Провадження № 2/554/1639/2024
17 жовтня 2024 року м. Полтава
Октябрський районний суд м.Полтави в складі:
головуючого судді Гольник Л.В.,
секретаря судового засідання Михайленко К.О.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності,-
У грудні 2022 року до суду звернулась позивач ОСОБА_4 з позовом про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності, в якому просить припинити право власності ОСОБА_5 на 1/6 частку автомобіля марки TOYOTA, модель RAV 4, тип легковий універсал В, номер шасі НОМЕР_1 , сірого кольору, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Визнати за позивачем право власності на 1/6 частку вказаного автомобіля марки з виплатою компенсації відповідачу грошової компенсації вартості 1/6 частки автомобіля в сумі 54 933 грн. 33 коп. з коштів, внесених ОСОБА_1 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області. Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992,40 гривень.
В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником 5/6 часток автомобіля марки TOYOТA, реєстраційний номер НОМЕР_3 на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21.05.2019 року. Інша 1/6 частка цього автомобіля належить відповідачу в порядку спадкування за першою чергою спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_6 . Вказаний транспортний засіб знаходиться за місцем її проживання та реєстрації, тобто за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкова справа після смерті ОСОБА_6 заведена 05.05.2016 року в Першій Полтавській державній нотаріальній конторі за №157/2016 на підставі заяви його сина ОСОБА_7 . Частка відповідача становить 1/6 та є незначною, домовленості щодо порядку та способу утримання автомобіля, яким відповідач не користується та який поділити неможливо, ними не досягнуто, участі у витратах на управління, утримання та збереження спільного автомобіля відповідач не бере, тому припинення права власності на отриману відповідачем у спадщину частку автомобіля з виплатою йому грошової компенсації цієї частки не завдасть істотної шкоди його інтересам. Тому позивач змушена звернутися до суду з вказаним позовом.
Згідно з ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 23.01.2023 року відкрито загальне позовне провадження в даній справі та призначено підготовче судове засідання.
12.12.2023 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_8 , будучи повідомленим про розгляд справи судом за адресою, яка є останнім зареєстрованим у встановленому законом порядку його місцем проживання, відзив на позовну заяву та будь-які клопотання до суду не подавав.
Ураховуючи викладене та те, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст. ст. 280-281 ЦПК України.
Суд, заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши докази у справі, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 5/6 часток автомобіля марки TOYOТA, модель RAV4, тип - легковий універсал - В, номер шасі № НОМЕР_1 , сірого кольору, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 21.05.2019 року, що набрало законної сили 27.06.2019 року у справі №554/4157/18 за позовом до ОСОБА_3 , третя особа - Перша Полтавська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частку автомобіля. Інша 1/6 частка цього автомобіля належить ОСОБА_9 в порядку спадкування за першою чергою спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_6 (а.с.14-23).
Спадкова справа після смерті ОСОБА_6 заведена 05.05.2016 року в Першій Полтавській державній нотаріальній конторі за №157/2016 на підставі заяви його сина ОСОБА_3 про прийняття спадщини, зареєстрованої в книзі обліку та реєстрації спадкових справ Першої Полтавської державної нотаріальної контори за порядковим номером 376 від 05.05.2016 року. Згідно спадкової справи №157/2016 спадкоємцями є його син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заява про прийняття спадщини від 05.05.2016 року за №376, що підтверджено довідкою від 30.09.2022 року №499/02-14 виданою державним нотаріусом Махринською О.В. Першої полтавської державної нотаріальної контори (а.с.59).
Відповідно до звіту про оцінку майна, вартість автомобіля марки TOYOTA, модель RAV 4, тип легковий універсал В, номер шасі НОМЕР_1 , сірого кольору, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 329600 грн (а.с.23-36).
Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.
Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Частинами першою - третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ч. 1 ст. 365 Цивільного кодексу України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:
частка є незначною і не може бути виділена в натурі;
спільне володіння і користування майном є неможливим;
таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Для припинення права на частку в майні на підставі позову інших співвласників достатньо наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій статті 365 ЦК України обставин (зокрема, в пунктах 1-3).
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18), в якій зазначено, що відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності.
Позивачка у позові посилається на те, що відповідач має право на 1/6 частку спірного автомобіля, яка є незначною, не може бути виділена в натурі, тобто на підстави, перелічені законодавцем в пунктах 1-2 частини першої статті 365 ЦК України.
Також позивачка вказує, що припинення права відповідача на частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, оскільки відповідач спірним автомобілем не користується, постійно проживає на території країни Ізраїль.
При вирішенні спору суд, перевіряючи доводи позивачки про право відповідача на частку у спільному майні, яка є незначною, враховує співвідношення вартості всього майна, розміру часток кожного з співвласників тощо.
Встановлено, що відповідач має право на 1/6 частку спірного автомобіля, який у порівнянні із часткою іншого співвласника - позивачки ОСОБА_1 , якій належить 5/6 частин, очевидно є незначною.
Спірне майно є неподільною річчю, оскільки неможливо поділити її між співвласниками з урахуванням їх часток у спільній власності без втрати цільового призначення.
Доказами у справі підтверджено, що припинення права відповідача на 1/6 частку спірного автомобіля, не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, оскільки він зареєстрований та постійно проживає на території іншої країни, спірним автомобілем не користується, автомобіль перебуває у фактичному володінні позивача.
Припинення права відповідача на частку у спільній власності передбачає присудження грошової компенсації.
Визначаючи спосіб розподілу автомобіля шляхом виділення його у власність позивачу зі стягненням грошової компенсації у розмірі 1/6 його вартості на користь відповідача, суд враховує неподільність автомобіля як речі, неможливість його спільного використання, експлуатації, обслуговування, що підтверджено в судовому засіданні те, що автомобіль перебуває у позивача.
При зверненні до суду з позовом, позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн, про що надано квитанцію.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, при задоволенні позову у повному обсязі суд стягує з відповідача на користь позивача у повному обсязі судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи.
Керуючись ст.321,346,357 ЦК України, ст.ст.12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 265, 280, 284, 353, 355 ЦПК України, суд-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності задовольнити.
Припинити право власності ОСОБА_5 на 1/6 частку автомобіля марки TOYOTA, модель RAV 4, тип легковий універсал В, номер шасі НОМЕР_1 , сірого кольору, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку вказаного автомобіля марки TOYOTA, модель RAV 4, тип легковий універсал В, номер шасі НОМЕР_1 , сірого кольору, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з виплатою компенсації ОСОБА_12 грошової компенсації вартості 1/6 частки автомобіля в сумі 54 933 грн. 33 коп. з коштів, внесених ОСОБА_1 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_13 судовий збір у сумі 992,40 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 (двадцяти) днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, до Полтавського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 28 жовтня 2024 року.
Відомості про учасників, які брали участь у справі:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП не встановлено, останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 ( АДРЕСА_4 , Rishon LeTsieon, Israel).
Суддя Л.В.Гольник