Справа №: 671/1314/24

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2024 року Волочиський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.,

з участю секретаря судового

засідання Кошонько Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Волочиську цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 4043165 від 24.01.2021 року в розмірі 45851 грн. 79 коп., а також про стягнення судових витрат в розмірі 3028 грн. 00 коп. сплаченого судового збору та 13000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 24.01.2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 4043165, відповідно до якого кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.

Вказує, що відповідно до умов вказаного договору ТОВ «МІЛОАН» надав ОСОБА_1 кредит в розмірі 10000 грн., а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити проценти за користування кредитом в строк до 21.10.2021 року.

Далі, як вказує позивач, 28.12.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 28-12/2021-72, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами кредиту, у тому числі, за договором про надання споживчого кредиту № 4043165 від 24.01.2021 р., що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 .

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 4043165 від 24.01.2021 р., що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 .

Таким чином, позивач вказує, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділений правом грошової вимоги до відповідача та оскільки, ОСОБА_1 умови кредитного договору належним чином не виконав та не повернув кредитні кошти і проценти за користування кредитом, а тому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за вказаним договором в розмірі 45851 грн. 79 коп.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Представник позивача у позові просив справу слухати у його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнає та просить залишити позов без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 24.01.2021 року відповідач ОСОБА_1 подав ТОВ «МІЛОАН» в електронному вигляді Анкету-заяву на кредит № 4043165 (а.с. 11-12).

В Анкеті-заяві зазначена сума кредиту - 10000 грн. 00 коп.; строк кредитування - 270 днів, з 24.01.2021. Дата повернення кредиту 21.10.2021, сума до повернення - 18804 грн. 50 коп. Складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту 0,00 грн., проценти за користування кредитом 8804 грн. 50 коп. Також позичальником ОСОБА_1 погоджені умови кредитування по даній заяві 443165.

24.01.2021 року на мобільний номер телефону відповідача ОСОБА_1 був наданий одноразовий ідентифікатор НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с. 12).

24.01.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір про споживчий кредит № 4043165, за умовами якого ТОВ «МІЛОАН» зобов`язалося надати відповідачеві грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі 10000 грн. 00 коп., а ОСОБА_1 , у свою чергу, зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом (п.п. 1.1, 1.2 договору).

Пунктами 1.3, 1.4 договору встановлено, що кредит надається загальним строком на 270 днів з 24.01.2021 року. Термін (дата) повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом (за умови дотримання графіку платежів): 21.10.2021 року.

Відповідно до п. 1.5.1 договору проценти за користування кредитом складають 8804 грн. 50 коп., які нараховуються за ставкою 180,00% річних.

Згідно із п. 1.6 договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 360,00% річних.

Відповідно до п. 2.1 договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказну на картковий рахунок.

Згідно із п. 4.1 договору у разі прострочення позичальником зобов`язань повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору, позичальник починаючи з дня наступного за днем спливу терміну (дати), вказаного в графіку платежів, як останній день строку протягом якого платіж не вважається простроченим, зобов`язаний сплатити на користь товариства пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який сплачується пеня, від суми невиконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення.

Так, ТОВ «МІЛОАН» належним чином виконало свої зобов`язання за договором кредиту, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти в розмірі 10000 грн. 00 коп., в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується платіжним дорученням 38220941 від 24.01.2021 року (а.с. 13).

Однак, через невиконання відповідачем договірних зобов`язань у нього утворилась заборгованість за договором, яка згідно розрахунку позивача становить 45851 грн. 79 коп. та складається із: 8625 грн. 08 коп. - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту), 37226 грн. 71 коп. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги.

28.12.2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 28-12/2021-72, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами кредиту, у тому числі, за договором про споживчий кредит № 4043165 від 24.01.2021 р., що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 (а.с. 22-27).

Далі, 10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору про відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за договором про споживчий кредит № 4043165 від 24.01.2021 р., що укладений між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 (а.с. 28-34).

Згідно із витягом з реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10.01.2023 року, заборгованість ОСОБА_1 за договором № 4043165 складає 45851 грн. 79 коп., із яких 8625 грн. 08 коп. сума заборгованості за основним зобов`язанням, 37226 грн. 71 коп. сума заборгованості за відсотками (а.с. 34).

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

За висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відтак, після підписання договору про споживчий кредит № 4043165 від 24.01.2021 року у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позичальника виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання з повернення кредитних коштів.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

В силу вимог ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі ст. 514 ЦПК України.

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); дарування (частина друга статті 718 ЦК України); факторингу (глава 73 ЦК України).

Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Таким чином, наявними у матеріалах справи доказами підтверджується факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора ТОВ «МІЛОАН» до ТОВ «Вердикт Капітал», а далі від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за договором про споживчий кредит № 4043165 від 24.01.2021 року, укладеним між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що в підписаному відповідачем кредитному договорі та графіку платежів чітко визначені сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення кредиту, отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Відповідач ОСОБА_1 , в порушення умов укладеного кредитного договору, своєчасно не повернув кредитні кошти та не сплатив відсотки за користування кредитом, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість за договором про споживчий кредит № 4043165 від 24.01.2021 року в розмірі 45851 грн. 79 коп. (8625 грн. 08 коп. - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту), 37226 грн. 71 коп. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Тож, позивач довів належними та допустимими доказами заявлену до стягнення з відповідача суму заборгованості, тоді як відповідачем не спростовано доводів позивача будь-якими доказами.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про доведеність обставин щодо невиконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим відповідно до вимог наведеного чинного законодавства позивач вправі ставити вимоги до нього про стягнення заборгованості.

З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в розмірі 45851 грн. 79 коп.

Щодо вирішення питання про судові витрати та витрати пов`язані із правничою допомогою, суд виходить з наступного.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в сумі 3028 грн. 00 коп. (а.с. 1).

У зв`язку із тим, що позов задоволено повністю, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог слід стягнути 3028 грн. 00 коп. сплаченого судового збору.

Разом з тим, відповідно ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За положеннями ст. ст. 133, 137 ЦПК України, учасник справи має право на відшкодування лише професійної правової допомоги наданої адвокатом.

07.06.2024 року між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС» було укладено договір про надання правової допомоги № 07-06/2024 (а.с. 38-39).

Згідно із актом № 2 про надання юридичної допомоги від 10.06.2024 року, вартість наданих послуг адвокатським об`єднанням складає: 4000 грн. 00 коп. надання усної консультації з вивченням документів, 9000 грн. 00 коп. складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду (а.с. 43).

Згідно із платіжною інструкцією № , позивачем 11.06.2024 року було сплачено АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС»кошти за надання правової допомоги згідно договору № 07-06/2024 (а.с. 41).

Враховуючи особливості предмета спору, а також характер виконаної роботи з урахуванням складності справи, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 13000 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 128, 133, 137, 141, 247, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 526, 610, 1048-1050, 1054 ч.1 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором про споживчий кредит № 4043165 від 24.01.2021 року в розмірі 45851 грн. 79 коп. (8625 грн. 08 коп. - заборгованість за кредитом (за тілом кредиту), 37226 грн. 71 коп. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги), а також судові витрати в розмірі 3028 грн. 00 коп. судового збору та 13000 грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу,а всього 61879 грн. 79 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»(01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306; ).
Відповідач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Повне судове рішення складено 23 жовтня 2024 року.

Суддя О.М.Бабій