Справа № 450/2019/22 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І. І.
Провадження № 22-ц/811/1568/24 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю: секретаря Ковальчука Ю.П.;

адвоката Падалко О.Ю. - представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 , на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 березня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , про визнання довіреності недійсною.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 за незрозумілих обставин помер батько позивача ОСОБА_5 . Пізніше позивачеві стало відомо, що 24 лютого 2019 року покійним батьком наче б то було видано довіреність на ім`я відповідача ОСОБА_3 , якою останній уповноважувався розглядати, складати, схвалювати, підписувати, доставляти, виконувати та/або видавати усі угоди, документи, свідоцтва інструменти (як документи в письмовій формі або ні), які Повірений на свій розсуд вважає необхідним стосовно майна, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , TW8 9JU, Велика Британія та має титульний номер AGL 7804. У вказаному будинку з 2004 року правомірно проживає третя особа ОСОБА_4 зі своєю родиною. На підставі вищезазначеної довіреності відповідач ОСОБА_3 уклав договір купівлі-продажу належного покійному батьку позивача ОСОБА_5 будинку за адресою АДРЕСА_1 , TW8 9JU, Велика Британія з мешканцем м. Львова ОСОБА_6 . Позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька, тому оспорюваною довіреністю було порушено його спадкові права після смерті батька. До матеріалів справи додано докази сплати третьою особою комунальних послуг, податку на землю. Отже, оспорюваною довіреністю порушені житлові права третьої особи ОСОБА_7 . Позивач звернувся із заявою про вступ у спадщину після смерті батька у відповідності до законодавства Великої Британії, що підтверджується Наказом Високого суду Англії та Уельсу Відділ запису заповідальних актів району Ньюкаслуду про передачу повноважень для управління спадщиною справа №439025 від 2 листопада 2020 року, згідно якого позивачу передається управління майном ОСОБА_5 . На даний час на території Великої Британії у графському суді у ОСОБА_8 ведеться судова справа НOOВF023 ініційована особою, що начебто придбав цей будинок, ОСОБА_9 (Позивач) до третьої особи - ОСОБА_7 (Відповідач) про виселення з будинку, що підтверджується долученою до позову судовою повісткою. Зазначалося, що оскільки оспорювана довіреність вчинена на території України, то згідно норм українського законодавства є нікчемною, не відповідає нормам цивільного законодавства та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_10 Підгайного (довірителя за довіреністю від 24.02.2019 року) останній помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Строк дії довіреності визначається в самій довіреності, вона є дійсною до закінчення строку, що в ній зазначений або до її скасування у передбаченому законом порядку, або у разі смерті довірителя. Таким чином, станом на 02 березня 2019 року Довіреність на розпорядження нерухомим майном, видана від імені Василя Підгайного на ім`я ОСОБА_3 припинила свою дію в силу норм ч. 1 ст. 248 Цивільного кодексу України. Таким чином, довіреність, видана на території України від імені Василя Підгайного на ім`я ОСОБА_3 24 лютого 2019 року згідно законодавства України не відповідає формі, у якій повинна бути видана довіреність на розпорядження нерухомістю, засвідчена неуповноваженою особою, в довіреності не вказано по-батькові ОСОБА_10 , не зазначені ідентифікаційні коди на повіреного на довірителя, адреса реєстрації довірителя ОСОБА_11 на момент видачі довіреності не відповідала дійсності, довіреність складена англійською мовою, що не відповідає нормам нотаріального діловодства в Україні, не містить апостиля та на момент вчинення дій повіреним ОСОБА_3 по відчуженню будинку, належному довірителю ОСОБА_12 , втратила свою дію у зв`язку зі смертю Довірителя (том 1, а.с. 2-11).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (том 1, а.с. 212-219).

Дане рішення оскаржила представник позивача.

Апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.

Вважає неправомірним застосування судом до спірних правовідносин статті 42 Закону України «Про міжнародне приватне право», оскільки предметом спору є довіреність видана на території України, недійсність якої регулюється положеннями статей 16, 203, 215 ЦК України, а не питання нерухомості.

Вважає, що застосуванню до спірних правовідносин підлягала стаття 34 Закону України «Про міжнародне приватне право», згідно якої порядок видачі, строк дії, припинення та правові наслідки припинення довіреності визначаються правом держави, у якій видана довіреність: тобто, у даному випадку, України.

Вважає, що судом не було надано жодної оцінки довіреності, яка «не відповідає жодним діючим положенням законодавства України».

Звертає увагу на те, що ОСОБА_5 , який помер, паспортом громадянина України для виїзду за кордон документований не був.

Вважає, що довіреність, яка оспорюється «є нікчемною, не відповідає нормам цивільного законодавства та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» (том 2, а.с. 2-6).

Всі судові повістки, надіслані відповідачу ОСОБА_3 за адресою його реєстрації, повернулися до суду без їх вручення адресату - з довідками пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» (том 1, а.с. 77, 87; том 2, а.с. 43, 54-55), що (у відповідності до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України) вважається врученням її відповідачу, як учаснику справи.

Крім цього, згідно наявної у матеріалах справи довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 01.08.2023 року, ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 03.09.2020 року виїхав з України через пункт пропуску Львів рейсом Львів-Лондон і інформація про його повернення в Україну відсутня (том 1, а.с. 138-139).

За вищенаведених обставин в їх сукупності колегія суддів вважає можливим апеляційний розгляд справи за відсутності відповідача ОСОБА_3 за наявними у матеріалах справи даними та доказами.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції мотивував тим, що «Відповідно до ч. 2 ст. 42 ЗУ «Про міжнародне приватне право» захист права власності та інших речових прав на нерухоме майно здійснюється відповідно до права держави, у якій це майно знаходиться.

Аналіз норм ЗУ «Про міжнародне приватне право» дає очевидний висновок про виключну юрисдикцію та правозастосування до відносин щодо нерухомого майна закону держави в якій знаходиться таке майно або здійснена державна реєстрація такого майна», а тому «у випадку укладення договору доручення та видачі на його підставі довіреності щодо нерухомого майна, що знаходить за адресою: … Велика Британія … застосуванню підлягав закон Англії та Уельсу».

Колегія суддів вважає, що вищенаведені висновки не відповідають обставинам справи та зроблені за неправильного застосування норм матеріального права, виходячи з наступного.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина 1 статті 3);

- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82).

Судами встановлено та стверджується матеріалами справи те, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (том 1, а.с. 16), який ІНФОРМАЦІЯ_5 помер у місті Червонограді Львівської області (том 1, а.с. 15-зворот). Відтак, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом ОСОБА_5 (стаття 1261 ЦК України).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем до поданої до суду позовної заяви долучено документ на англійській мові з перекладом на українську мову іменований Довіреністю, яка «видана 24 лютого 2019 року ВАСИЛЕМ ПІДГАЙНИМ, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 », якою згаданий Довіритель призначає ОСОБА_14 , який проживає у Пустомитівському районі Львівської області, Україна, на всі дії спрямовані на розпорядження належним Довірителю майном, яке знаходиться за адресою: вул. Бостон Мейнор Роуд, буд. 56, м. Брентфорд, TW8 9JU, Велика Британія та має титульний номер AGL 7804. В цій довіреності також зазначено, що вона підписана ОСОБА_15 «у присутності свідка ПОЛ ЛЄВІ (Paul Levy), адвоката», який проживає у Лондоні (а.с. 17-22).

Матеріалами справи також стверджується і наступне.

Рішенням Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 02 липня 2018 року у справі № 349/720/18 ОСОБА_5 було визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_2 , тобто приміщенням, яке зазначено у вищезгаданій Довіреності, як місце проживання Довірителя та місце вчинення ним цієї Довіреності. При цьому у мотивувальній частині згаданого судового рішення зазначено, що «судом встановлено, що відповідач не проживає за місцем реєстрації більше року» (а.с. 32-33).

А згідно довідки Підгородянського старостинського округу Рогатинської міської ради Івано-Франківської області від 07 квітня 2021 року № 115, ОСОБА_5 01 серпня 2018 року на підставі вищезгаданого рішення суду у справі №349/720/18 дійсно був знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 34).

Як вбачається з вже вищезгаданої довідки Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 01.08.2023 року, згаданий у Довіреності ОСОБА_5 від 24.02.2019 року в якості «свідка» ПОЛ ЛЄВІ (Paul Levy)в`їхав в Україну 24.02.2019 року (11:26) і на наступний день, 25.02.2019 року (12:09), він вже виїхав з України, пробувши в ній 1 (одну) добу (том 1, а.с. 138-139).

З наведеного можна зробити висновок, що візит цього «свідка» в Україну був пов`язаний саме для його «присутності» при підписанні 24.02.2019 року ОСОБА_15 вищезгаданої Довіреності та (очевидно) і отримання цієї Довіреності від згаданого Довірителя.

Як вже зазначалося вище, 02.03.2019 року ОСОБА_5 (на 6 день після «підписання» ним Довіреності) помер у місті Червонограді Львівської області (том 1, а.с. 15-зворот).

Відтак, безспірним є те, що обставини «укладення» ОСОБА_5 24.02.2019 року «Довіреності» стосуються прав та інтересів позивача ОСОБА_1 , як спадкоємця першої черги за законом.

Розділ ІУ Цивільного кодексу України «Правочини. Представництво» складається з двох глав: глави 16 «Правочини» та глави 17 «Представництво».

