Справа № 159/680/24 Головуючий у 1 інстанції: Денисюк Т. В.
Провадження № 22-ц/802/940/24 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Данилюк В. А.,

суддів Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

секретаря Черняк О. В.,

з участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах позивача ОСОБА_5 , до ОСОБА_6 , як законного представника малолітньої ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про поділ майна, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_6 , як законного представника малолітньої ОСОБА_7 адвоката Зуба Василя Васильовича на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року ОСОБА_5 , від імені якої діє адвокат Василюк І. М., звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що сторони в рівних частках є співвласниками овочесховища та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності на майно набуте кожним в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В позасудовому порядку спадкоємці не можуть узгодити порядок користування об`єктом нерухомості, тому позивач просить припинити право спільної часткової власності, виділити у самостійний об`єкт нерухомості належну їй 1/4 частку в овочесховищі за варіантом, визначеним у висновку будівельно-технічної, земельно-технічної, оціночно-технічної експертизи №1/2024 від 10.01.2024 для «ІІ співвласника», а також виділити із земельної ділянки площею 0,2925 га з кадастровим номером :38:004:0019 в натурі частину площею 404,4 кв.м , решту залишити в спільному користуванні.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 липня 2024 року позов задоволено повністю.

Виділено з приміщення овочесховища (М-1), розташованого на АДРЕСА_1 , у власність ОСОБА_5 належну їй 1/4 ідеальну частину в самостійний об`єкт нерухомості, що відповідно до висновку будівельно-технічної, земельно-технічної, оціночно-технічної експертизи №1/2024 від 10.01.2024 за варіантом «ІІ співвласник» становить 325,3 кв.м. загальної площі та складається з приміщень: склад 1* площею 274,6 кв.м., службове приміщення 2* площею 25,7 кв.м., коридор 3* площею 10,6 кв.м., коридор 4* площею 4,1 кв.м., службове приміщення 5* площею 10,3 кв.м.

Зобов`язано ОСОБА_5 виконати необхідні для влаштування ізольованих приміщень будівельні роботи, які визначені у висновку будівельно-технічної, земельно-технічної, оціночно-технічної експертизи №1/2024 від 10.01.2024 для «ІІ співвласника».

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_5 на приміщення овочесховища (М-1), розташованого на АДРЕСА_1 .

В порядку поділу земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 з кадастровим номером :38:004:0019 загальною площею 0,2925га, виділено у власність ОСОБА_5 в самостійний об`єкт нерухомості частину земельної ділянки відповідно до висновку будівельно-технічної, земельно-технічної, оціночно-технічної експертизи №1/2024 від 10.01.2024 за варіантом «ІІ співвласник» загальною площею 404,4 кв.м., з поворотними точками : 1-2 28,78 м; 2-3 18,28 м; 3-4 -12,09 м; 4-5 7,25 м; 5-6 -16,51 м; 6-1 11,03 м.

Залишено у спільній частковій власності ОСОБА_5 з розміром частки 1/4 земельну ділянку площею 0,0878 га за адресою АДРЕСА_1 , яка відповідно до висновку будівельно-технічної, земельно-технічної, оціночно-технічної експертизи №1/2024 від 10.01.2024 визначена поворотними точками: 1-2 -29,29м; 2-3 -4,78 м; 3-4 -7,19 м; 4-5 -4,70 м; 5-6 3,96 м; 6-7 22,15 м; 7-8 5,21 м; 8-9 -65,72 м; 9-10 -4,23 м; 10-11 -20,14 м; 11-12 5,75 м; 12-13 8,56 м; 13-14 34,18 м; 14-1 84,75 м.

