КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року місто Київ.

Справа № 373/1534/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/16326/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

судді-доповідача Желепи О.В.,

суддів: Мазурик О.Ф., Немировська О.В.

за участю секретаря судового засідання Рябошапка М.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2024 року (у складі судді Опанасюка І.О.,інформація щодо дати складання повного тексту відсутня)

у справі за позовом Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ

Представник позивача Великий Н.С. звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОБАНК» заборгованість за кредитним договором № від 17.08.2021 у розмірі 117066 грн 18 коп., в тому числі : заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена)-61024 грн 14 коп.; заборгованість по річним процентам (в тому числі прострочена) - 8900 грн 75 коп.; заборгованість по щомісячним процентам (в тому числі прострочена)- 47141 грн 29 коп. Також просить стягнути з відповідача судові витрати.

Позов обґрунтовано тим, що 17.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №.

Відповідно до п.1.1 Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Відповідно до п.1.2., 1.3. Кредитного договору Позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених у порядку повернення кредиту.

Відповідно до п.3.3 Кредитного договору всі інші умови кредитного договору викладені в паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень».

Відповідно до умов Кредитного договору № від 17 серпня 2021 року та Паспорту кредиту №5578480 та Позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах : сума кредиту - 67667 грн 82 коп. , строк користування - 48 місяців, річні проценти - 11,99% від суми боргу за договором; щомісячні проценти - 2,99% від суми кредиту.

Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору.

Кредит Відповідачем був отриманий шляхом безготівкового перерахунку коштів у спосіб , зазначений у Кредитному договорі (п.1.2., 1.4. Кредитного договору), отже Кредитодавець, свої обов`язки за Кредитним договором виконав у повному обсязі.

17 грудня 2021 року права вимоги за Кредитним договором відступлені Акціонерному Товариству «ТАСКОБАНК» на підставі Договору факторингу №171221 від 17.12.2021. Відповідно до умов цього Договору та Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу №171221 від 17.12.2021. позивач є новим кредитором ОСОБА_1 за кредитним договором № від 17 серпня 2021 року з усіма наступними додатками та змінами.

Факт передачі права вимоги за вказаним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджується Реєстром прав вимоги до Договору відступлення права вимоги, випискою та розрахунком заборгованості.

Умови Кредитного договору Позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті.

Станом на 10.06.2024 заборгованість Позичальника за Кредитним договором № від 17 серпня 2021, становить 117066 грн 18 коп., в тому числі : заборгованість по тілу кредиту( в тому числі прострочена) - 61024 грн 14 коп.; заборгованість по річним процентам (в тому числі прострочена) -8900 грн 75 коп., заборгованість по щомісячним процентам (в тому числі прострочена) - 47141 грн 29 коп.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник АТ «ТАКСОМБАНК» - Бойко Олена Сергіївна 28 серпня 2024 року засобами поштового зв`язку подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, якою просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення є незаконним т необґрунтованим, ухвалене з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що підписаний сторонами Договору факторингу № 171221 від 17 грудня 2021 року та скріплений їхніми печатками Акт прийому-передачі Реєстру Прав Вимог підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною боргу. Такий реєстр підписано 17.12.2021 року, обсяг зобов`язання, право вимоги за яким передано Позивачу чітко відображено в зазначеному реєстрі, додатково підтверджується як розрахунком заборгованості, так і випискою по рахунку відповідача, сформованою вже АТ «ТАСКОМБАНК» за період з 17.12.2021 року по 10.06.2024 року, які є документами первинного бухгалтерського обліку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 5 вересня 2024 рокувідкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

7 жовтня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив представника відповідача - ОСОБА_3 , яким просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

У судове засіданняучасники справи не з`явились. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили. ОСОБА_1 отримав судову повістку 21 вересня 2024 року, що підтверджується розпискою на рекомендованому повідомленні (а.с. 164). Позивач повідомлявся на електронний кабінет у системі «Електронний суд».

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційного оскарження, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд першої інстанції вважав встановленим, що на підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів у спосіб та в обсязі, зазначених в позовній заяві представник позивача надав суду копію кредитного договору № від 17 серпня 2021 року укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 відповідно до умов якого, кредитодавець зобов`язався надати кредит у розмірі 67667 грн 82 коп., строком на 48 місяців, а Позичальник зобов`язався сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених у Паспорті кредиту №5578480, який є невід`ємною частиною цього Договору; копію паспорта споживчого кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №5578480 від 17.08.2021, в якому, зокрема, зазначено, що кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 банківських днів від дня укладення договору; копію умов отримання фінансових кредитів товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» без підпису відповідача.

На підтвердження факту укладення договору факторингу представник позивача надав копію договору факторингу №171221 від 17.12.2021 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та Акціонерним товариством «ТАСКОБАНК» з додатками : №1 Форма Реєстру Прав Вимоги, №2 акт прийому передачі Реєстру Прав Вимоги за Договором Факторингу №171221 від 17 грудня 2021, №3 Форма Реєстру Прав Вимоги в електронному виді, №4 акт прийому-передачі Реєстру Прав Вимоги в електронному виді за Договором Факторингу №171221 від 17 грудня 2021, №5 Зразок (форма) повідомлення про відступлення прав вимоги; копію акта прийому - передачі документів від 20 грудня 2021 року до Договору факторингу №171221 від 17 грудня 2021 року; документ без назви, який представник позивача ідентифікує як копію з витягу з реєстру боржників прав вимоги до Договору факторингу №171221 від 17.12.2021; копію платіжної інструкції № від 17.12.2021 АТ «ТАКСОБАНК» про перерахування коштів ТОВ «ФК «ЦФР» згідно договору факторингу №171221 від 17.12.2021.

Відповідно до розрахунку заборгованості по кредитному договору № від 17.08.2021 укладеного з позичальником ОСОБА_1 станом на 10.06.2024 заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена) складає 61024 грн 14 коп., заборгованість по річним процентам (в тому числі прострочена) - 8900 грн 75 коп., заборгованість по щомісячних процентах (в тому числі простроченим) - 47141 грн 29 коп., загальна заборгованість -117066 грн 18 коп. Водночас нарахування заборгованості по тілу кредиту та річних процентах здійснено за період із 17.12.2021 по 10.06.2024, нарахування заборгованості по щомісячних процентах за період із 24.11.2021 по 10.06.2024, тобто після укладення договору факторингу №171221 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ТАСКОБАНК».

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем на підтвердження своїх вимог не надано належних та допустимих доказів (письмових або електронних), які б відповідали вимогам процесуального законодавства, не надано доказів перерахування первісним кредитором грошових коштів на виконання умов договору.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками, з огляду на наступне.

Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами першою і другою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 627 ЦК України установлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 202, частини першої статті 626 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договором є домовленість двох або більше сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовамидоговору єумови пропредмет договору,умови,що визначенізаконом якістотні абоє необхіднимидля договорівданого виду,а такожусі тіумови,щодо якихза заявоюхоча боднієї ізсторін маєбути досягнутозгоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).

Частиною першоюстатті 641ЦК Українипередбачено,щопропозиціюукласти договір(оферту)може зробитикожна ізсторін майбутньогодоговору. Пропозиціяукласти договірмає міститиістотні умовидоговору івиражати намірособи,яка їїзробила,вважати себезобов`язаноюу разіїї прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Згідно частини першої статті 634ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Нормою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Частинами першою та другою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В силу приписів частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

За змістом статей 629, 525, 612, 611 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).

Згідно частини першої статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ч. 1 ст. 517 ЦК України).

Як убачається із матеріалів справи, 17 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» (позивач у справі) було укладено договір факторингу №171221, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» відступило на користь позивача АТ «Таскомбанк» за плату права вимоги за кредитними договорами згідно реєстру прав вимоги та акту прийому-передачі реєстру прав вимоги від 17.12.2021. Відповідно до цього реєстру прав вимоги позивачу по цій справі передано права вимоги по 20447 позичальниках на загальну суму заборгованості в розмірі 512057517,95 грн., за що АТ «Таскомбанк» сплатило на користь ТОВ «ФК «ЦФР» передбачену п. 3.1 Договору факторингу суму в розмірі 467336417,92 грн. на підставі меморіального ордера №833437008 від 17.12.2021 (а.с. 23-35, 36).

Відповідно, для підтвердження факту відступлення права вимоги, Фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012, від 02.11.2021 у справі №905/306/17 тощо.

Із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження факту набуття АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до боржника ОСОБА_1 товариством надано засвідчені копії відповідних документів.

Зазначені документи є письмовими доказами в розумінні ст. 95 ЦПК.

Крім того, на підтвердження виконання умов Договору факторингу позивачем надано Акт прийому-передачі документів до Договору факторингу №171221 від 17 грудня 2021 року (а.с. 170 зв.), який відповідно до п. 4.2.1. цього Договору укладається сторонами на підтвердження передачі фактору документів, що підтверджують права вимоги, протягом 180 календарних днів з моменту підписання Акту прийому-передачі Реєстру Прав Вимог, але в будь-якому разі не раніше дня сплати фактором клієнту суми фінансування.

Із визначеної Договором факторингу послідовності дій клієнта та фактора вбачається, що Акт прийому-передачі Реєстру Прав Вимог також є доказом переходу до АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №від 17 серпня2021 року, оскільки укладається у зв`язку з переходом прав вимоги від клієнта до фактора на умовах цього Договору, який підтверджує передачу фактору документів відповідно до умов цього договору та складається після повної сплати фактором клієнту суми фінансування при передачі документів.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 користувався кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за кредитом, останній раз 19 серпня 2022 року, що підтверджується наданим позивачем виписками по особовому рахунку (а.с. 49-101).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання за договором кредиту належним чином не виконував, унаслідок чого за розрахунком позивачастаном на 10.06.2024 відповідач має існуючу прострочену заборгованість 117066 грн 18 коп., в тому числі : заборгованість по тілу кредиту( в тому числі прострочена) - 61024 грн 14 коп.; заборгованість по річним процентам (в тому числі прострочена) -8900 грн 75 коп., заборгованість по щомісячним процентам (в тому числі прострочена) - 47141 грн 29 коп.

Суд першої інстанції не дав належної оцінки наведеним доказам і не врахував, що за пунктом 5.6 Положення «Про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого постановоюПравління НБУ від 18 червня 2003 року № 254, та п. 62 Положення «Про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», затвердженого ПостановоюПравління НБУ від 04 липня 2018 року № 7, виписки з особових рахунків клієнтів є первинними документами і підтвердженням виконаних за день касових операцій.

Згідно з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 03 квітня 2019 року у справі № 461/10303/15, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 25 травня 2021 року у справі № 544/4300/16-ц доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерськийоблік та фінансовузвітність».

У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року в справі №554/4300/16-ц, суд констатував, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надані банком виписки за картковими рахунками позичальника, яким суди дали оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. На підставі належної оцінки зібраних у справі доказів, суд установив, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав відповідачу кредит в обумовленій сумі, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача, тому дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних до позичальника про стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотків. Посилання у касаційній скарзі на те, що банк не надавав позичальнику кредитні кошти в обумовленій кредитним договором валюті, є необґрунтованими, оскільки відповідно до встановлених судами попередніх інстанцій обставин справи передбачений кредитним договором порядок надання кредитних коштів був дотриманий, що підтверджується у тому числі випискою з особового рахунку позичальника, а також подальшими діями останнього щодо передачу в іпотеку нерухомого майна в забезпечення виконання взятих на себе зобов`язань, подальше внесення змін до кредитного договору, шляхом укладення додаткових угод, вчинення дій по частковому виконанню умов з повернення кредиту протягом тривалого часу.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Матеріали справи не містять доказів належного виконання ОСОБА_1 свого зобов`язання за Кредитним договором № від 17 серпня 2021 року з повернення кредиту та сплати процентів за договором.

Посилання суду першої інстанції на те, що надана виписка не містить інформації про рух коштів до переходу прав новому кредитору, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову, так як ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду, будучи повідомленим про розгляд справи ОСОБА_1 не надав жодного доказу на спростування розрахунку заборгованості, зробленого позивачем та не заперечував, що він має заборгованість у визначеному позивачем розмірі, яка утворилась, іще до відступлення боргу позивачу.

Сам кредитний договір, укладений у письмовій формі, у встановленому законом порядку позичальником не оспорювався та про неодержання кредитних коштів або одержання їх у меншій кількості ним не заявлялося і такі обставини по справі не доведені, а тому наведені в апеляційній скарзі доводи знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову не повно встановив обставини, не надав належної оцінки доказам, що надав позивач, внаслідок чого ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивач при поданні позову сплатив судовий збір у розмірі 3 028 грн, а при поданні апеляційної сплачено судовий збір у розмірі 4 542 грн. Враховуючи, що за результатами апеляційного перегляду, позов задоволено, з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 7 570 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» - задовольнити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором № від 17.08.2021 у розмірі 117066 грн 18 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» судовий збір в розмірі 7 570 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «ТАСКОБАНК» місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, 01032; ;

відповідач - ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуючий О.В. Желепа

Судді О.Ф. Мазурик

О.В. Немировська