Справа № 603/612/24
Провадження №2/603/230/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2024 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Галіяна І. М.

за участі: секретаря судового засідання Сандалюка О. В.

розглянувши в підготовчому засіданні в залі суду цивільну справу

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Андрусенко Ігор Ярославович

відповідач: Монастириська міська рада

предмет позову: визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст вимог та заперечень учасників справи.

Представник позивача адвокат Андрусенко І. Я. звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області в інтересах ОСОБА_1 до Монастириської міської ради з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на спадкове майно, а саме на:

-житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , під літерою «А», загальною площею 46,1 кв.м, житловою площею 30,4 кв.м, Сарай «Б», Сарай «В», Сарай «Г», Ворота №1, Огорожа №2, Замощення №3, Криниця №4, Ворота №5.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями в період до 15.04.1991 року, відносився до суспільної групи колгоспний двір.

У даному житловому будинку в період з 1985 року по 1990 рік проживало двоє членів двору:

- ОСОБА_2 - голова двору, дідусь позивача;

- ОСОБА_3 - дружина голови двору, баба позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_1 дід позивача, ОСОБА_2 помер.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивача - ОСОБА_3 . Після її смерті залишилось спадкове майно до якого входить:

- житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , під літерою «А», загальною площею 46,1 кв.м, житловою площею 30,4 кв.м, Сарай «Б», Сарай «В», Сарай «Г», Ворота №1, Огорожа №2, Замощення №3, Криниця №4, Ворота №5.

На вказане майно ОСОБА_3 було складено заповіт на ім`я позивача.

Позивач вважає, що саме він повинен успадковувати за померлим спадкодавцем, оскільки відноситься до спадкоємців за заповітом.

ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 звернувся до Монастириської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте оформити спадщину нотаріус не зміг, оскільки виявилось, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно і даний будинок відноситься до суспільної групи колгоспний двір.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді Монастириського районного суду Тернопільської області від 19.09.2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

ІІІ. Позиції сторін.

У зв`язку з виникненням труднощів для реалізації подальших прав позивача для оформлення документів щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , представник позивача просить визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, яке складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 в підготовче засідання не з`явився, проте представник позивача в позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі та участі позивача.

Відповідач - представник Монастириської міської ради в підготовче засідання не з`явився, суду подав заяву в якій вказав, що позов визнає, просить розгляд справи проводити у відсутності представника Монастириської міської ради.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

З матеріалів справи встановлено, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відносився до суспільної групи колгоспний двір.

В період з 1985 року по 1990 рік у даному житловому будинку проживало двоє членів двору:

- ОСОБА_2 - голова двору, дідусь позивача;

- ОСОБА_3 - дружина голови двору, баба позивача, що підтверджується ксерокопією з погосподарської книги с. Устя-Зеленеза період 1981-1984 роки та 1986-1989 роки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 83 років в с. Устя-Зелене Монастириського району Тернопільської області помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , зроблено запис №36.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 79 років в с. Устя-Зелене Монастириського району Тернопільської області померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 , зроблено запис №20.

Ще за життя померлій належав:

- житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , під літерою «А», загальною площею 46,1 кв.м, житловою площею 30,4 кв.м, Сарай «Б», Сарай «В», Сарай «Г», Ворота №1, Огорожа №2, Замощення №3, Криниця №4, Ворота №5.

Належність вищевказаного житлового будинку ОСОБА_3 підтверджується:

-ксерокопією із погосподарської книги с. Устя-Зелене за період 1986-1989 роки, згідно якої головою була ОСОБА_3 .

Вказану спадщину прийняла дружина ОСОБА_4 ОСОБА_5 , оскільки відноситься до спадкоємців за законом першої черги, що підтверджується випискою з погосподарської книги №1 с. Тростянці за 1991-1995 року, наданою Монастириською міською радою 20.05.2024 року за №621.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з вищевказаного житлового будинку з надвірними будівлями.

Згідно складеного 12.02.1990 року в с. Устя-Зелене Монастириського району Тернопільської області заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Устя-Зеленської сільської ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області, зареєстрованого в реєстрі за №2, ОСОБА_3 заповіла належний їй на праві особистої власності жилий будинок, що знаходиться в с. Устя-Зелене Монастириського району Тернопільської області - ОСОБА_1 .

Від імені на той час неповнолітнього позивача ОСОБА_1 , в управління спадковим майном до шести місяців з дня смерті ОСОБА_3 вступив його батько ОСОБА_6 (свідоцтво про народження позивача серії НОМЕР_3 виданого 15.04.1976 рпоку), який забрав ключі від будинку, постійно наглядав за ним, платив страхові платежі по квитанціях, провів побілку будинку, посадив город і зібрав з городу, що підтверджується довідкою про право власності колгоспного двору, видана у зв`язку з одержанням свідоцтва про право на спадщину, видану Виконавчим комітетом Устя-Зеленської сільської ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області за №280 від 30.07.1991 року.

Проте, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинковолодіння нотаріусом Монастириської державної нотаріальної контори було відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальних дій, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.09.2024 року №408/02-31.

V. Джерела права й акти їх застосування.

Спірні відносини, що виникли між сторонами пов`язані з реалізацією позивачем свого права на спадкування, а тому регулюються нормами книги «Спадкове право» Цивільного кодекс України (далі ЦК України).

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як судом встановлено, спадщина відкрилася в зв`язку зі смертю ОСОБА_3 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , відносився до суспільної групи колгоспний двір у якому в період 1981-1984 роки та 1986-1989 роки проживали та були зареєстровані ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В зв`язку з наведеним суд зазначає, що до введення в дію Закону України «Про власність» частка майна померлого члена колгоспного двору з майна колгоспного двору не виділялась, а залишалась в спільній власності решти членів колгоспного двору. Майно колгоспного двору спадкувались тільки в разі смерті останнього члена колгоспного двору. Такий порядок спадкування поширюється на випадки припинення колгоспного двору з цих підстав до 01.07.1990 року. З введенням в дію Закону України «Про власність» в разі смерті члена колгоспного двору після 30.06.1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його членів, проте з 15.04.1991 року двір втратив статус колгоспного двору.

Згідно з п.6 Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовом про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими що втратили це право вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у введені спільного господарства двору.

Відповідно до ст. 563 ЦК УРСР в редакції 1963 року, в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила цього розділу. Особисте майно членів колгоспного двору після їх смерті переходить до спадкоємців на загальних підставах.

Так, як ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 то власником житлового будинку стала ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Визначаючись із заявленою вимогою щодо права позивача ОСОБА_1 на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд враховує таке.

Статтею 346 ЦК України передбачено, що однією з підстав припинення права власності є смерть власника.

Згідно із ст. 534 ЦК УРСР в редакції 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

У відповідності до ст. 78 Кодексу про шлюб та сім`ю в Україні в редакції 1969 року, якщо у неповнолітніх є належне їм майно, батьки управляють ним як опікуни і піклувальники без спеціального на те призначення, але з додержанням відповідних правил про опіку і піклування.

Беручи до уваги вищевказане суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 згідно ст. 534 ЦК УРСР в редакції 1963 року має право на прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_3 як спадкоємець за заповітом.

Разом з тим, як слідує із постанови нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину за заповітом на житловий будинок з підстав того, що відсутні правовстановлюючі документи.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування.

Правовою позицією, що висловлена Верховним Судом України по справі №6-137цс13 визначено, що право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва. Питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Отже, за вказаними Указом та Постановою підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства та прийняття будинку в експлуатацію. Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі Наказу Держжитлокомунгоспу №56 від 13.12.1995 року), будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, реєстрації не підлягали.

Згідно з технічним паспортом, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , був побудований в 1954 році.

Згідно з п.43 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 року №1127 (в редакції постанови КМУ від 23.08.2016 року №553), для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані:

1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги;

2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

З листа Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна» вбачається, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючі документи відсутні, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку.

За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені ним в позовній заяві щодо спадщини у вигляді житлового будинку, а отже, позивач ОСОБА_1 має право на прийняття спадщини за заповітом у вигляді житлового будинку.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

У відповідності до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

При цьому в положенні п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

VІ. Висновки за результатами розгляду справи.

Отже, судом встановлено, що відсутність оригіналів правовстановлюючих документів стали причиною неможливості оформлення спадкових прав на житловий будинок згідно заповіту після смерті ОСОБА_3 в нотаріальній конторі.

Беручи до уваги вищевказані факти щодо спадкування спадкового майна в поєднанні з процесуальними нормами законодавства, а також враховуючи те, що за час відкриття спадщини та розгляду справи в суді будь-які інші можливі спадкоємці заяв про прийняття спадщини на вказане в позовній заяві майно в нотаріальну контору не подавали і жодних правовстановлюючих документів на вищезгадане майно чи право його успадкування суду не було пред`явлено, а ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину, суд дійшов висновку, що останній є єдиним спадкоємцем за законом спадкового майна, яке належало ОСОБА_3 . В судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на спадкове майно, яким являється житловий будинок з надвірними будівлями.

На підставі вищевикладеного та враховуючи наявність перешкод для оформлення в нотаріальному порядку прав позивача на спадкове майно, суд дійшов висновку про необхідність захистити права позивача, як спадкоємця, шляхом визнання права власності останнього на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

VІІ. Судовий збір.

Згідно з п.9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю І та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач по справі є інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією виданої на підставі акту огляду МСЕК №89 11.01.2024 року, а тому звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Отже, з відповідача Монастириської міської ради підлягає стягненню в користь держави судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 534, 563 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст. 78 Кодексу про шлюб та сім`ю в Україні в редакції 1969 року, ст. ст. 1218, 1268, 1296 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги представника позивача адвоката Андрусенка Ігоря Ярославовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , до Монастириської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно а саме, на:

- житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , під літерою «А», загальною площею 46,1 кв.м, житловою площею 30,4 кв.м, Сарай «Б», Сарай «В», Сарай «Г», Ворота №1, Огорожа №2, Замощення №3, Криниця №4, Ворота №5.

Стягнути з Монастириської міської ради в користь держави судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі ухвалення рішення за відсутності учасників справи протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення чи ухвалення рішення за відсутності учасників справи або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23.10.2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Монастириська міська рада, (Код ), юридична адреса місцезнаходження відповідача: вул. Шевченка, №19, м. Монастириська Чортківський район Тернопільська область.

Суддя І. М. Галіян