Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/1414/21
Провадження № 2/945/149/24
25 березня 2024 року м. Миколаїв
Миколаївський районний суд Миколаївської області, в складі головуючого судді Шаронової Н.О., за участю секретаря судового засідання Карабут В.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_2 про: визнання незаконним та скасування Наказу Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення; скасування державної реєстрації земельної ділянки, припинення усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки, -
05 серпня 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_2 (далі - відповідачі) про: визнання незаконним та скасування Наказу № 14-2153/0/14-15-СГ выд 16 квытня 2018 року Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення; скасування державної реєстрації земельної ділянки, припинення усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки.
На думку позивача ОСОБА_1 , відповідачу ОСОБА_2 надано земельну ділянку, на підставі Наказу Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області № 14-2153/0/14-18-СГ від 16 квітня 2018 року, з порушенням вимог земельного законодавства, внаслідок чого суттєво порушено права позивача на право власності на земельну ділянку.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 про: визнання незаконним та скасування Наказу Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення; скасування державної реєстрації земельної ділянки, припинення усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки, залишено без руху та позивачу надано десятидений строк для усунення недоліків, який рахувався з дня вручення позивачу копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.
01 вересня 2021 року, на виконання ухвали суду від 11 серпня 2021 року про залишення позовної заяви без руху, на адресу Миколаївського районного суду Миколаївської області від позивача надійшов новий текст позовної заяви.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02 вересня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 про: визнання незаконним та скасування Наказу Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення; скасування державної реєстрації земельної ділянки, припинення усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки, прийнято до розгляду, у цивільній справі № 945/1414/21 відкрито провадження. Постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначити у справі підготовче судове засідання.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 02 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_2 про: визнання незаконним та скасування Наказу Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення; скасування державної реєстрації земельної ділянки, припинення усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки, залишено без руху; позивачеві надано п`ятидений строк для усунення недоліків, який рахувався з дня отримання позивачем копії вказаної ухвали.
10 грудня 2021 року на адресу Миколаївського районного суду Миколаївської області від позивача ОСОБА_1 , на виконання ухвали суду від 02 грудня 2021 року про залишення позовної заяви без руху, надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 14 грудня 2021 року постановлено продовжити розгляд цивільної справи № 945/1414/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_2 про: визнання незаконним та скасування Наказу Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення; скасування державної реєстрації земельної ділянки, припинення усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки, у справі призначено підготовче судове засідання.
16 грудня 2021 року відповідач Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області в особі виконувача обов`язків начальника, подало до Миколаївського районного суду Миколаївської області відзив на позов, у якому заперечувало проти вимог позивача, у задоволенні позову просило відмовити.
05 липня 2022 року ОСОБА_3 - представник позивача ОСОБА_1 подав на електронну адресу суду заяву про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05 липня 2022 року задоволено заяву ОСОБА_3 - представника позивача ОСОБА_1 про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку.
Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 18 квітня 2023 року постановлено закрити підготовче провадження у цивільній справі № 945/1414/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_2 про: визнання незаконним та скасування Наказу Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення; скасування державної реєстрації земельної ділянки, припинення усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки та призначити справу до судового розгляду по суті.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, при цьому 25 березня 2024 року його представник ОСОБА_3 подав на адресу суду клопотання, у якому підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити; розгляд справи представник позивача просив проводити за їхньої з позивачем відсутності.
Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин.
Відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився; відзив не подав.
Суд дослідив у судовому засіданні наявні у справі письмові докази та дійшов такого:
Відповідно до ч. 1 ст. 15 Циільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з положеннями ч. 1, п. 10) ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним, а також визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до п. п. в), ґ) ст. 5 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельне законодавство базується на таких принципах: невтручання держави в здійснення громадянами, юридичними особами та територіальними громадами своїх прав щодо володіння, користування і розпорядження землею, крім випадків, передбачених законом; забезпечення гарантій прав на землю.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.
Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 ЦК цього Кодексу.
Згідно з положеннями абз. 1 ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земель ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.
01 січня 2013 року набрали чинності: Закон України Про внесення змін до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень та інших законодавчих актів України; Закон України Про державний земельний кадастр, якими запроваджено ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно як єдиної держаної інформаційної системи, яка має містити відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав.
При цьому, до 01 січня 2013 року право власності на землю підтверджувалось державними актами на право приватної власності на землю (на земельну ділянку).
Так, відповідно до п. 9 Розділу VІІ «Прикінцеві та Перехідні положення Закону України «Про державний земельний кадастр» (в редакції до 1 січня 2013 року) до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.
Згідно з положеннями ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Згідно з положеннями ст. 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; відчуження земельної ділянки за рішенням власника; звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; конфіскація за рішенням суду; невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом; примусове вилучення земельних ділянок з мотивів суспільної необхідності.
Отже, прийняття Головним управлінням Держгеокадастру у Миколаївській області рішення - Наказу № 14-2153/0/14-18-СГ від 16 квітня 2018 року Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення призвело до свавільного та протиправного позбавлення позивача ОСОБА_1 права власності на належну йому земельну ділянку, яку безпідставно включено до складу іншої земельної ділянки та передано у власність відповідача ОСОБА_2 .
Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 154 ЗК України органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування без рішення суду не мають права втручатись у здійснення власником повноважень щодо володіння, користування і розпорядження належною йому земельною ділянкою або встановлювати непередбачені законодавчими актами додаткові обов`язки чи обмеження.
Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Таким чином, передача відповідачу ОСОБА_2 земельної ділянки на підставі спірного рішення та набуття ним права власності відповідно, суперечить приписам ст. 116 ЗК України, що є безумовною підставою для визнання незаконним та скасування оскаржуваного рішення.
Згідно з положеннями ч. 10 ст. 24 Закону Укрїни Про Державний земельний кадастр державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: поділу чи об`єднання земельних ділянок; якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника; ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки.
Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).
З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 141, ст. ст. 258, 259, 264, 265 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_2 про: визнання незаконним та скасування Наказу Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність без зміни цільового призначення; скасування державної реєстрації земельної ділянки, припинення усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки, - задовольнити.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з положеннями ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.
Суддя Н. О. Шаронова