Стягнуто з ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 по 3351 (три тисячі триста п`ятдесят одній) гривні 70 копійок судового збору з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду представник відповідача ОСОБА_6 , як законного представника малолітньої ОСОБА_7 адвокат Зуб В. В. подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що з рішенням не погоджується частково, вважає вказане рішення необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права та таким, що має бути та змінене в частині, а саме з урахуванням інтересів, що відповідають остаточному врегулюванню спору між сторонами, тобто бажана до виділення в натурі частина позивача не повинна займати ті площі, на які логічно за правом постійного користування претендує відповідач ОСОБА_6 яка діє як законний представник в інтересах малолітньої ОСОБА_7 , відповідно до висновку експерта ОСОБА_11 №04/05-3 від 21.05.2024, а саме такі приміщення (позначені в технічному паспорті на овочесховище, виготовленому станом на 29.11.2023 ТОВ «Бюро інвентаризації Ковель»): службове приміщення №10 площею 52,9 м.кв., службове приміщення №11 площею 12,1 м.кв., санвузол №12 площею 2,3 м.кв., службове приміщення №13 площею 25,9 м.кв, коридор №14 площею 14,3 м.кв., службове приміщення №15 площею12.5 м.кв, службове приміщення №16 площею 15,8 м.кв, службове приміщення №17 площею 30.5 м.кв., службове приміщення №18 площею 88,1 м.кв., коридор №19 площею 4,1 м.кв., службове приміщення №20, площею 10,3 м.кв., що відповідатиме розміру 1А частки ОСОБА_7 у овочесховищі М-1, площею 1226,7 м.кв., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та поділу земельної ділянки, площею 0,2925 га, кадастровий номер :38:004:0019 згідно варіанту поділу за Висновком експерта ОСОБА_11 №04/05-3 від 21.05.2024 - земельної ділянки № НОМЕР_1 , загальною площею 0,1084 га, див жовтий колір схема №2-3 дослідницька частина Висновку експерта з наступними розмірами по периметру: 16.85; 11,64; 34,98; 11,64; 6,47; 31,15; 7,19; 4.78; 29,29; 34.88, загальною вартістю 466 532, 00 грн, а тому позов підлягав до часткового задоволення виходячи з обставин справи, інтересів відповідача ОСОБА_6 та принципу остаточної визначеності з тим, щоб повністю врегулювати спір між сторонами та правових підстав для задоволення позову. Просить рішення змінити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Василюк І. М. вказує, що доводи апеляційної скарги зводяться до формальних тверджень та незгоди щодо висновків суду першої інстанції, без наведення в чому саме допустив невірне застосування норм процесуального права; здійснюючи посилання на висновок експерта, якого в матеріалах справа взагалі не повинно було бути. Вважаю, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним та справедливим, а тому в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити.

Інші учасники справи правом подачі відзиву не скористались.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Василюк І. М. заперечив проти задоволення апеляційної скарги, представники відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали, представник відповідачів ОСОБА_4 заперечив проти апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Судом та матеріалами справи встановлено, що одноповерхове приміщення овочесховища (М-1), загальною площею 1198,3 кв.м (1226,7 кв.м. згідно існуючого планування), розташоване на АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка з кадастровим номером :38:004:0019 загальною площею 0,2925га, призначена для обслуговування цього овочесховища, належала на праві власності ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (дані обставини сторонами визнаються)

Сторони набули право власності на зазначені об`єкти в порядку спадкування.

Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна приміщення овочесховища і земельна ділянка належать ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на праві спільної частковою власності, по 1/4 частки кожному.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з частиною першою статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частинами першою третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно з частинами першою та другою статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно, за загальним правилом, розміру його частки у праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником виокремленого майна.

Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт.

Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна утворюються самостійні об`єкти майна.

Відповідно самостійні об`єкти повинні зберегти первісне цільове призначення та відповідати вимогам законодавства за технічними, протипожежними, будівельними характеристиками.

В силу частини першої третьої статті 88 Земельного кодексу України учасник спільної часткової власності на землю також має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації.

При вирішенні долі земельної ділянки та розташованого на ній об`єкта необхідно враховувати принцип superficies solo cedit - збудоване приростає до землі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20) зазначено, що «об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності, оскільки принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані».

Безумовно зміст права власності надає первинну перевагу у врегулюванні питань користування і розпорядження майном за домовленості співвласників. Проте у разі недосягнення останніми згоди спір вирішується судом.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторони не клопотали перед судом про призначення будівельно-технічної експертизи, а скористалися правом подати висновки судових експертиз, виготовлені на їх замовлення відповідно до вимог статті 106 ЦПК України.

Згідно з наданим позивачем висновком будівельно-технічної, земельно-технічної, оціночно-технічної експертизи №1/2024 від 10.01.2024 наявна технічна можливість поділу та переобладнання приміщення овочесховища на чотири рівнозначні частки без зміни функціонального призначення з дотриманням ДБН В.2.2-43:2021 «Складські будівлі. Основні положення», ДБН В.2.2-12:2003 «Будівлі і споруди для зберігання і переробки сільськогосподарської продукції», Правил пожежної безпеки в Україні. Експертом запропоновані варіанти поділу, наведений перелік будівельних робіт, які необхідно виконати для відокремлення приміщень для усіх чотирьох співвласників, визначений розмір компенсації з урахуванням площі земельної ділянки, яка виділяється кожному співвласнику.

При поділі земельної ділянки :38:004:0019 експерт врахував розташування земельної ділянки відносно суміжних земельних ділянок, розташування овочесховища впритул до межі земельної ділянки, вимоги ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова території» щодо проектування заїздів (п.7.6.16, п.15.3.1, п.15.3.2), зокрема необхідність передбачити певну відстань від будівлі для здійснення технічного обслуговування та функціонального призначення, відстань від узбіччя до будівлі залежно від висоти і довжини будівлі, умови облаштування тупикових проїздів, наявність смуги проїзду для пожежних автомобілів завширшки не менше 3,5 м або смуги завширшки не менше 6 м, і дійшла висновку про можливість забезпечити всім співвласникам безперешкодний рух і доступ до їх частин будівлі шляхом відступу від краю земельної ділянки 6 метрів для облаштування кільцевого руху. Кільцеву смугу запропоновано залишити у спільному користуванні, решту розподілено між співвласниками відповідно до часток у будівлі.

Наданий відповідачем ОСОБА_6 висновок оціночно-будівельної, оціночно-земельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №04-05-з від 21.05.2024 не містить варіантів поділу спірної будівлі та земельної ділянки для позивача, а лише пропонує варіант виділу для відповідача ОСОБА_6 , об`єднуючи інших співвласників в один відокремлений об`єкт, що не відповідає предмету спору.

Крім того, обґрунтовуючи висновок про можливість виділу для ОСОБА_6 частини будівлі і земельної ділянки в самостійний об`єкт, без влаштування кільцевого заїзду, експерт посилався на топографо-геодезичну зйомку, де відображені дві дороги із заїздами до спірної будівлі.

Проте суд не погоджується з такими доводами судового експерта, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, детальний план території для даної забудови не розроблявся, позначена на зйомці (а.с.163) «існуюча дорога» розташована на суміжній земельній ділянці, яка перебуває у приватній власності, а «ґрунтова дорога» є самовільно влаштованою на земельних ділянках комунальної власності.

Єдиний доїзд до спірної будівлі, передбачений органом місцевого самоврядування під час формування земельної ділянки під об`єктом, є дорога загального користування з параметрами наведеними у викопіюванні з кадастрової зйомки (а.с.71). На даний час в`їзні ворота на територію овочесховища розташовані зі сторони цієї дороги, частина дороги загороджена парканом.

Задовольняючи позов, суд оцінив наданий позивачем Висновок будівельно-технічної, земельно-технічної, оціночно-технічної експертизи №1/2024 від 10.01.2024, як такий, що узгоджується із матеріалами справи, відповідає вимогам законодавства, тому суд визначив варіант виділу належної позивачу частки в майні.

Доводи щодо не врахування судом першої інстанції бажаної частини приміщення з тих підстав, що це є площі якими вже більше 6 років користується відповідач ОСОБА_6 є безпідставними та не можуть бути визначальними для суду при вирішенні спору, оскільки предметом спору не є визнання права власності на майно за набувальною давністю. В основу доводів апеляції покладено непогодження щодо визначеного судом розподілу. При тому як відповідачем не наведено у встановленому порядку належних доказів будь-яких переваг щодо обраного судом способу розподілу майна.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував інтересів відповідача ОСОБА_6 , які співвідноситься з реальними обставинами справи та суд не в повній мірі встановив дійсні обставини справи, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки жодних додаткових обґрунтувань чи нових доказів, що не були подані відповідачем до суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, зводяться до незгоди із рішенням суду першої інстанції і переоцінки доказів та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів відповідача та їх відображення в рішенні суду першої інстанції, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних по суті висновків суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_6 , як законного представника малолітньої ОСОБА_7 адвоката Зуба Василя Васильовича залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 22 липня 2024 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 жовтня 2024 року.

Головуючий

Судді :