Справа № 611/476/24
Номер провадження 2/629/1160/24
25.10.2024 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Каращука Т.О., за участю секретаря судового засідання -Лукаренко А.Р., розглянувши у м.Лозова в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу №611/476/24 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України, про стягнення моральної шкоди,-
протиправним та скасовано повідомлення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції якими ОСОБА_1 було повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання. Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ Єжовим М.В. від 29.08.2014 року відкрито виконавче провадження №44549599 за Рішенням Європейського суду з Прав Людини від 31.07.2014 у справі Штефан та інші проти України. Як зазначає позивач, окрім постанови про відкриття по даному виконавчому провадженню державним виконавцем Сіренко С.В. за останні десять років не вчинено ніяких виконавчих дій. З огляду на вищезазначені обставини, моральна шкода завдана позивачу внаслідок бездіяльності державних виконавців шляхом тривалої відмови у прийнятті до виконання виконавчого документу, внаслідок чого не виконується Постанова Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 року, Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2023 року у справі №520/2199/23 та Рішення Європейського Суду з Прав Людини від 31 липня 2014 року у справі Штефан та інші проти України. Беручи до уваги вищевикладене позивач просить стягнути з Міністерства юстиції України та Державної казначейської служби України, моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.
Ухвалою суду було відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано строк учасникам для подання заяв по суті.
Відносно вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди представник вказує, що у позовній заяві має бути зазначено, у чому саме полягає шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди, та якими доказами шкода підтверджується. Представник зазначає, що позивач не надав суду доказів того, чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, за яких обставин вони заподіяні та чому оцінено моральну шкоду саме на таку суму та з чого позивач при цьому виходив, а також інші обставини, що мають значення для вирішення цієї вимоги.
Враховуючи вищевикладене, представник МЮ України просить у позові ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
17.09.2024 року надійшов відзив від представника Державної казначейської служби України, в якому останній зазначив, що служба позовні вимоги не визнає, вважає їх необґрунтованими та безпідставними. В обгрунтування вказує, що Казначейство є органом, який здійснює списання коштів з державного бюджету. Разом з цим, Казначейство не порушувало інтересів та охоронюваних законом прав позивача. Беручи до уваги наявні умови та підстави для відшкодування моральної шкоди, позивачем помилково вказано що Казначейство є належним відповідачем у цій справі та має нести відповідальність за неправомірні дії фізичних осіб чи установ, підприємств або державних органів. Представник вказує, що відповідно до п.2 ст.6 ЗУ Про виконавче провадження рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2011 №845.
Стосовно вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди представник вказує, що підставою для відповідальності за шкоду завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади є наявність в діях особи складу цивільного правопорушення елементами якого є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між ними. Разом з тим, позивачем не надано належних доказів у підтвердження спричиненої моральної шкоди, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та на думку позивача завданою шкодою.
Вивчивши матеріали справи та заяви по суті, суд приходить до наступних висновків.
Як зазначає позивач у позовній заяві моральна шкода завдана йому полягає у бездіяльності державних виконавців шляхом тривалої відмови у прийнятті до виконання виконавчого документу, внаслідок чого не виконується Постанова Барвінківського районного суду Харківської області від 17.06.2011 року, Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2023 року та Рішення Європейського Суду з Прав Людини від 31 липня 2014 року у справі Штефан та інші проти України, та у зв`язку з чим порушуються його права, тому він просить стягнути з Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України, моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн.
У відзиві представник Державної Казначейської служби зазначив, що Казначейство є неналежним відповідачем по даній справі та не має нести відповідальність за неправомірні дії фізичних осіб чи установ, підприємств або державних органів.
Відповідно до ч. 2 ст. 51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання.
З матеріалів справи встановлено, що позивач з таким клопотанням не звертався.
Крім того, як вказують у відзивах представники відповідачів, Державна казначейська служба України та Міністерство юстиції України не порушувало інтересів та охоронюваних законом прав позивача, тому просили відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з пунктів 8 та 9 частини 2 статті 16 ЦПК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
У відповідності до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначено у статті 23 ЦК України.
Згідно з частиною першою та другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Як роз`яснено судам в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у принижені честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Згідно з п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають з`ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, які зазнав позивач, характеру немайнових витрат та урахуванням інших обставин. При цьому суд має право виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Відповідно дост. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ст. 78 ЦПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Звертаючись з вимогою про відшкодування моральної шкоди позивач не надав суду жодних доказів, які б свідчили про факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, заявленими ним відповідачами.
Позивачем не доведено наявності усіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення для відшкодування моральної шкоди (факт наявності моральної шкоди, протиправність дій її заподіювача, обґрунтування визначення розміру моральної шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та завданням такої шкоди позивачу), у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог суд відмовляє.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України.
Оскільки суд відмовляє в задоволенні позову, судові витрати ча на підставі ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача.
Відповідно до п.10, ч.1 ст.5 ЗУ Про судовий збір позивач звільнений від сплати судового збору, а тому суму судового збору у розмірі 1 211,20 грн, яка підлягає стягненню з позивача, суд вважає за необхідне віднести за рахунок держави.
Керуючись ст.ст. ст.ст. 4, 12, 76 81, 141, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України, про стягнення моральної шкоди - відмовити.
Судовий збір у розмірі 1 211,20 грн віднести за рахунок держави.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторони:

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Міністерство юстиції України, , адреса: вул. Городецького, буд.13, м. Київ, 01001, електронна пошта: .

Відповідач - Державна казначейська служба України, , адреса: вул. Бастіонна, буд.6, м. Київ, 01601, електронна пошта: .

Суддя Т.О.Каращук