Провадження №2/523/149/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"22" жовтня 2024 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

за участю секретаря Мельниченко Г.О.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Одесі в порядку загального позовного провадження, справу за позовом -

ОСОБА_1 , котра діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ), треті особи: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради (65025, м. Одеса. пр. Добровольського, буд. 106) про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації права власності,

Установив:

Позивач в інтересах малолітніх дітей звернулась до суду з вимогами до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та просила визнати недійсним договір дарування від 20.08.2007 р., за яким ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_4 1/3 частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В., реєстровий № 4474. Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 1/3 частку житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_3 , проведену 27.10.2008 р. на підставі договору дарування реєстровий № 4474 від 20.08.2007 р., що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н. В., припинивши право власності ОСОБА_4 на зазначене майно.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.08.2007 р. укладено договір дарування, за яким ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_4 1/3 частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В., реєстровий № 4474.

Зазначена частина житлового будинку раніше належала третій особі ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок, що знаходиться у АДРЕСА_4 , виданого Четвертою Одеською державною нотаріальною конторою 06 березня 1975 року за реєстром № 1-3303, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації в книзі: 110-118, номер запису: 478. Згідно листа КП «ОМБТІ та РОН» від 01.11.2004 р. № 1К-144 за даними поточної інвентаризації від 23.10.1980 р. та 19.06.2003 р. будинок АДРЕСА_5 .

В подальшому зазначена частина житлового будинку на підставі договору дарування від 15.12.2004 р. була подарована ОСОБА_3 . ОСОБА_5 , а саме остання прийняла в дар 1/3 частину житлового будинку з надвірними господарчими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_3 , та складається в цілому з одного житлового будинку, зазначеного на схематичному плані літерою «А», загальною житловою площею 42,5 кв.м., та надвірних господарчих споруд під літерами: «В» - сарай, «Г» , «Д», «Ж» - убиральні, «Е» - сарай, «З» - гараж, 1-10 - огорожа, І-ІІ - мостіння, розташованих на земельній ділянці розміром 805 кв.м., що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Просвіркіною Т.В., реєстровий № 10971.

Позивачка перебувала в шлюбі з ОСОБА_3 з 2000 р. до 2018 р. Від шлюбу має дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка з чоловіком після укладення шлюбу весь час проживала у зазначеному будинку, де зареєстровано і її місце проживання. У цьому ж будинку від народження проживають та зареєстровано місце проживання їхніх спільних дітей. Відповідно до довідки від 18.08.2017 р., що видана ОСН мікрорайону «Слободський», за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані та постійно проживають ОСОБА_3 з 09.12.1965 р., ОСОБА_7 з 20.08.2003 р., ОСОБА_3 з 25.10.2004 р. та ОСОБА_2 з 08.01.2007 р. Інше житло у дітей відсутнє.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17.09.2019 р. у цивільній справі № 523/9526/18 договір дарування 1/3 частини житлового будинку з надвірними господарськими спорудами від 15.12.2004 р. визнаний недійсним.

Таким чином, спірний договір дарування від 20.08.2007 р., за яким ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_4 1/3 частину житлового будинку, укладено на підставі договору, що у подальшому було визнано недійсним.

Ґрунтуючись на зазначеному, позивачка вважає, що зміст спірного договору дарування суперечить вимогам закону, тому просила її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

На адресу суду 05 листопада 2020 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 , котра діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: ОСОБА_3 , орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації права власності..

24 листопада 2020 р. (а.с. 36,37) провадження по справі відкрито та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження.

Стороною відповідача ОСОБА_5 адвокатом Компанієць М. М. 09 лютого 2021 року надано відзив на позовну заяву. (а.с. 56-61).

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 11 лютого 2021 року провадження по справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі за № 523/9526/18 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання договору дарування недійсним. (а.с.92,93).

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 08 лютого 2023 р. провадження по справі відновлено. (а.с. 117).

17 жовтня 2023 року представник ОСОБА_3 адвокат Тітов В. Г. надав відповідь на відзив. (а.с. 148).

Представник позивачів ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , третьої особи ОСОБА_3 адвокат Тітов В. Г. надав клопотання в котрому просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на його задоволенні. (а.с. 166,167).

