Справа № 212/6663/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 жовтня 2024 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Борис О.Н., секретаря судового засідання Годунової В.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без участі всіх осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії
У липні 2024 року позивач акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль» (далі АТ «Криворізька теплоцентраль») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що є постачальником теплової енергії (централізованого опалення) за адресою проживання відповідача: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою зареєстрований ОСОБА_1 . Останній не здійснює оплату за отриману теплову енергію, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01.01.2019 року по 30.04.2024 року у розмірі 34 880,51 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача, а також стягнути плату за абонентське обслуговування у розмірі 116,76 грн, суму інфляційних втрат у розмірі 2 160,40 грн, 3% річних у розмірі 843,13 грн, пеню у розмірі 275,84 грн. Крім того, просив стягнути з відповідачів понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн.
Ухвалою суду від 23 липня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.
У судове засідання представник позивача не прибула, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду із клопотанням, в якому позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти розгляду справи за відсутності представника позивача та ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідач у судове засідання повторно не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відзив на позов до суду не подав.
Статтями 43, 211 ЦПК України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 перебуває на обслуговуванні у Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль»
Відповідач ОСОБА_1 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та отримує послугу з централізованого опалення в житлову квартиру від АТ «Криворізька теплоцентраль», де має відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , а отже є споживачем вказаних послуг від позивача.
Відповідно до інформації Реєстру Криворізької міської територіальної громади № 5033 ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 04.11.2011 року по теперішній час (дата надання інформації 11.07.2024). (а.с. 26)
З наданих позивачем актів про подачу та припинення подачі теплоносія до будинку за АДРЕСА_2 , вбачається надання АТ «Криворізька теплоцентраль» послуг з централізованого опалення у період 01.01.2019 року по 30.04.2024 рік. (а.с. 17-22)
На підставі ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплову енергію та інші послуги) береться крім квартирної плати згідно затверджених у встановленому законом порядку тарифам.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон), до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).
Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону).
Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону, дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
У відповідності до положень ч. 5 ст. 13 Закону, плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідачів оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг.
Згідно зі ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.
Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (які діяли на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Правила), централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.
Пунктом 18 Правил, передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.
За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Так, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 будучи зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 з 04.11.2011 року, був споживачем наданих позивачем послуг у період з 01. 01.2019 по 30.04.2024 роки.
Так, згідно з наданим до суду розрахунком заборгованості, сума боргу по оплаті за централізоване опалення квартири за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01 січня 2019 року по 30 квітня 2024 року становить 34 880,51 грн.(а.с. 14)
Також відповідачем ОСОБА_1 не внесена плата за абонентське обслуговування за період з березня 2023 року по квітень 2024 року в загальному розмірі 116,76 грн, яка підтверджується наданим до суду розрахунком. (а.с. 14)
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач має зобов`язання перед позивачем по оплаті комунальних платежів з постачання теплової енергії (централізованого опалення) за вказаною вище адресою, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за постачання теплової енергії за період вищезазначений період у розмірі 34 880,51 грн, а також плату за абонентське обслуговування у розмірі 116,76 грн.
Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені.
Виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.
Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в попередній редакції Закону, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч. 2 ст.625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого у національній валюті та 3% річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.
Таким чином, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг боржник несе відповідальність, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Крім того, Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2023 року №1405 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово-комунальних послуг» скасовано мораторій на нарахування пені й штрафів за заборгованість з оплату житлово-комунальних послуг населенню. Відповідно до вищезазначеної Постанови, такий мораторій зберігається лише для територій, де ведуться бойові дії згідно з переліком Мінреінтеграції.
Пунктом 45 Типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії передбачено, що у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення.
Оскільки м. Кривий Ріг не є територією де ведуться бойові дії та/або окупованою територією, а Типовим індивідуальним договором передбачена можливість нарахування пені з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу Позивач має право на нарахування пені і штрафів на заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг.
Отже позивач має право на компенсацію у вигляді інфляційних втрат, 3% річних та пені, які розраховуються з врахуванням зазначеної вище суми заборгованості.
Згідно розрахунку, сума компенсації за інфляцією за спірний період становить 2 160,40 грн, 3% річних становить 843,13 грн та пеня становить 275,84 грн, що підлягає стягненню з відповідача.
Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався та відзив до суду не подав. Даний розрахунок відповідачем не спростовано, власний розрахунок не наданий.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, на підставі вищевикладеного та відповідно до документів, які міститься в матеріалах справи, необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3028,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 625, 901, 903 ЦК України, Законом України «Про теплопостачання», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, ст.ст. 4,12, 81, 247, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
Позов акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за постачання теплової енергії задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» суму заборгованості за послугу постачання теплової енергії за період з 01.01.2019 по 30.04.2024 роки в розмірі 34 880,51 грн, 3 % річних у розмірі 843,13 грн, інфляційні втрати у розмірі 2 160,40 грн, пеню у розмірі 275,84 грн та плату за абонентське обслуговування у розмірі 116,76 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3 028,00 грн.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Відповідачі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено та підписано 25 жовтня 2024 року.
Суддя: О. Н. Борис