їх використанням» затвердженого постановою Правління НБУ 05 листопада 2014 року» №705, встановлено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначене узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15. Верховний суд у постановах від 17 липня 2019 року у справі № 564/678/15-ц, від 14 серпня 2019 року у справі № 317/2745/16-ц, від 18 серпня 2019 року у справі № 564/2153/16-ц, від 09 жовтня 2019 року у справі № 545/3918/16-ц, зазначений правовий висновок підтримав.

Клієнт несе повну відповідальність за усі операції, які здійснюються за допомогою Карток, які є Електронним платіжним засобом, емітованим для обслуговування його рахунку (п. 2.1.4.12.4 Умов).

Клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, в разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати Картки, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію (п. 2.1.4.12.5).

Клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на Картці даних, до моменту звернення Клієнта в Банк та блокування Картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Картки в Стоп-лист Платіжною системою. (п.2.1.4.12.9. Умов). Відповідно до п. 2.3.1.2.1, система «Приват24», в т.ч. мобільна версія, призначена для управління реальними банківськими рахунками через мережу Інтернет. Система надає Клієнтам комплекс банківських послуг цілодобово в режимі реального часу з будь-якої точки, що має вихід в Інтернет.

Чинним законодавством не надано повноважень банку здійснювати повернення проведеного переказу/зняття позивачем, здійсненого з належною авторизацією/введенням пінкоду.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

У постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі №686/17744/21 зазначено, що встановлення точного часу повідомлення банку клієнтом (користувачем) про втрату фінансового номеру телефону, при підозрі доступу третіх осіб до фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій таких осіб, має вирішальне значення при визначені того, за проведення яких операцій несе відповідальність клієнт, оскільки до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Вина АТ КБ «ПриватБанк» у здійсненні транзакцій по рахункам позивача в суді недоведена, оскільки всі сумнівні транзакції були проведені до повідомлення позивачем банку про такі дії, а тому висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є цілком законним та обґрунтованим, оскільки саме помилкові дії позивача (розголошення даних) сприяли здійсненню таких операцій.

Колегією суддів не приймаються твердження позивача про те, що в матеріалах справи не міститься інформації про підписання позивачем та/або погодження позивачем «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою», «Тарифів банку» і що через це їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг, оскільки дані доводи суперечать предмету поданого самим позивачем позову (про захист прав споживача послуг банка).

Виходячи з викладеного, збитки спричинені позивачу ОСОБА_1 , не підлягають відшкодуванню за рахунок банку, оскільки згідно Умов та правил надання банківських послуг: «2.1.4.12.3. Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесених на картці даних».

Твердження позивача про те, що при винесенні рішення суд першої інстанції посилався на норми законодавства, що на момент виникнення спірних правовідносин втратили чинність, не призвело до неправильного вирішення спору по суті.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилався як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно із статтею 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і правильності висновків суду не спростовують.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Судді:

Повний текст постанови складено 24 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя О.В. Агєєв