РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2024 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючий - суддя Ференц Р.І.,

секретарі судового засідання Матківська Д.В., Баранишин Д.В.,

Справа № 458/1024/23

Провадження №2/458/34/2024

за участі сторін цивільного провадження:

позивачка ОСОБА_1 ,

представник позивачки адвокат Мундяк М.М.,

відповідач ОСОБА_2 не прибув,

третя особа служба в справах дітей Стрийського міськвиконкому Стрийської міської ради Львівської області, повноважник представник ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Турка Самбірського району Львівської області в дистанційному режимі відеоконференції поза межами суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба в справах дітей Стрийського міськвиконкому Стрийської міської ради Львівської області про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

24.10.2023 року засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» в Турківський районний суд Львівської області від представника позивача адвоката Мундяка Мирона Мироновича надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Стрийської міської ради Львівської області про позбавлення батьківських прав, в якій просять позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 по відношенню до неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За результатами автоматизованого розподілу судової справи, оформленого відповідним протоколом від 24.10.2023 року, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суд встановив наступне.

Предметом заяви є позбавлення батьківських прав.

Зазначений спір відповідно до вимог ст.19 ЦПК України належить до компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, оскільки ч.1 ст.19 ЦПК України передбачає, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ст.23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Підсудність є розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність є підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду. За її допомогою вирішується питання, яким з однорідних судів підсудна для розгляду відповідна справа.

Критеріями даного виду підсудності зокрема виступають: місце проживання відповідача, місце знаходження спірного майна, місце розгляду первісного позову тощо.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом .

Також суди повинні виходити з того, що правила підсудності справ у цивільному судочинстві можуть визначатися лише процесуальним законом (Рішення Конституційного Суду України від 27.03.2002 року № 7рп/2002, від 07.05.2002 року № 8рп/2002, від 22.06.2004 року № 13рп/2004.

Ч.ч.1,2 ст.28 ЦПК України передбачено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи) і позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст..30 ЦПК України.

Відповідно до постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 року №807ІХ «Про утворення та ліквідацію районів», яка набрала чинності 19.07.2020 року, в Україні утворено 136 нових та ліквідовано 490 районів, в тому числі, ліквідовано Турківський район Львівської області та утворено Самбірський район (з адміністративним центром у місті Самбір) у складі територій Бісковицької сільської, Боринської селищної, Добромильської міської, Новокалинівської міської, Ралівської сільської, Рудківської міської, Самбірської міської, Старосамбірської міської, Стрілківської сільської, Турківської міської, Хирівської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3.1 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про судоустрій і статус суддів встановлено, що до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року №807IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102IX, який неодноразово продовжувався і діє на цей час.

Зважаючи на вище вказане, справа підсудна Турківському районному суду Львівської області, оскільки ст.ст.23,27 ЦПК України передбачено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ СТОРІН ПО СПРАВІ.

Позиція особи, яка подала позов.

Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01 лютого 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану м. Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , актовий запис №25. Після укладення шлюбу своє дівоче прізвище ОСОБА_7 позивач змінила на чоловікове ОСОБА_8 . Від цього шлюбу у них народилось двоє дітей: донька ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_2 та син - ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3 . ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінила своє прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_11 », та по батькові з « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_13 », що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені від 28.07.2023 р., виданого Стрийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №4. 08 лютого 2012 року згідно рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області №1323/10/2012 між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 був розірваний шлюб. Прізвище позивача після розірвання шлюбу змінено на « ОСОБА_14 ». Після розірвання шлюбу діти залишились на утриманні позивача та проживають разом з нею. Згідно рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області у справі №1323/1476/2012 від 23 березня 2012 року відповідач ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_15 на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Однак відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів. Згідно розрахунку сплачених аліментів від 28 червня 2023 року № 6/25.14-33 наданого Турківським відділом державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області за боржником ОСОБА_2 нараховано заборгованість по сплаті аліментів з 01.09.2021 року по 28.06.2023 року в сумі 80 998,30 грн. З лютого 2012 року відповідач ОСОБА_2 проживає окремо від сім`ї. Відповідач не цікавиться життям та здоров`ям своїх дітей, не знає, в якій школі та в якому класі навчаються його діти, школу ніколи не відвідує, не цікавиться інтересами своїх дітей. З лютого 2012 року відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по вихованню дітей та на протязі одинадцяти років з дітьми та з позивачем не спілкується, з дітьми не бачиться, не хоче їх утримувати та жодних зав`язків не підтримує. Згідно довідки про участь батька ОСОБА_10 у навчальному житті дитини за період її навчання у ДПТНЗ «Стрийське вище художнє професійне училище» з 01.09.2022 року по 30.06.2023 року відомо, що за період навчального року батько ОСОБА_2 учениці ОСОБА_10 , жодного разу не цікавився її навчальним життям у навчальному закладі, ніякої участі у її житті не приймає. Згідно довідки про участь батьків учня 8-Б класу ОСОБА_5 у шкільному житті дитини відомо, що дитина завжди доглянута, забезпечена всім необхідним для навчання. Мати дитини ОСОБА_1 , систематично спілкується з педагогами, які навчають сина, цікавиться шкільним життям дитини. Та згідно довідки про участь батька ОСОБА_5 у навчальному житті дитини на період її навчання у Стрийській загальноосвітній школі 1 ступеня №11 з 01.09.2016 по 31.05.2019 №186, за весь час перебування дитини у школі всі обов`язки по вихованню і навчанню виконувала мама ОСОБА_1 . Просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 по відношенню до неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В судовому засіданні позивачка Киретів ОСОБА_16 позов підтримала, просила позовну заяву задовольнити, додатково пояснила, що відповідач не цікавиться ні життям, ні навчанням дітей, самоусунувся від виховання дітей, діти відповідача не знають як «батька», оскільки останній на протязі останніх 7 років не приїжджає, не телефонує до дітей.

Представник позивачки адвокат Мундяк М.М. позов підтримав, просив такий задовольнити, оскільки як матеріалами справи, так і процесуальною поведінкою по справі відповідача підтверджено, що є всі підстави до задоволення такого позову.

Позиція відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 не забезпечив самопредставництво чи за допомогою участі у справі свого представника, будучи повідомленим про місце, дату та час розгляду справи належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи підтвердженнями.

Позиція третьої особи.

Повноважний представник третьої особи ОСОБА_3 вважає позов таким, що підлягає задоволенню, надала суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, підтвердила, що зі сторони служби в справах дітей Стрийського міськвиконкому Стрийської міської ради Львівської області під час вирішення витання позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 вживалися заходи до виклику на засідання служби, проте ОСОБА_2 в категоричній формі відмовився прибувати на засідання, повідомив, що його не цікавить життя дітей.

Заяви (клопотання) учасників справи.

05.12.2023 року від представника позивача адвоката Мундяка М.М. засобами підсистеми «Електронний суд» надійшло клопотання про неможливість прибути в судове засідання.

05.12.2023 року від представника позивача адвоката Мундяка М.М. на електронну адресу Турківського районного суду Львівської області надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

29.01.2024 року від третьої особи служби в справах дітей Стрийського міськвиконкому Стрийської міської ради Львівської області на електронну адресу Турківського районного суду Львівської області надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

19.03.2024 року від третьої особи служби в справах дітей Стрийського міськвиконкому Стрийської міської ради Львівської області на електронну адресу Турківського районного суду Львівської області надійшли висновок від 08.02.2024 року №72 органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 та клопотання про розгляд справи без участі представника третьої особи.

01.04.2024 року від третьої особи служби в справах дітей Стрийського міськвиконкому Стрийської міської ради Львівської області на електронну адресу Турківського районного суду Львівської області надійшли правовстановлюючі документи стосовно правового статусу третьої особи.

01.04.2024 року від представника позивача адвоката Мундяка М.М. засобами підсистеми «Електронний суд» надійшло клопотання про проведення судового засідання без участі позивача та його представника.

