ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 594/1147/24Головуючий у 1-й інстанції Чир П.В.
Провадження № 22-ц/817/923/24 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Гірський Б.О.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №594/1147/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якої діє адвокат Дядик Ярослав Борисович на ухвалу Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 серпня 2024 року про передачу справи на розгляд іншого суду (постановлену суддею Чиром П.В.) в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Баталін Сергій Сергійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1202, вчинений 27 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О..

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 серпня 2024 року зазначену справу передано за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу про передачу справи на розгляд іншого суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вважає ухвалу суду першої інстанції такою, що не ґрунтується на засадах верховенства права, є незаконною та необґрунтованою.

Зазначає, що звертаючись до суду з позовом у даній справі, скористалася своїми правами та визначила підсудність при зверненні до суду за місцем свого проживання та реєстрації, як боржника, яке підтверджується Довідкою № 6102- від 02 грудня 2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи за адресою проживання: АДРЕСА_1 , що відноситься до територіальної підсудності Борщівського районного суду Тернопільської області.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.

За змістом ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Частиною 2 ст. 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що у серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Борщівського районного суду Тернопільської області з позовом до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Баталін Сергій Сергійович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович про визнання виконавчого напису №1202 вчиненого 27 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. таким, що не підлягає виконанню.

До позовної заяви позивачка долучила паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , з якого вбачається, що її зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 8-9).

З довідки № 6102- від 02 грудня 2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що зареєстроване місце проживання позивачки є: АДРЕСА_2 . Фактичне місце проживання є: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

З матеріалів справи вбачається, що 16 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Херсонської області Баталіним С.С. відкрито виконавче провадження №66112179 з примусового виконання виконавчого напису №1202, виданого 27 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Бригідою В.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ Перший Український міжнародний банк заборгованості у розмірі 39 268,15 грн. (а.с. 14, 23-24).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Баталіним С.С. від 20 листопада 2023 року накладено арешт на кошти боржника (а.с. 25).

З відповіді на адвокатський запит представника позивачки - адвоката Дядика Я.Б. від 01 липня 2024 року вих.№18061 вбачається, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Баталіна С.С. перебуває виконавче провадження №66112179 з виконання виконавчого напису №1202 вчиненого 27 травня 2021 року приватним нотаріусом Бригідою В.О., про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ ПУМБ заборгованості у розмірі 39 268,15 грн. В межах вказаного виконавчого провадження стягнення коштів не проводилося (а.с. 13).

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 серпня 2024 року цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до АТ «Перший Український міжнародний банк», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Баталін С.С., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню передано на розгляд до Подільського районного суду м. Києва (04071, м. Київ, вул. Хорива 21), за підсудністю (а.с. 30).

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржувана ухвала відповідає.

Постановляючи ухвалу про направлення справи за підсудністю до іншого суду, суд першої інстанції виходив з того, що зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_2 , а тому відсутні підстави для застосування правил альтернативної підсудності і вибору позивачем суду за місцем фактичного проживання, як внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до територіальної підсудності Борщівського районного суду Тернопільської області.

А з урахуванням того, що за загальним правилом позови до юридичних осіб пред`являються за в суд за їхнім місцезнаходженням, суд першої інстанції вважав за необхідне направити справу для розгляду за підсудністю в Подільський районний суд міста Києва.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини 3 статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

За загальним правилом ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Згідно з правилом про підсудність справ за вибором позивача, передбаченим у ч. 12 ст. 28 ЦПК України (правила альтернативної підсудності), позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (ст. 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (ч. 16 ст. 28 ЦПК України).

При цьому апеляційний суд виходить з того, що право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Позивач у цій справі посилаючись на належне їй право вибору суду за правилами альтернативної підсудності, звернулась до Борщівського районного суду Тернопільської області, за місцем свого фактичного проживання, як внутрішньо переміщеної особи.

Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 серпня 2024 року зазначену справу передано за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва.

Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника фізичної особи, за місцезнаходженням боржника юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна.

Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

Як встановлено судом апеляційної інстанції зареєстроване місце проживання позивачки є: АДРЕСА_2 , а фактичне місце проживання є: АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Положення частини першої статті 27, частини першої статті 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи сторони у справі, якщо інше не передбачено законом.

Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності.

Отже, в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.

З огляду на викладене, використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватися чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.

Суд першої інстанції на день відкриття провадження у справі встановив зареєстроване місце проживання позивача за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 11).

Таким чином, звернення позивача до суду з позовом за місцем його фактичного перебування: АДРЕСА_1 , без підтвердження реєстрації, не відповідає вимогам статті 28 ЦПК України.

З урахуванням того, що в даному випадку право позивача на вибір суду за правилами альтернативної підсудності кореспондується з підтвердженим місцем реєстрації його проживання чи перебування, яке не збігається з підсудністю обраного ним суду, тому суд першої інстанції прийшов до вірного переконання, що за вказаних обставин слід застосувати загальне правило підсудності за місцезнаходженням відповідача - Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» в м. Київ, вул. Андріївська, 4.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для передачі зазначеної справи на розгляд іншому суду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржена ухвала суду відповідає критерію обґрунтованості.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Борщівського районного суду Тернопільської області від 08 серпня 2024 року про передачу справи на розгляд іншого суду - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2024 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Костів О.З.

Храпак Н.М.