Справа № 503/2333/24
Провадження № 2/503/642/24
УХВАЛА

24 жовтня 2024 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Вороненка Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Вдовиченко В.О.,

представника позивача адвоката Славової О.А.,

проводячи підготовче засідання в залі суду у м. Кодима, в порядку загального позовного провадження, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

встановив:

Позивач через свого представника подала до суду вище вказану позовну заяву, в якій пред`явила до відповідача позовні вимоги про визначення з нею місця проживання їх спільної малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно в розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

20.05.2024 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у даній справі розгляд якої визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Одночасно із цим судом роз`яснено відповідачу його право у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати до суду відзив на позовну заяву (відзив). Копію ухвали надіслано сторонам, зокрема відповідачу разом із судовою повістко і копією позовної заяви та доданих до неї документів рекомендованим листом у відповідності до ч.2, 4-6 ст. 128 ЦПК України за адресою його зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно інформації Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 02.05.2024 року № 03-17/1625, отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України.

У встановлений судом строк відповідач ОСОБА_2 не скористався своїм процесуальним правом учасника справи сторони (відповідача), а саме відзив на позовну заяву (відзив) не подав.

При цьому, протягом підготовчого провадження відповідач ОСОБА_2 надіслав до суду письмову заяву від 06.06.2024 року, в якій зазначив, що просить врахувати при визначені розміру аліментів вже здійснюване з нього стягнення аліментів у відповідному виконавчому провадженні, а також зазначив, що позовні вимоги визнає частково, а саме в розмірі 5000 грн.

Позивач протягом підготовчого провадження скористалась своїм правом, передбаченим ч.3 ст. 49 ЦПК України, на зміну предмету позову шляхом подання 06.10.2024 року через свого представника з використання системи «Електронний суд» відповідної письмової заяви, в якій заявлено про зміну предмету позову в частині позовної вимоги про стягнення аліментів, а саме просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн, але не менше 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

24.10.2024 року ухвалою суду у даній справі було роз`єднано позовні вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини та про стягнення аліментів на утримання дитини, виділивши вимогу про стягнення аліментів на утримання дитини в самостійне провадження.

У зв`язку з чим судом було поставлено на вирішення питання про прийняття визнання відповідачем позову про стягнення аліментів, згідно поданої ним письмової заяви від 06.06.2024 року.

В підготовче засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час і місце підготовчого засідання була своєчасно повідомлена належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.3 ст. 128 та ч.5 ст. 130 ЦПК України, шляхом доставлення судової повістки 27.08.2024 року до електронного кабінету представника позивача адвоката Славової О.А. та шляхом надіслання їй судової повістки поштою, про що свідчить довідка про доставку електронного документу та рекомендоване поштове відправлення № 872 (з позначкою «судова повістка» зазначеною в адресному ярлику розміщеному на поштовому конверті), яке було повернуто поштою до суду неврученим із відміткою в довідці про причини повернення (Ф.20) за закінченням терміну зберігання, хоча в самій примітці на згаданій довідці відзначено, що категорично забороняється використання такої причини повернення рекомендованих листів з позначкою «Судова повістка», оскільки зазначена причина повернення не передбачена положеннями ст. 128 ч.8, 272 ч.6 ЦПК України як така, що має процесуально значущі наслідки для мети використання поштового відправлення здійсненого судом. Тому суд сприймає як фактичну причину повернення згаданого рекомендованого відправлення те, що «адресат відсутній за вказаною адресою».

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Славова О.А., яка приймала участь в підготовчому засідання у режимі відеоконференції поза приміщення суду з використанням власних технічних засобів, зазначила, що заява відповідача є підставою для задоволення позовної вимоги про стягнення аліментів.

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час і місце підготовчого засідання був своєчасно повідомлений належним чином у відповідності до вимог ч.2, 4-5, 8 п.4 ст. 128 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване поштове відправлення № 154 (з позначкою «судова повістка» зазначеною в адресному ярлику розміщеному на поштовому конверті), яке надсилалось на адресу його зареєстрованого у встановленому законом порядку місцем проживання, згідно відповідної інформації Кодимської міської ради Подільського району Одеської області від 02.05.2024 року № 03-17/1625, отриманої судом на виконання вимог ч.6 ст. 187 ЦПК України, та яке 21.09.2024 року повернуто поштою до суду неврученим із відміткою в довідці про причини повернення (Ф.20) за закінченням терміну зберігання, хоча в самій примітці на згаданій довідці відзначено, що категорично забороняється використання такої причини повернення рекомендованих листів з позначкою «Судова повістка», оскільки зазначена причина повернення не передбачена положеннями ст. 128 ч.8, 272 ч.6 ЦПК України як така, що має процесуально значущі наслідки для мети використання поштового відправлення здійсненого судом. Тому суд сприймає як фактичну причину повернення згаданого рекомендованого відправлення те, що «адресат відсутній за вказаною адресою». При цьому, в письмовій заяві від 06.06.2024 року відповідач ОСОБА_2 , який є військовослужбовцем, просив суд, серед іншого, також розглянути справу без його участі.

Згідно ч.1 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В свою чергу згідно п.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Водночас, згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Під час підготовчого провадження відповідач ОСОБА_2 надіслав до суду письмову заяву від 06.06.2024 року про визнання ним позову про стягнення аліментів.

Згідно ч.4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Однак, суд відзначає, що відповідачем в своїй заяві про визнання позову щодо стягнення аліментів зазначено про визнання стягнення останніх в розмірі лише 5000 грн, тобто на місяць, але водночас із цим відповідачем нічого не зазначено з приводу визнання або невизнання ним одночасно заявленого у цій вимозі застереження щодо стягнення «але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку» (як у первісно заявленій вимозі) та «але не менше 100 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку» (як у заяві про зміну предмету позову).

Ураховуючи, що викладене відповідачем у своїй заяві про визнання позову не дозволяє суду встановити обсяг дійсного визнання відповідачем позову, то суд не вважає за можливе прийняти дане визнання, бо таке визнання за наведених обставин може призвести до порушення прав та інтересів самого відповідача.

Керуючись ст. 200, 206, 258-261 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у прийнятті визнання відповідачем ОСОБА_2 позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини і продовжити підготовче засідання.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя Д. В. Вороненко