27.06.2024 року від третьої особи служби в справах дітей Стрийського міськвиконкому Стрийської міської ради Львівської області на юридичну адресу Турківського районного суду Львівської області надійшла завірена копія телефонного повідомлення ОСОБА_2 правовстановлюючі документи стосовно правового статусу третьої особи.

11.09.2024 року від представника позивача адвоката Мундяка М.М. засобами підсистеми «Електронний суд» на юридичну адресу Турківського районного суду Львівської області надійшов висновок від 01.07.2021 року №207 органу опіки і піклування про органу про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Інших клопотань і заяв від сторін на адресу суду не надходило.

Процесуальні дії у справі.

Відповідно до ч.8 ст.187 ЦПК України судом засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» отримано відповідь №293115 від 27.10.2024 року з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідно до якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована на проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Турківського районного суду Львівської області Ференц Р.І. від 30.10.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 01.04.2024 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Судові засідання по справі були призначені на 28.11.2024 року, 05.12.2024 року, 16.01.2024 року, 30.01.2024 року, 19.03.2024 року, 01.04.2024 року, 22.04.2024 року, 21.05.2024 року, 19.06.2024 року, 07.08.2024 року, 21.08.2024 року, 25.09.2024 року, 07.10.2024 року.

Сторони по справі про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином і в передбачений законом порядок, що підтверджується судовою повісткою скерованою на їхнє ім`я, а також оголошенням на офіційному веб-порталі судової влади України.

Враховуючи неявку учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд керується вимогами ч. 1 ст. 223 ЦПК України, якою передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно вимог ст. 131 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані під час провадження у справі повідомляти суд про зміну місця проживання (перебування, знаходження), роботи, служби. У разі неповідомлення про зміну адреси повістка надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку в порядку, визначеному ст. 129 ЦПК України, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Суд вважає, що немає порушення прав сторін, оскільки справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані щодо своєчасного повідомлення особи про місце і час розгляду справи та якщо не надійшло клопотання про відкладення цього розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутність сторін по справі, суд враховує практику Європейського суду з прав людини стосовно критеріїв розумних строків, поведінку заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу (рішення у справах «Федіна проти України» від 02.09.2010 року, «Смірнова проти України» від 08.11.2005 року, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 року тощо), а також приймаючи до уваги рішення ЄСПЛ від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» яким наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження, враховуючи принцип судочинства, зазначений в практиці Європейського Суду з прав людини, яким визнано пріоритет публічного інтересу над приватним, суд прийшов до висновку про розгляд справи на підставі наявних у справі даних і доказів.

Окрім цього, як зазначив ЄСПЛ у справі "Каракуця проти України" (заява №10986/06; п. 57) суд зазначив, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (Teuschler v. Germany, №47636/99; Sukhorubchenko v. Russia, №69315/01, § 48; Gurzhyy v. Ukraine, №326/03.)

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у п. 35 рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Подібна позиція цього суду викладена, також у рішеннях у справах "Олександр Шевченко проти України" (заява N 8371/02, п. 27, та "Трух проти України" заява N 50966/99), де суд наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Судом при розгляді даної справи враховано позицію Верховного Суду відображену в п. 34 постанови від 12.03.2019 року по справі №910/9836/18 де зазначено, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й в осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення ЄСПЛ "Богонос проти Росії" від 05.02.2004 року).

Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи, відповідні до них правовідносини та зміст спірних правовідносин.

Мета судового дослідження полягає у з`ясуванні обставин справи, юридичній оцінці встановлених відносин і у встановленні прав і обов`язків (відповідальності) осіб, які є суб`єктами даних відносин. Судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому. Повнота судового пізнання фактичних обставин справи передбачає, з одного боку, залучення всіх необхідних доказів, а з іншого, - виключення зайвих доказів.

Вирішуючи питання щодо доказів, суд враховує інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що 01 лютого 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану м. Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області ОСОБА_6 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , актовий запис №25, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану м. Стрия Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області 01.

Після укладення шлюбу своє дівоче прізвище « ОСОБА_7 » позивач змінила на чоловікове « ОСОБА_8 ».

Від цього шлюбу у них народилось двоє дітей: донька ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_2 та син - ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 , виданим 03.07.2007 року, та серії НОМЕР_3 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Стрия Стрийського міськрайонного управління Львівської області 28.10.2010 року, відповідно.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінила своє прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_11 », та по батькові з « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_13 », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені від 28.07.2023 року, виданого Стрийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №4.

08 лютого 2012 року згідно рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області №1323/10/2012 між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 був розірваний шлюб. Прізвище позивача після розірвання шлюбу змінено на « ОСОБА_7 ».

Після розірвання шлюбу діти залишились на утриманні позивача та проживають разом з нею.

Згідно рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області у справі №1323/1476/2012 від 23 березня 2012 року відповідач ОСОБА_2 зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_15 на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Однак відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів.

Згідно розрахунку сплачених аліментів від 28 червня 2023 року № 6/25.14-33 наданого Турківським відділом державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області за боржником ОСОБА_2 нараховано заборгованість по сплаті аліментів з 01.09.2021 року по 28.06.2023 року в сумі 80 998,30 грн.

Станом на 27.08.2024 року ця заборгованість становить 107 372,24 грн, що підтверджується довідкою №14273.15.30-17 від 27.08.2024 року, виданою начальником Турківського відділу державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції В. Максимовичем.

Відповідно до довідки, виданої ОСББ «Гармонія-Стрий» №45 від 01.09.2023 року, відповідач в квартирі АДРЕСА_2 з 2014 року по даний час не зареєстрований та не проживав жодного дня, матеріальної та іншої допомоги на утримання своїх неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_17 2007 року народження, та сина ОСОБА_18 2010 року народження, не надавав, участі у вихованні не приймав, не відвідував їх та не проявляв жодного батьківського інтересу щодо їхнього життя. У 2022 році ОСОБА_2 виїхав з України у невідомому напрямку, місце перебування ОСОБА_2 на даний час невідоме. Боржник розшукується відповідними державними органами за злісне ухилення від сплати аліментів.

Відповідно до довідки №187 від 13.07.2023 року, Стрийським вищим професійним художнім училищем, ОСОБА_10 не пропускала заняття в училищі, вона завжди доглянута, забезпечена всім необхідним для навчання. Мати учениці Киретів- ОСОБА_16 постійно спілкується з педагогами, які навчають доньку, цікавиться навчальним процесом та життям дитини. За період навчального року батько ОСОБА_2 учениці ОСОБА_10 , жодного разу не цікавився її навчальним життям у навчальному закладі, ніякої участі у її житті не приймає.

Відповідно до довідки №104 від 11.07.2023 року, виданої Стрийським ліцеєм імені Івана Франка Стрийської міської ради Стрийського району Львівської області, про участь батьків у шкільному житті дитини, ОСОБА_10 не пропускала заняття у школі. Дитина завжди була доглянута, забезпечена всім необхідним для навчання. Мати дитини ОСОБА_1 постійно спілкувалася з педагогами, які навчали доньку, цікавилася шкільним життям дитини, брала активну участь у діяльності батьківської спільноти.

Відповідно до довідки №103 від 11.07.2023 року, виданої Стрийським ліцеєм імені Івана Франка Стрийської міської ради Стрийського району Львівської області, про участь батьків у шкільному житті дитини, ОСОБА_5 не пропускає заняття в ліцеї. Дитина завжди доглянута, забезпечена всім необхідним для навчання. Мати дитини ОСОБА_1 , систематично спілкується з педагогами, які навчають сина, цікавиться шкільним життям дитини.

Відповідно до довідки №186 від 31.08.2023 року, виданої Стрийською загальноосвітньою школою І ступеня №11 Стрийської міської ради Стрийського району Львівської області, про участь батька учня ОСОБА_5 у навчальному житті дитини за період її навчання у Стрийській загальноосвітній школі І ступеня №11 з 01.09.2016 по 31.05.2019, за весь час перебування дитини у школі всі обов`язки по вихованню і навчанню виконувала мама ОСОБА_19 . Учень не пропускав занять у школі без поважних причин. ОСОБА_5 завжди був забезпечений всім необхідним для навчання, був доглянутий та охайно одягнений. Мати учня цікавилася навчанням сина, допомагала йому у всьому. За період навчання батько ОСОБА_2 жодного разу не приходив до школи, не цікавився навчанням дитини, не відвідував виховні заходи та не брав участі у вихованні своєї дитини.

