Справа № 462/1983/23 Головуючий у 1 інстанції: Мруць І.С.
Провадження № 22-ц/811/1357/24 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: О.В. Псярук

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 15 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання батьківства, -

В С Т А Н О В И В:

22.03.2023 представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третіх осіб ОСОБА_5 , Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просила визнати ОСОБА_5 батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зобов`язати Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни про народження дитини ОСОБА_1 до актового запису №270 від 19.02.2005 року, відповідно до рішення суду, де у відомості про батьківство вказати батьком дитини ОСОБА_5 , виключивши відомості про ОСОБА_3 .

В обґрунтування своїх вимог покликалася на те, що відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьком записано ОСОБА_3 , з яким на момент його народження перебувала у шлюбі його матір ОСОБА_6 . Мати залишила його на виховання в сім`ї Бляхарських невдовзі після народження, та з того часу його виховувала бабуся ОСОБА_7 - мати ОСОБА_5 . Віднедавна позивачу стало відомо, що його біологічним батьком є ОСОБА_5 , що підтверджується висновком генетичної експертизи.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Подільський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання батьківства - відмовлено.

Судовий збір залишено за позивачем.

01.05.2024 рішення суду оскаржила представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що при вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька. Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства. При цьому, судом першої інстанції не взято до уваги та відповідно не надано жодної оцінки генетичній експертизі. За результатами даної експертизи передбачуваний батько, ОСОБА_5 , не може бути виключений як біологічний батько досліджуваної дитини - ОСОБА_1 . На основі аналізу доказів STR ймовірність встановлення батьківства дорівнює 99,999998%. Окрім того, відповідач ОСОБА_5 визнав позовні вимоги, аналогічно підтримала позовні вимоги ОСОБА_4 , як законний представник, що діє в інтересах ОСОБА_3 (а. с. 134). Визнання ОСОБА_5 батьківства повністю відповідає інтересам ОСОБА_1 .

Отже, визнання обставин, які не підлягають доказуванню, можливе зокрема, за умов: визнання їх усіма учасниками справи та відсутності в суду обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин. Матеріали справи свідчать, що відповідачі визнали позовні вимоги. Відповідно, матеріали справи та позиція її учасників приводить до висновку про доведеність вимог позову із застосуванням ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Однак, судом не розглядалися та, відповідно, не встановлювалися негативні наслідки для позивача, оскільки ОСОБА_4 повідомила суду, що ОСОБА_3 , який записаний батьком позивача, є інвалідом І групи з дитинства та перебуває на обліку у Львівському обласному психо-неврологічному диспансері, має стійкий психічний розлад, внаслідок чого не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Тому вважає, що при вирішенні даного спору суд не врахував інтереси сина та інтереси батька.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 скаргу підтримала, просила скаргу задоволити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити повністю.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно змісту ст.136-138 СК України до осіб, які можуть оспорити батьківство належать: особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень, шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, діти-спадкоємці зазначеної вище особи у випадку, якщо він: помер до народження дитини і залишив нотаріусу заяву про невизнання свого батьківства, або помер після народження дитини, але за життя подав позов до суду про виключення свого імені з актового запису про народження, дружина або батьки (спадкоємці) після смерті особи, яка за життя не знала, що записана батьком дитини, жінка, яка народила дитину в шлюбі, звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини.

Відповідно до ч.3 ст.136 СК України, оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Тобто, граничним строком, до якого можна оспорити батьківство, є повноліття дитини.

Оспорити батьківство після досягнення дитиною повноліття можливе лише в тому випадку, якщо відповідний актовий запис було зроблено до 1 січня 2004 року (постанова КЦС ВС від 30 листопада 2023 року у справі № 161/10712/21).

Встановлено, що 01.04.2024 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 розірвано на підставі рішення суду про розірвання шлюбу №369/12770/13 від 17.02.2014 року.

Згідно відомостей з витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 . У розділі «відомості про батька» зазначено ОСОБА_3 , у розділі відомості про матір ОСОБА_6 . У розділі «підстава запису відомостей про батька» вказано - актовий запис про реєстрацію шлюбу №661 від 08.09.2004 року.

Позивачем подано копію звіту про встановлення батьківства відповідно до якого ймовірність батьківства ОСОБА_5 щодо ОСОБА_1 становить 99, 999998%.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач не входить до кола осіб, які згідно положень ст. ст.136-138 СК України можуть звертатися до суду з позовом про оспорення батьківства. Крім того, актовий запис про народження ОСОБА_1 , який на день подання позову досяг повноліття, був вчинений після 01.01.2004 року, що унеможливлює оспорення батьківства.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає матеріалам справи та зібраним у справі доказам.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 15 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2024 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді Я.А. Левик

М.М. Шандра