Відповідачі та інші треті особи в судове засідання не прибули, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причин неявки суду не сповітили та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертались. (а.с. 171,172,175).

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем ( ОСОБА_4 ) відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач ОСОБА_4 , у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін у загальному порядку та відзиву на позовну заяву не надала.

Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача ОСОБА_4 .

Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення за письмовою згодою представника позивачів. (а.с. 166).

З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 15.12.2004 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Просвіркіною Т. В., посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №10971 договір дарування, між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , відносно 1/3 частини житлового будинку з надвірними господарчими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_3 та складається в цілому з житлового будинку, загальною житловою площею 42,5 кв.м., та надвірних господарчих споруд.

Позивачка перебувала в шлюбі з ОСОБА_3 з 2000 р. до 2018 р. Від шлюбу має дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка з чоловіком після укладення шлюбу весь час проживала у зазначеному будинку, де зареєстровано і її місце проживання. У цьому ж будинку від народження проживають та зареєстровано місце проживання їхніх спільних дітей. Відповідно до довідки від 18.08.2017 р., що видана ОСН мікрорайону «Слободський», за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані та постійно проживають ОСОБА_3 з 09.12.1965 р., ОСОБА_7 з 20.08.2003 р., ОСОБА_3 з 25.10.2004 р. та ОСОБА_2 з 08.01.2007 р. Інше житло у дітей відсутнє.

Дозвіл органу опіки та піклування на укладання спірного договору в нотаріальній справі №10971 - відсутній.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17.09.2019 р. у цивільній справі № 523/9526/18 договір дарування 1/3 частини житлового будинку з надвірними господарськими спорудами від 15.12.2004 р. визнаний недійсним. (а.с. 20-22).

Постановою Одеського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року fпеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2019 року скасовано.

Прийнято постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_9 , яка діє в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_10 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , третя особа: Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання договору дарування недійсним задоволено частково.

Визнано недійсним договір дарування, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , посвідчений 15.12.2004 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Просвіркіною Т. В., зареєстрований в реєстрі за №10971, відносно 1/3 частини житлового будинку з надвірними господарчими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_3 та складається в цілому з житлового будинку, загальною житловою площею 42,5 кв.м., та надвірних господарчих споруд. (а.с. 113-116).

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду проголосив постанову від 14 червня 2023 року, котрою касаційну скаргу ОСОБА_5 залишив без задоволення. Постанову Одеського апеляційного суду від 30 листопада 2022 року залишив без змін. (а.с. 176-181).

20.08.2007 р. укладено договір дарування, за яким ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_4 1/3 частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В., реєстровий № 4474. (а.с. 65).

Таким чином, спірний договір дарування від 20.08.2007 р., за яким ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_4 1/3 частину житлового будинку, укладено на підставі договору, що у подальшому було визнано недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ч. 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

На підставі п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Зокрема, ч. 1 ст. 717 ЦК - оскільки договір дарування передбачає відчуження майна, як один з можливих способів розпорядження ним, що тягне перехід права власності на таке майно, дарувальник повинен мати правомочність розпорядження, як складову права власності на таке майно. Проте, внаслідок визнання недійсним договору дарування від 15.12.2004 р. відповідачка ОСОБА_11 не набула права власності на спірне нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.2,4-8,10-13,17-18,76-82,89,211,258-259, 263, 280, 352, 354 ЦПК України, ст.ст.3,11-16 ЦК України, суд,

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , котра діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ), треті особи: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), орган опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради (65025, м. Одеса. пр. Добровольського, буд. 106) про визнання недійсним договору дарування та скасування державної реєстрації права власності задовольнити.

Визнати недійсним договір дарування від 20.08.2007 р., за яким ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_4 1/3 частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н.В., реєстровий № 4474.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 1/3 частку житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_3 , проведену 27.10.2008 р. на підставі договору дарування реєстровий № 4474 від 20.08.2007 р., що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колмаковою Н. В., припинивши право власності ОСОБА_4 на зазначене майно.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 , судовий збір у загальному розмірі 1681 грн. 60 коп., рівними часинами, тобто по 840 грн. 80 коп. з кожного

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 23 жовтня 2024 року.

Суддя