Відповідно до довідки №10/185 від 31.08.2023 року, виданої Стрийською загальноосвітньою школою І ступеня №11 Стрийської міської ради Стрийського району Львівської області, про участь батька ОСОБА_10 у навчальному житті дитини за період її навчання у Стрийській загальноосвітній школі 1 ступеня №11 3 01.09.2013 по 31.05.2017, у вересні 2013 року ОСОБА_10 розпочала навчання і успішно його закінчила 2017 році у Стрийській початковій школі №11. За весь час перебування дитини у школі всі обов`язки по вихованню і навчанню виконувала мама ОСОБА_1 . Учениця не пропускала занять у школі без поважних причин. Вона була забезпечена всім необхідним для навчання. Завжди була доглянута, охайно одягнена. Мати учениці цікавилася навчанням доньки, допомагала їй у всьому. Дівчинка була життєрадісною дитиною. За період навчання батько ОСОБА_2 учениці ОСОБА_10 , жодного разу не приходив до школи, не цікавився навчанням дитини, не відвідував виховні заходи. Зі слів матері батько не надавав жодної матеріальної допомоги і не брав участі у вихованні своєї дитини.

Згідно висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, затвердженого рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради №72 від 28.02.2024 року «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав», після розлучення батько ОСОБА_2 не цікавився життям дітей, не спілкувався з ними, не допомагав фінансово. З цих підстав у 2021 році ОСОБА_1 зверталась із заявою до органу опіки та піклування Стрийської міської ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 . При цьому у ОСОБА_2 була велика заборгованість по сплаті аліментів, і після звернення матері до органу опіки, ОСОБА_2 погасив заборгованість по аліментах та просив не позбавляти його батьківських прав, висловлював бажання виховувати та приймати у масть у житті своїх дітей. Тому комісією було прийнято рішення про надання висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , і цей висновок 01.07.2021 року був затверджений рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради №207. Однак, від того часу батько жодним чином не змінив своє відношення до виконання батьківських обов`язків. Він не приймає участі у житті своїх дітей, ніколи не цікавиться ними, навіть не телефонує, не намагається жодним іншим чином контактувати з ОСОБА_17 та ОСОБА_13 (наприклад соцмережі), знову заборгував велику суму по аліментах. Через таку байдужу поведінку батька дочка - ОСОБА_10 змінила прізвище на ОСОБА_11 та по-батькові на ОСОБА_13 . 08.02.2024 року до служби у справах дітей Стрийського міськвиконкому звернулися з письмовими заявами ОСОБА_20 та ОСОБА_21 у яких просили позбавити батька ОСОБА_22 батьківських прав щодо них. На засідання комісії з питань захисту прав дитини Стрийського міськвиконкому 14.02.2024 року ОСОБА_2 не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення засідання. При цьому, повідомленням у вайбері надав згоду на позбавлення його батьківських прав стосовно дітей, що свідчить про байдуже ставлення батька до долі та майбутнього своїх дітей. Киретів- ОСОБА_16 па засіданні комісії з питань дітей ОСОБА_23 міськвиконкому 14.02.2024 року, підтвердила заявлені вимоги, наголосила, що батько не бере участі у вихованні дітей, не цікавиться їх здоров`ям, не допомагає матеріально. Діти - ОСОБА_20 та ОСОБА_21 також просили позбавити батька батьківських прав. Керуючись статтями 19, 141, 150, 155, п.2 ч.І ст. 164 Сімейного кодексу України, постановою Кабінету Міністрів від 24.09.2008р. №866 Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини, рекомендаціями комісії з питань захисту прав дитини (протокол №4) від 14.02.2024р.) орган опіки та піклування Стрийської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с. Ісаї, Симбірського району, Львівської області стосовно дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Показаннями свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , неповнолітніх свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які були допитані під час судового розгляду підтверджується, що вихованням та розвитком дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 займається позивач самостійно, їй допомагає її чоловік ОСОБА_27 , якого діти називають батьком. Натомість батька дітей вони не бачили понад сім років, з днем народження він їх не вітає, батько самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, а також не користується своїми батьківськими правами.

