ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/868/24 Доповідач - Костів О.З.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2024 р.м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

при секретарі - Сович Н.А.

представника позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/15707/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 14 листопада 2023 року (ухваленого суддею Чорною В.Г., дата складення повного тексту судового рішення 24 листопада 2023 року) в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування заявлених вимог позивачка покликалася на те, що 22 листопада 2021 року між нею та ОСОБА_6 укладено договір позики, відповідно до умов якого останній отримав від неї в борг грошові кошти в сумі 10000 доларів CШA. Факт укладення договору підтверджується розпискою. написаною власноручно ОСОБА_6 . Також 13 грудня 2021 року відповідачем повернуто 900 доларів США, що підтверджується її записом на оригіналі розписки. 05 вересня 2022 року позивачка звернулася із листом-вимогою до відповідача з проханням повернути гроші і попередженням, що вона змушена звернутися до суду про примусове стягнення боргу з покладенням на відповідача всіх судових витрат, однак, до цього часу грошові кошти відповідач не повернув та відмовляється їх повертати. Позивачка вважає, що має право вимагати повернення позичених нею грошей в судовому порядку, так як розписка від 22 листопада 2021 року підтверджує факт укладення договору позики, відповідно до умов якого відповідач позичив в неї грошові кошти в сумі 10000 доларів США. Оскільки в розписці не було встановлено строк повернення грошових коштів, то позивачка 05 вересня 2022 року звернулася із листом-вимогою до ОСОБА_6 з проханням повернути гроші, які відповідач повинен був повернути до 05 жовтня 2022 року, однак, свої зобов`язання не виконав. Тому, у зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором позики, просить суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 9100 доларів США.

Крім того, оскільки договором не встановлено розмір процентів, вважає, що позивачка має право на отримання їх в розмірі облікової ставки Національного банку України та відповідно до проведеного нею розрахунку розмір процентів, які відповідач повинен їй оплатили за період з 21 листопада 2021 року до 05 жовтня 2022 року, становить 1245.11 доларів США.

Отже, заборгованість відповідача за договором позики становить 10345.11 доларів США, з них 9100.00 доларів США сума боргу та 1245.11 проценти.

У зв`язку з наведеним просила суд стягнути з ОСОБА_6 на свою користь грошові кошти у сумі 10345.11 доларів США.

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 14 листопада 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 заборгованість за договором позики в розмірі 9100.00 доларів США та сплачений судовий збір в розмірі 3327.74 грн.

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 27 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишено без задоволення, а рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 14 листопада 2023 року залишено без змін.

Не погодившись із рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 14 листопада 2023 року, ОСОБА_7 , як особа, яка не брала участі у справі та яка вважає, що суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_7 є дружиною ОСОБА_6 . Разом з тим в ході виконання оскаржуваного рішення суду про стягнення коштів з відповідача на користь позивачки, державний чи приватний виконавець буде змушений вчиняти дії щодо звернення стягнення на майно, власником якого є ОСОБА_6 . Отже, при зверненні стягнення на майно ОСОБА_6 одночасно відбуватиметься звернення стягнення на майно, яке належить ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності.

На думку сторони апелянта, звернення стягнення на майно, співвласником якого є ОСОБА_7 , очевидно є підставою для залучення останньої до розгляду справи №607/15707/22.

Звертає увагу на те, що вона не надавала згоди на укладення ОСОБА_6 будь-якого договору позики із ОСОБА_5 , об`єктом якого були б грошові кошти у розмірі 10000 доларів США. Окрім того, поведінка ОСОБА_6 щодо фактичного визнання вимог ОСОБА_5 є дивною, оскільки у ОСОБА_7 відсутні будь-які відомості про отримання таких коштів. Крім того, при розгляді справи судом не було встановлено наявності у ОСОБА_5 можливості надати позику в сумі 10000 доларів США.

У зв`язку з викладеним просить суд скасувати рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 14 листопада 2023 року, постанову Тернопільського апеляційного суду від 27 березня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників по справі до суду не надходив.

В судовому засіданні представник позивачки адвокат Черніцький І.Р., проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.

Крім того, 24 жовтня 2024 року о 10 год 50 хв (тобто за 10 хв до початку судового засідання) ОСОБА_7 особисто через канцелярію суду подала заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку із сімейними обставинами. Однак, оскільки доказів на підтвердження поважності причин неможливості участі в судовому засіданні заявник не надала, колегія суддів вважає, що така заява не підлягає до задоволення.

Інші сторони не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про день, час та місце слухання справи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивачки, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів встановила наступні обставини.

Згідно розписки, оригінал якої долучено до матеріалів справи, 22 листопада 2021 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяв гроші в ОСОБА_5 в розмірі 10000 (десять тисяч) доларів США (а.с.33).

13 грудня 2021 року ОСОБА_5 зробила на розписці напис «віддав 900 $» та засвідчила його своїм підписом.

05 вересня 2022 року ОСОБА_5 звернулася із листом-вимогою до відповідача ОСОБА_6 з проханням повернути гроші і попередженням, що вона буде змушена звернутися до суду про примусове стягнення боргу, надіславши на його адресу проживання ОСОБА_6 (а.с.9-10).

При цьому, ОСОБА_6 не заперечує факту написання ним розписки та отримання коштів.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

У пункті 8 частини третьої статті 129 Конституції України визначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження судового рішення.

Відповідно до статті 17 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

У статті 18 ЦПК України зазначено, що обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Згідно з частиною першою статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою, ОСОБА_7 посилалася на те, що вона є дружиною ОСОБА_6 , однак не надавала згоди на укладення чоловіком будь-якого договору позики із ОСОБА_5 , об`єктом якого були б грошові кошти у розмірі 10000 доларів США.

Апелянт вважає, що рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 14 листопада 2023 року та постановою Тернопільського апеляційного суду від 27 березня 2024 року порушені її права щодо стягнення боргу із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 .

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Колегія суддів зазначає, що судове рішення, оскаржуване не залученою у справі особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи.

Тобто, судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині цього рішення міститься висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб.

В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 19 червня 2018 року у справі № 910/18705/17, від 03 червня 2019 року у справі №910/6767/17, від 25 жовтня 2019 року у справі № 910/16430/14, від 05 травня 2020 року у справі № 910/9254/18.

Доводи апелянта про те, що вона є дружиною ОСОБА_6 та не давала згоди на укладення договору позики від 22 листопада 2021 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , не можуть бути прийняті апеляційним судом, оскільки зі змісту оскаржуваного судового рішення не вбачається, що ним вирішувалось питання про права та інтереси апелянта й, відповідно, оскаржуване рішення не містить таких висновків.

Також із змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що відповідач ОСОБА_6 не заперечує факту написання ним розписки та отримання коштів.

Більше того, в матеріалах справі відсутні докази, що ОСОБА_7 зверталася до суду із позовною заявою про визнання недійсним договору позики від 22 листопада 2021 року, який укладено між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Крім того, апеляційний суд роз`яснює ОСОБА_7 , що за змістом частини шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Таким чином, встановивши, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не вирішувалося питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_7 , яка звернулася з апеляційною скаргою на це судове рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність підстав для закриття апеляційного провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України.

В зв`язку із викладеним, апеляційне провадження слід закрити.

Керуючись ст.ст.259, 362 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

У Х В А Л И В:

Апеляційне провадження №22-ц/817/868/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 14 листопада 2023 року в справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Дата складення повного тексту ухвали 24 жовтня 2024 року.

Головуючий : О.З. Костів

Судді: Б.О. Гірський

Н.М. Храпак