КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 367/3712/24 Головуючий у суді першої інстанції - Карабаза Н.Ф.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Русан А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з листопада 2018 року по грудень 2023 року сторони проживали однією сім`є без реєстрації шлюбу.

В квітні 2022 року позивач разом з відповідачем як родина виїхали до Греції. При отриманні документів щодо тимчасового захисту позивач була вказана дружиною відповідача.

Протягом всього вказаного часу сторони вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, спільно харчувались, мали взаємні права та обов`язки як подружжя, мали спільні витрати та спільно утримували належне їм спільне майно.

Також вказує, що за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу сторонами на спільні кошти було придбано майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 ;нежитлове приміщення АДРЕСА_2 ; квартира за адресою АДРЕСА_3 ; автомобіль 2020 DS 3 Crossback E-Tense review, д.н.з. НОМЕР_1 .

З грудня 2023 року фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинено. Проте досягти згоди щодо поділу набутого за час спільного проживання майна сторони не змогли.

Представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Тітовим О.М. подано заяву про забезпечення позову, у якій просить суд заборонити ОСОБА_3 вчиняти дії щодо відчуження майна, передачі майна третім особам в оренду, найм, інше оплатне чи безоплатне користування, передавати майно в заставу (іпотеку, заклад) чи інше речове обтяження за будь-яким правочином, вчиняти дії щодо зміни технічного стану, інженерних характеристик майна, які можуть призвести до знецінення або зниження як окремого об`єктів права власності, що є предметом спору, до набрання рішенням законної сили, а саме щодо наступного майна: квартира АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення АДРЕСА_2 ; квартира за адресою АДРЕСА_3 ; автомобіль 2020 DS 3 Crossback E-Tense review, д.н.з. НОМЕР_1 .

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 22 квітня 2024 року в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Тітова О.М. про забезпечення позову - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Тітов О.М. подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що суд першої інстанції не повно з`ясував та дослідив ті обставини, на які сторони посилаються.

Вказує, що позивачем надано суду докази, що право власності на вказане майно зареєстроване за відповідачем, позивач обґрунтовано наводить припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, оскільки відповідач може відчужити на користь третіх осіб спірне майно під час вирішення спору, що призведе до необхідності залучення до участі в справі нових власників та пред?являти додаткові позовні вимоги.

А тому, в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції не врахував наявності у відповідача можливості відчуження спірного майна та наслідків такого відчуження.

Крім того, в апеляційній скарзі позивач заявляє про те, що у зв?язку з розглядом Київським апеляційним судом даної апеляційної скарги позивачем були понесені витрати на правничу допомогу, попередній орієнтовний розмір яких становить 25 000 грн. Детальний розрахунок з доказами понесення таких витрат буде подано у встановлені ЦК України порядку та строки, а саме протягом 5 днів з дня ухвалення рішення у справі.

19 серпня 2024 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 .

Свої заперечення мотивує тим, що доводи апеляційної скарги є надуманими, з огляду на те, що позивач та відповідач ніколи не були і не перебувають в шлюбі. Разом з тим, справа не розглядалася по суті у суді першої інстанції.

Відповідач вважає дії суду першої інстанції правомірними, з обґрунтуваннями ухвали від 22 квітня 2024 року погоджується повністю.

У відзиві просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Під час апеляційного розгляду справи в режимі відеоконференції представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Тітов О.М. підтримав апеляційну скаргу та з при апеляційному розгляді уточнив своє вимоги в частині забезпечення позову та просив суд вжити заходів забезпечення позову заборонивши відповідачу вчиняти дії щодо відчуження майна, а саме на квартиру АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення АДРЕСА_2 ; автомобіль 2020 DS 3 Crossback E-Tense review, д.н.з. НОМЕР_1 .

При апеляційному розгляді справи представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Сербуль О.Ю. заперечила щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просила залишити її без задоволення, оскільки доводи на які посилається апелянт не спростовують обставин, які були встановлені судом при розгляді справи та висновків викладених у рішенні суду. Вважає ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального права та процесуального законодавства, просила залишити її без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Тітова О.М. та представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Сербуль О.Ю., дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, вирішуючи подану заяву про забезпечення позову та відмовляючи у її задоволенні, мотивував своє судове рішення тим, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, крім того, до заяви не надано жодного доказу на підтвердження доводів заяви.

Суд вказав, що викладені в заяві мотиви не дають підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Апеляційний суд не може погодитись із вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Як вбачається, із матеріалів вказаної справи позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна.

Таким чином, предметом розгляду даної справи є встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з листопада 2018 року по грудень 2023 року та визнання майна набутого у вказаний період спільною сумісною власністю сторін у справі та його поділ.

З матеріалів справи вбачається, що згідно актуальної інформації про нерухомість реєстр речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 31 серпня 2021 року зареєстрована квартира АДРЕСА_1 ., 17 жовтня 2022 року зареєстровано нежитлове приміщення АДРЕСА_2 ; та відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу 20 жовтня 2022 року автомобіль 2020 DS 3 Crossback E-Tense review, д.н.з. НОМЕР_1 .

Дослідивши вище вказані матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача у справі, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, оскільки враховуючи предмет спору, колегія суддів вважає, що існують обґрунтовані припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення.

Таким чином, наявні правові підстави для часткового задоволення поданої заяви про забезпечення позову, шляхом заборонити ОСОБА_3 вчиняти дії щодо відчуження майна: квартиру АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення АДРЕСА_2 ; автомобіль 2020 DS 3 Crossback E-Tense review, д.н.з. НОМЕР_1 до набрання рішенням суду у вказаній справі законної сили. .

Апеляційний суд вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції стосовно того, що позивачем не було надано належних доказів на підтвердження того, що відповідач здійснює реальні заходи щодо продажу спірного майна, тому не доведено, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи приписи ч.1 ст. 317 ЦК України, відповідно до яких власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, колегія суддів вбачає загрозу відчуження спірного майна на користь третіх осіб.

Апеляційний суд зауважує, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову, не позбавляє відповідача права володіння та користування майном, а лише обмежує його право розпорядження вказаним майном до часу ухвалення судом рішення у вказаній справі, що є справедливим по відношенню і до позивача.

Обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки спірне майно фактично перебуває у його володінні, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Щодо заяви про забезпечення позову в частині заборони вчиняти дії щодо відчуження майна на квартиру за адресою АДРЕСА_3 то апеляційний суду виходить з того, що до заяви не надано належного доказу на підтвердження право власності цим майном.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 2 статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та наданим доказам, судом порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, тому ухвала суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 22 квітня 2024 року скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_3 (зареєст. АДРЕСА_4 РНОКПП НОМЕР_2 ) вчиняти дії щодо відчуження майна: квартиру АДРЕСА_1 ; нежитлове приміщення АДРЕСА_2 ; автомобіль 2020 DS 3 Crossback E-Tense review, д.н.з. НОМЕР_1 до набрання рішенням суду у вказаній справі законної сили.

В іншій частині заяву ОСОБА_1 (зареєстр. АДРЕСА_5 ), подану представником ОСОБА_2 про забезпечення позову, залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв