П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 жовтня 2024 року місто Київ

справа № 753/7618/20

провадження №22-ц/824/12635/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Височанської Н.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

відповідач - ОСОБА_3

відповідач - ОСОБА_4 ,

відповідач - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 , подану адвокатом Раковець Ольгою Олегівною,

на заочне рішення Дарницького районного суду м.Києва від 23 жовтня 2023 року, ухвалене у складі судді Колесник О.М.,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_6 , в якому просив усунути йому перешкоди у користуванні належною йому земельною ділянкою з кадастровим номером :90:238:0029, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_6 за власний рахунок демонтувати встановлений на належній ОСОБА_1 земельній ділянці паркан та звільнити зайняту частину земельної ділянки загальною площею 35,8 кв.м..

Позов обгрунтовано тим, що позивач є власником житлового будинку та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Власником суміжної земельної ділянки з кадастровим номером :90:238:0028 і роташованого на ній будинку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , є ОСОБА_6 .

Відповідач при встановленні бетонного паркану порушив межі земельних ділянок і фактично встановив свій паркан на земельній ділянці позивача, а не по межі, тим самим захопив частину земельної ділянки позивача.

Оскільки відповідач добровільно не бажає врегулювати конфлікт, позивач змушений звертатися до суду за захистом свого порушеного права.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6

6 липня 2023 року до суду першої інстанції надійшла заява про уточнення позовних вимог, в який позивач просив зобов`язати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 за власний рахунок демонтувати встановлений на земельній ділянці ОСОБА_1 паркан та звільнити зайняту частину земельної ділянки.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 23 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні його земельною ділянкою.

Зобов`язано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 демонтувати за власний рахунок кожного встановлений на земельній ділянці площею 0,0898 га, розташованій в АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , паркан, який розділяє вказану земельну ділянку з земельною ділянкою кадастровий номер :90:238:0028, площею 0,1000 га на праві власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 по частині кожному і звільнити незаконно зайняту частину земельної ділянки площею 29,6 кв.м. та 6,2 кв.м., згідно висновку експерта від 24 квітня 2020 року.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, представник ОСОБА_5 адвокат Раковець О.О. подала апеляційну скаргу, в який просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким в позові ОСОБА_1 відмовити.

Зокрема зазначає, що первісного відповідача не було притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки та самовільне будівництво, а тому вважає апелянт лист та довідка Дарницького управління поліції є неналежним доказом і не встановлює юридичного факту чи не підтверджує певну подію.

Позивачем не надано суду протокол земельної комісії про вирішення земельного спору, або протокол про адміністративне правопорушення, рішення чи постанову суду про притягнення до кримінальної чи адміністративної відповідальності первісного відповідача по справі, або свідчення свідків які б підтвердили будівництво паркану первісним відповідачем.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Чорній Д.О. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції як законне і обгрунтоване без змін.

В судове засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не з`явилися, про місце, день і час розгляду справи повідомлені, що підтверджується судовими повідомленнями, які повернуті до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до ч.8 ст.128 ЦПК України вважається днем вручення особі повідомлення (т.2 а.с.221-223).

Представник відповідачки ОСОБА_5 адвокат Раковець О.О. апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 адвокат Чорній Д.О. проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив рішення як законне і обгрунтоване залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Судом установлено, що власником житлового будинку та земельної ділянки з кадастровим номером :90:238:0029, за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1 згідно свідоцтва про право власності на будинок від 27 березня 1991 року, державного акту серії ЯЖ № 007468 від 25 листопада 2008 року, витягу з Державного земельного кадастру від 6 квітня 2020 року № НВ-020, інформацією з ДЗК про право власності від 3 квітня 2020 року та інформаційної довідки з ДРРП від 3 квітня 2020 року №206014626.

Суміжна земельна ділянка з кадастровим номером :90:238:0028 за адресою: АДРЕСА_2 належить в рівних частках (по ) ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право на спадщину від 30 листопада 2022 року № 2051, ОСОБА_3 згідно свідоцтва про право на спадщину від 5грудня 2022 року № 2075, ОСОБА_4 згідно свідоцтва про право на спадщину від 6 грудня 2022 року № 2087, ОСОБА_5 згідно свідоцтва про право на спадщину від 5 грудня 2022 року № 2079, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О.

Відповідно до висновку судового експерта Свістунова І.С. від 24 квітня 2020 року № 898/04-2020 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи встановлено, що ділянка з кадастровим номером :90:238:0029, яка перебуває у власності ОСОБА_1 , і ділянка з кадастровим номером :90:238:0028 являються суміжними, мають спільну межу, не перетинаються в площині та не мають місць накладень між собою.

Окрім того, відповідно до цього висновку, частини земельної ділянки з кадастровим номером :90:238:0029, яка перебуває у власності ОСОБА_1 , а саме ділянки площею 29,6 кв.м. та 6,2 кв.м., що на схемі в додатку № 1 призначені під № 1,2 відповідно, фактично перебувають у землекористуванні ОСОБА_6 , правонаступниками якого є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у власності яких перебуває земельна ділянка з кадастровим номером :90:238:0028.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що паркан відповідачів виходить за межі їх земельної ділянки на земельну ділянку позивача і площа такого накладення складає 29,6 кв.м. та 6,2 кв.м. За таких обставин, необхідно звільнити земельну ділянку у вказаних частинах по всій довжині як це визначено у висновку експерта судової земельно-технічної експертизи, зобов`язавши відповідачів демонтувати встановлений на належній ОСОБА_1 земельній ділянці паркан та звільнивши зайняту частину земельної ділянки згідно висновку судового експерта від 24 квітня 2020 року № 898/04-2020.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Поняття земельної ділянки як об'єкта права власності визначено у ч.1 ст.79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним право користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, з позовом про усунення перешкод у розпорядженні власністю (негаторний позов).

Відповідно до ч.2, 3 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання чиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Відповідно до п.п. «г», «е» ч.1 ст.91 ЗК України власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства.

Відповідно о ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Встановивши, що паркан (огорожа) відповідачів виходить за межі їх земельної ділянки на земельну позивача ОСОБА_1 і площа, такого накладення складає 29,6 кв.м. та 6,2 кв.м., суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про необхідність звільнення земельної ділянки у вказаних частинах по всій довжині, як це визначено у висновку експерта судової земельно-технічної експертизи.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку належним доказом на підтвердження факту самовільного зайняття відповідачами частини земельної ділянки, що належить позивачеві, є висновок експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, яка проведена на замовлення ОСОБА_1 . У висновку зазначено, що такий підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків (ст.ст.384,385 КК України).

Саме висновком експертизи встановлено, що частина земельної ділянки, яка належить ОСОБА_1 фактично перебуває у користуванні відповідачів, які право власності на земельну ділянку набули в порядку спадкування після смерті чоловіка та батька, і відповідно, як власники мають відповідати перед позивачем.

Висновки експертизи відповідачами належними та допустимими доказами не спростовані.

Відсутність факту притягнення ОСОБА_6 до адміністративної або кримінальної відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки та самовільне будівництво не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , права якого порушені власниками суміжної земельної ділянки.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не впливають на їх правильність, а фактично зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до статті 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 , подану адвокатом Раковець Ольгою Олегівною, залишити без задоволення.

Заочне рішення Дарницького районного суду м.Києва від 23 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 23 жовтня 2024 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус