Справа № 279/4703/24
Провадження по справі №2/276/694/24
22 жовтня 2024 року смт. Хорошів
Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Збаражського А.М.,
за участю секретаря судового засідання Ігнатенко О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та матері до досягнення дитиною 3-річного віку, -
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та матері до досягнення дитиною 3-річного віку, відповідно до змісту якої просить суд: стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дочкою повноліття; стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання в розмірі 4000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дочкою Ніколетою 3-х річного віку, а саме до 31.03.2026 року.
В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 23 вересня 2017 року виконавчим комітетом Іршанської селищної ради Хорошівського району було зареєстровано шлюб між нею та ОСОБА_2 . На даний час справа про розірвання шлюбу знаходиться на розгляді в Коростенському міськрайонному суді Житомирської області. Від спільного шлюбу вони мають дочку: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина народилась в країні Чехія у зв`язку з тим, що вона вимушена була виїхати в період збройної агресії РФ за кордон. Наразі перебуває з дитиною в Україні. На даний час дитина знаходиться на її повному утриманні. ОСОБА_2 має мінливі доходи, але суттєві і значні. Працює то в Україні, то за кордоном на заробітках. Сплачувати аліменти має повноцінну змогу. Наразі дитину слід забезпечувати всім необхідним для її розвитку та становлення, особливо в період формування її дитячого організму. Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, тому не може працювати. Жодної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, аліменти не сплачує, тому вона змушена звернутися до суду.
Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 23.08.2024 року відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву.
Представник позивача до суду подала заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Заперечень проти заочного розгяляду справи не висловили.
Відповідач, ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, відповідно до вимог пункту 1 частини 8 та частини 11 статті 128 ЦПК України, що підтверджується роздруківкою з Укрпошти та розміщеним оголошенням про виклик на офіційному веб-сайті Судової влади України, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду, відзив на позовну заяву чи зустрічну позовну заяву до суду не подавав.
З огляду на викладене, керуючись положеннями статей 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд даної справи.
Згідно частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Згідно матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 23 вересня 2017 року у виконавчому комітеті Іршанської селищної ради Хорошівського району Житомирської області, актовий запис №22.
Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 підтверджується, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з Витягу з реєстру територіальної громади № 2024/008758027 та №2024/008758146, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
Як слідує із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини №287/02-48, виданою Іршанською селищною радою від 24 липня 2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дідом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та бабою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Для дитини створені всі належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини.
Статтею 27 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано Постановою ВР№789ХІІ від 27.02.91року (далі - Конвенція), передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно положень ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками цього обов`язку визначаються за домовленістю між батьками. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Частина 1, 2 статті 184 Сімейного кодексу України визначає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.
Дослідивши позовну заяву, додані до неї письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Відповідач є батьком дитини та нарівні з матір`ю зобов`язаний утримувати її до досягнення повноліття. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, що вказує на те, що домовленість між батьками з даного питання не досягнута, що є підставою для стягнення аліментів з відповідача в судовому порядку.
За своїм змістом аліменти - це грошові кошти на утримання дитини, які необхідні для забезпечення належного рівня її розвитку, виховання, забезпечення одягом, продуктами харчування тощо.
При визначенні розміру аліментів суд керується положеннями ст. 182 СК України, бере до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, а відтак повинен брати участь в матеріальному забезпеченні дочки; відсутність відомостей про перебування в нього на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб; відсутність даних щодо розміру доходів відповідача, наявність в останнього рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Враховуючи розмір встановленого законодавством України прожиткового мінімуму на 2024 рік, що для дітей віком від 6 до 18 років становить 3196,00 грн, який є рекомендованим, виходячи з рівності участі батьків у матеріальному забезпеченні дитини та виходячи з вимоги позивача про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, суд присуджує аліменти, які підлягають стягненню з відповідача на утримання малолітньої дочки в розмірі 3000,00 грн щомісячно і до повноліття дитини.
За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Отже, обов`язок доказування покладено саме на сторону, яка заявляє відповідні вимоги, а суд лише сприяє сторонам у забезпеченні здійснення їх прав.
Суд вважає, що позивач, в силу свого процессуального обов`язку, не довела на підставі належних та допустимих доказів, які долучені до матеріалів справи, можливість відповідача сплачувати аліменти саме в сумі 5000,00 гривень щомісячно. До позовної заяви позивач долучила лише копію свого паспорта, копію паспорта відповідача, копію свідоцтва про шлюб, копію свідоцтва про народження, довідку з місця проживання та акт обстеження матеріально-побутових умов проживання дитини.
Таким чином, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем наявності правових підстав для визначення аліментів у розмірі 5000,00 грн, а тому позов підлягає задоволенню частково.
Щодо стягнення аліментів на утримання дружини.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 73 Сімейного кодексу України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. За взаємною згодою аліменти можуть бути сплачені наперед.
За правилами частини 1 статті 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно з приписами статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Судом встановлено, що позивач не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , її дохід становить лише державна соціальна допомога при народженні дитини, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги від батька дитини, що відповідно до положень ст. 84 Сімейного кодексу є підставою для стягнення аліментів з відповідача на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку.
Відповідач є особою працездатного віку, а відтак, на переконання суду, зобов`язаний брати участь в матеріальному забезпеченні позивача, з якою він перебуває в зареєстрованому шлюбі, яка проживає з їх спільною малолітньою дочкою та здійснює за нею догляд, у зв`язку з чим позбавлена можливості працювати.
З урахуванням встановлених фактичних обставин справи, беручи до уваги, що позивач не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання позивача до досягнення їх спільною дитиною трьохрічного віку, в сумі 3000,00 (три тисячі) гривень щомісячно. Такий розмір аліментів, на думку суду, не є завищеним, оскільки не перевищує розмір прожиткового мінімума для працездатної особи, встановленого законом, та не поставить відповідача у скрутне матеріальне становище. При цьому суд також враховує вартість продуктів харчування, одягу, необхідність посиленого харчування для матері, тощо, для забезпечення елементарних потреб позивача, яка самостійно утримує та виховує дитину.
Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 2422,40 грн. за дві майнові вимоги про стягнення аліментів, який є мінімальним, оскільки при зверненні до суду з даною вимогою позивач звільнена від сплати судового збору.
Керуючись ст. 2, 12, 13, 76-79, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 279, 280-282, 354, 430 ЦПК України, ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та матері до досягнення дитиною 3-річного віку, задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень, щомісячно, починаючи з 24 липня 2024 року до досягнення ОСОБА_3 повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_6 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 (три тисячі) гривень, щомісячно, починаючи з 24 липня 2024 року до досягнення ОСОБА_3 трьох років, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 копійок.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право на оскарження заочного рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку після закінчення строку для подання апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .
Суддя А.М. Збаражський