Саме глава 17 «Представництво» ЦК України містить положення, які регламентують такий правочин, як «довіреність», а саме: «представництво за довіреністю» (стаття 244) та «форма довіреності» (стаття 245).

Як вбачається з вищенаведеного, чинне законодавство України виділяє з загального масиву правочинів такий односторонній правочин, як «довіреність». Тобто, положення закону, які регламентують (зокрема) форму довіреності (стаття 245 ЦК України), є спеціальними відносно положень, які регламентують форму правочинів в загальному (стаття 205 ЦК України).

Як вбачається зі змісту розділу ІІІ «Колізійні норми щодо правочинів, довіреності, позовної давності» Закону України «Про міжнародне приватне право», згаданий Закон також виділяє «довіреності», як односторонній правочин, з загального масиву правочинів.

Зокрема, стаття 31 «Форма правочину» згаданого Закону передбачає різні варіанти застосування норм права до форми правочинів (як за місцем вчинення правочину, так і за місцем проживання однієї із сторін правочину тощо).

Однак, право, що застосовується до довіреності (порядок її видачі, строк дії, припинення та правові наслідки її припинення), статтею 34 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено однозначно: правом держави, у якій видана довіреність. З урахуванням наведеного, до спірних правовідносин підлягає до застосування саме стаття 34 згаданого Закону: як спеціальна норма відносно статті 31 цього Закону.

Відтак, оскільки довіреність ОСОБА_5 24 лютого 2019 року була «виданою» («підписаною») в Україні, то до неї підлягає до застосування право саме України, яке регламентує видачу довіреностей.

Частиною 1 статті 245 ЦК України встановлено, що форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

А за змістом статті 657 ЦК України, договори відчуження нерухомого майна укладаються у письмовій формі і підлягають нотаріальному посвідченню.

Законом України «Про нотаріат» встановлено, що:

-нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Посвідчення заповітів і довіреностей, прирівняних до нотаріальних, може провадитись особами, вказаними у статті 40 цього Закону (стаття 1);

-нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: 1) посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо) (пункт 1 частини 1 статті 34);

-до нотаріально посвідчених довіреностей прирівнюються:

o1) довіреності військовослужбовців або інших осіб, які перебувають на лікуванні в госпіталях, санаторіях та інших військово-лікувальних закладах, посвідчені начальниками цих закладів, їх заступниками з медичної частини, старшими або черговими лікарями;

o2) довіреності військовослужбовців, а в пунктах дислокації військової частини, з`єднань, установ, військово-навчальних закладів, де немає нотаріуса чи посадових осіб органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, також довіреності працівників, членів їх сімей і членів сімей військовослужбовців, посвідчені командирами (начальниками) цих частин, з`єднань, установ або військово-навчальних закладів;

o3) довіреності осіб, які тримаються в установах виконання покарань чи слідчих ізоляторах, посвідчені начальниками таких установ чи слідчих ізоляторів;

o4) довіреності осіб, які проживають у населених пунктах, де немає нотаріусів, посвідчені уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, крім довіреностей на право розпорядження нерухомим майном, довіреності на управління і розпорядження корпоративними правами та довіреностей на користування та розпорядження транспортними засобами.

oпосвідчення заповітів і довіреностей посадовими особами, зазначеними в цій статті, проводиться з дотриманням вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів (стаття 40);

-нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують довіреність, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Строк, на який може бути видана довіреність, визначається цивільним законодавством України (стаття 58);

-документи, в яких викладено зміст правочинів (договори, заповіти, довіреності тощо), свідоцтва, що посвідчуються нотаріально або видаються нотаріусом, виготовляються нотаріусом або посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, не менше ніж у двох примірниках, один із яких залишається у справах державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса, у виконавчому комітеті органу місцевого самоврядування (стаття 59).

В той же час, вимоги, передбачені правом України для видачі довіреностей, при видачі 24 лютого 2019 року Василем Підгайним на англійській мові Довіреності, якою він (як Довіритель) призначив ОСОБА_14 на всі дії спрямовані на розпорядження належним Довірителю майном, яке знаходиться за адресою: вул. Бостон Мейнор Роуд, буд. 56, м. Брентфорд, TW8 9JU, Велика Британія та має титульний номер AGL 7804, дотриманими не були, а тому цю Довіреність слід визнати недійсною з підстав, що передбачені статтями 203 (частини 1 і 4) та 215 (частина 1) ЦК України.

За вищенаведених обставин в їх сукупності оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п.п. 1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , представника ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 березня 2024 рокускасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання довіреності недійсною задовольнити.

Визнати недійсною видану 24 лютого 2019 року ОСОБА_15 (як Довірителем) на англійській мові Довіреність, якою він призначає ОСОБА_14 своїм Повіреним стосовно продажу майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , та має титульний номер AGL 7804.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 05 грудня 2024 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.