У матеріалах справи наявні докази про направлення відповідачу позовної заяви, повістки про виклик до суду, у зв`язку з чим суд прийшов до переконання про розгляд справи у відсутність відповідача по наявних матеріалах справи.

Встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази позивача на обґрунтування заявлених вимог, суд, вирішуючи спір між сторонами, виходить з наступних мотивів та норм права.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Предметом спору у цій справі є позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Стаття 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції, яка з огляду на приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Частиною першою статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою, десятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до пункту 1 статті 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Пунктами 1, 3 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно з частинами другою, третьою статті 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), в тому числі, й на рівне виховання батьками.

У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і при наявності вини у діях батьків.

Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 47 рішення ЄСПЛ у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).

Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітніх дітей не розлучатися з батьком і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції).

Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України»).

ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року ЄСПЛ вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися.

Разом з тим, у рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Крім того, у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява № 70879/11) ЄСПЛ зауважив про те, що в інтересах дитини також забезпечити її розвиток у здоровому навколишньому середовищі, і батько не може мати права відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вживати таких заходів, які б могли завдати шкоди здоров`ю та розвитку дитини. Найкращі інтереси дитини можуть, в залежності від їх характеру і серйозності, превалювати над інтересами батьків.

Також ЄСПЛ у рішенні від 30 червня 2020 року у справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява № 70879/11) зазначив про те, що якщо батько не підтримує стосунків з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантоване Конвенцією.

Врахувавши конкретні обставини справи, «якнайкращі інтереси дитини», а також те, що відповідач не підтримував стосунків з дітьми протягом тривалого часу, не цікавився їхнім життям, самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, суд дійшов висновку про застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав, оскільки ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 перешкоджали у спілкуванні з дітьми.

Судом враховано те, що спір вирішено в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, з врахуванням повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування.

Водночас, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04), що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п. 58 рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994 року, серія A, №303-A, п. 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з наступного.

Судові витрати в цій справі складаються з судового збору.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вимогами ч.2 п.1 ст.141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Окрім цього, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову.

Згідно долученої до заяви квитанції №37 від 23.10.2023 року вбачається, що позивачем у ТВБВ №10013/0188 філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» було оплачено судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджується випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, сформованою автоматизованою системою документообігу суду.

Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, зважаючи на відсутність вимоги позивачки про стягнення з відповідача оплаченого нею судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу, суд не вирішує таку вимогу, не вирішує питання стягнення з відповідача на користь позивачки оплаченого нею судового збору.

Приймаючи до уваги вище вказане, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2-5,10,12,19,23,27,28,258,259,268,272,273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба в справах дітей Стрийського міськвиконкому Стрийської міської ради Львівської області про позбавлення батьківських прав задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по відношенню до неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ознайомитись з текстом судового рішенням в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: https://tk.lv.court.gov.ua/

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивачка: Киретів ОСОБА_16 ;

місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_3 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Стрийським МВ ГУ ДМС України у Львівській області 12.06.2021 року; РНОКПП (для фізичних осіб) НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 ;

місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 , виданий Турківським РВ УМВС України у Львівській області 12.06.2021 року; РНОКПП (для фізичних осіб) НОМЕР_7 .

Третя особа: служба в справах дітей Стрийського міськвиконкому Стрийської міської ради Львівської області;

юридична адреса, місцезнаходження за відомостями, внесеними до ЄДРЮОФОПГФ: 82400, Львівська область, м. Стрий, вул. Шевченка, 71;

Повний текст судового рішення складено 11.10.2024 року.

Суддя Р.І.Ференц