Справа № 682/2402/24
Провадження № 2-о/682/101/2024
РІШЕННЯ
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді - Маршал І.М.,
присяжних Адамчук Н.М., Гаврилюк Л.В.,
секретаря судового засідання Придачук Г.Л.,
за участі представника заявника, адвоката Шминдрук О.Ф.,
представника заінтересованої особи Органу опіки і піклування Ганнопільської сільської ради Костюк Д.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Славута цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, заінтересована особа Органу опіки і піклування Ганнопільської сільської ради,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану в АДРЕСА_1 , безвісно відсутньою.
Заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Шминдрук О.Ф. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в заяві, просять заяву задовольнити.
Представник заінтересованої особи Органу опіки і піклування Ганнопільської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області Костюк Д.П. в судовому засіданні не заперечував щодо задовлення заяви із викладених у ній підстав.
Згідно свідоцтва про народження від 15.05.1991 року, свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_1 від 20.12.2007 року заявниця ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За повідомленням Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області від 15.03.2024 року станом на 15.03.2024 року встановити місце знаходження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не представилось можливим.
Згідно довідки Ганнопільської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області від 24.07.2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне проживання в АДРЕСА_2 .
Згідно довідки Ганнопільської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області від 24.07.2024 року про склад сім`ї заявника ОСОБА_1 донька заявниці ОСОБА_2 є членом сім`ї заявника, яка проживала з заявником без реєстрації.
Із акту матеріально-побутових умов від 24.07.2024 року, складеного комісією Хоняківського старостинського округу Ганнопільської сільської ради Шепетівського району, слідує, що комісією було проведено обстеження за місцем реєстрації та проживання матеріальних умов ОСОБА_2 . В ході перевірки виявлено, що за адресою проживання в АДРЕСА_2 та за адресою реєстрації в АДРЕСА_1 , її немає. Зі слів батьків ОСОБА_6 вона зникла ІНФОРМАЦІЯ_3 , з тих пір ніхто з односельців, сусідів її ніде не бачив, місцезнаходження її невідоме.
Свідок ОСОБА_7 суду показав, що є ріднім братом ОСОБА_2 , яка у серпні 2017 року пішла з дому в АДРЕСА_2 , та не повернулась, вжиті родиною та близькими заходи щодо встановлення місця її перебування виявились безрезультатними.
Свідок ОСОБА_8 суду показала, що є кумою ОСОБА_2 , яка у серпні 2017 року поїхала з дому, повідомивши рідню, що їде на роботу в іншу область, при цьому ще кілька місців давала про себе знати телефонючи до рідних, проте згодом будь-який звязок припинила.
Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжитті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку.
Процес розшуку безвісно відсутніх осіб регулюється такими нормативно-правовими актами законодавчого рівня, як Кримінальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Закони України «Про Національну поліцію» та «Про оперативну-розшукову діяльність».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.05.2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.
Згідно висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі №317/3139/15-ц, визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла).
З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місцеперебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.
Відповідно до ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місті її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. При визнанні фізичної особи безвісно відсутньою настають правові наслідки, визначені ст. 44 ЦК України.
Згідно статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визначити фізичну особу безвісно відсутньою, обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи.
Таким чином, з аналізу вказаних правових норм, для визнання фізичної особи безвісно відсутньою слід встановити кілька юридичних фактів у їх сукупності, а саме: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання (тобто за місцем реєстрації) протягом тривалого часу; 2) відсутність відомостей про місце знаходження такої особи в місці її постійного проживання і неможливість їх одержання усіма доступними способами та вжитими заходами; 3) закінчення одного року з моменту одержання останніх відомостей про місце перебування даної особи; 4) визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.
Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється ЦПК України.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Визнання особи безвісно відсутньою має широке коло правових наслідків, тому мають бути вжитті всі заходи для з`ясування обставин зникнення особи, заходи щодо її розшуку.
Потреба для заявника у визнанні доньки безвісно відсутньою викликана з метою встановлення опіки щодо малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка є донькою ОСОБА_2 та внучкою заявника.
З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог та наявність підстав для визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України безвісно відсутньою з 01.11.2018 року, оскільки факт відсутності останньої за місцем свого постійно проживання більш як протягом одного року, підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються, заявнику та іншим особам нічого не відомо про місце перебування ОСОБА_2 , а вжиті заходи для встановлення місця перебування фізичної особи не дали результатів.
Згідно з ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою.
Керуючись ст.ст.263-268, 293, 313-314, 354 ЦПК України, суд,-
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровану в АДРЕСА_1 , безвісти відсутньою з 01.11.2018 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції.

Суддя Маршал І. М.

Присяжні Адамчук Н.М.

Гаврилюк Л.В.