Номер провадження 2/754/3510/24
Справа №754/6101/24
21 жовтня 2024 року Деснянський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Буша Н.Д.,
секретаря судових засідань Шклярської К.Ю.,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, -
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.04.2021 року між сторонами було укладено договір про сплату аліментів та про участь у вихованні та утриманні дитини. Відповідно до п. 1 Договору, договір укладено батьками малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після припинення шлюбних відносин між батьками, залишилась на вихованні матері. Пунктом 2 договору батьки домовились, що до досягнення чотирнадцятирічного віку, дитина буде проживати з матір`ю. Після досягнення дитиною чотирнадцятирічного віку, місце проживання дитини буде визначатись за спільною згодою батьків та дитини. Сторони домовились, що батько дитини має право бачитись з дитиною без обмежень по кількості побачень та без обмеження у часі, а також має право брати дитину у спільні поїздки, в тому числі за кордон, по узгодженню з матір`ю. Відповідно до п. 3 договору, батько зобов`язується щомісячно не пізніше 25 числа відповідного місяця сплачувати на утримання своєї доньки, ОСОБА_4 , аліментів твердій сумі в розмірі 3 000,00 грн. шляхом перерахування суми аліментів на розрахунковий рахунок дочки, відкритий в АТ «Райффайзен Банк Аваль» або готівковій формі, якщо аліменти батько сплачує у готівковій формі, мати зобов`язується надавати відповідні розписки про отримання грошей. Крім сплати суми аліментів, зазначених у п. 3 договору, батько також зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Сторони за договором, визначили, початок виплати аліментів з 01 травня 2021 року. Згідно п. 9 договору, закінченням виплати аліментів є день досягнення дитиною повноліття. Станом на 26.04.2024 року за період з 25.06.2023 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 33 000,00 грн. Таким чином, пеня за прострочення сплати аліментів становить 50 610,00 грн. Позивач просить суд, в силу статті 196 СК України стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 33 000,00 грн. та заборгованість по аліментам в розмірі 33 000,00 грн., що разом становить 66 000,00 грн.
Ухвалою суду від 01.05.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 22.08.2024 року було здійснено перехід розгляду справи з порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
Разом з цим учасникам справи було направлено ухвалу суду та направлено відповідачу копії позовної заяви з додатками та встановлено для учасників строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень.
У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Сторони в судове засідання не з`явились, від позивача в матеріалах справи наявна заявапро розгляд справи у її відсутності.
Відповідач належним чином повідомлений судом про дату та час судового засідання, про що свідчить довідка про доставку sms на номер мобільного НОМЕР_1 . Відзиву на позовну заяву, клопотань або інших документів від відповідача на адресу суду не надходило.
Враховуючи вищевикладене та вимоги ст.ст. 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, з ухваленням по справі заочного рішення.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини.
Згідно із ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог ст.ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві від 11 серпня 2009 року, а/з №2316.
26 квітня 2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір про сплату аліментів та про участь у вихованні та утриманні дитини, посвідченого Присяжнюк О.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за р. № 284.
Відповідно до п. 3 вказаного договору ОСОБА_2 зобов`язався щомісячно не пізніше 25 числа відповідного місяця сплачувати на утримання своєї дочки, ОСОБА_4 , 2009 року народження, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн., шляхом перерахування суми аліментів на розрахунковий рахунок дочки, ОСОБА_4 № НОМЕР_2 , відкритий в Акціонерному товаристві «Райффайзен Банк Аваль», або в готівковій формі, якщо аліменти батько сплачує у готівковій формі, мати зобов`язується надавати відповідні розписки в отриманні грошей. Перший платіж батько сплачує не пізніше двадцять п`ятого травня дві тисячі двадцять першого року.
Крім сплати суми аліментів, зазначених в п. 3 даного договору, батько також зобов`язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами.
Також сторони догорвору пердбачили, що у разі невиконання сторонами своїх обов`язків кожна із сторін має право звернутися до суду з позовом про стягнення витрат, або вказані витрати можуть стягуватись на підставі виконавчого напису нотаріуса при умові, якщо цією угодою або додатковими угодами до цього договору передбачені тверді грошові суми таких витрат (ст. 189 СК України).
Пункт 12 вказаного договору зазначає - спори, що виникають з цього договору, вирішуються в судовому порядку, згідно з діючим законодавством України.
Як встановлено судом, відповідач не виконує свої зобов`язання за договором про сплату аліментів на дитину від 26.04.2021 року та на момент подачі позовної заяви до суду має заборгованість.
Позивач за виконавчим написом нотаріуса про примусове стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, згідно укладеного договору, не зверталась та на примусове виконання до органів державної виконавчої служби не пред`являла.
Окрім цього, доказів того, що даний договір сторонами змінювався, розривався та на час розгляду справи визнаний судом недійсним, суду надано не було.
Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.
Частинами 1, 2 ст. 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
Відповідно до ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України зазначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у цивільній справі №572/1762/15-ц неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання полягає у сприянні належному виконанню зобов`язання та стимулювання боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує лише до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватись на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991, визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно розрахунку, наданого позивачем розмір пені за період з червня 2023 року по квітень 2024 року складає 50 610 грн.
Суд погоджується із розрахунком позивача, оскільки розрахунок заборгованості та неустойки (пені) відповідає вимогам чинного законодавства.
Крім того, наданий розрахунок жодним чином не спростований відповідачем.
Під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов`язаних з її матеріальним забезпеченням.
Матеріали справи свідчать про те, що відповідач був обізнаний про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного договор, проте свої зобов`язання вчасно не виконував.
Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі договору або рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами Сімейного кодексу України.
Оскільки відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, зазначене свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення боргу за договором про сплату аліментів на дитину у розмірі 33 000 грн., а також щодо стягнення з відповідача на користь позивача суму неустойки (пені) за несплату аліментів у розмірі 33 000 грн.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 81, 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, ст. 180, 182, 185, 187, 194-196 Сімейного Кодексу України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) заборгованість по аліментам в розмірі 33 000,00 грн., неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментіву розмірі 33 000,00 грн., всього стягнути 66 000,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд міста Києва.
У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повний текст рішення суду виготовлено 25.10.2024 року.
Суддя Н.Д.Буша