ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9283/24 Справа № 189/1947/24 Суддя у 1-й інстанції - Чорна О. В. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Халаджи О. В.

суддів: Космачевської Т.В., Новікової Г.В.,

розглянувши без повідомлення учасників справи у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 на ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя, придбаного під час перебування у шлюбі (суддя першої інстанції ОСОБА_4 ),

В С Т А Н О В И В:

7 серпня 2024 року ОСОБА_3 звернувся до Покровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя, придбаного під час перебування у шлюбі.

Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2024 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя, придбаного під час перебування у шлюбі, разом з заявою про забезпечення позову - передано до Ірпінського міського суду Київської області для розгляду за правилами виключної підсудності.

Із вказаною ухвалою суду не погодилась ОСОБА_1 та через свого представника ОСОБА_2 , подала апеляційну скаргу, в якій останній зазначив, що вона постановлена з порушення норм процесуального права, оскільки 26.01.2024 ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області відкрито провадження у цивільній справі № 189/17/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя.

Позивач та Відповідач в обох позовах співпадають, предметом кожного з позовів є вимоги про поділ того самого майна подружжя, то суд мав прийти до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі, що відповідає положенням п. 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Наголошує на тому, що у провадженні Покровського районного суду Дніпропетровської області, станом на момент подання позову ОСОБА_3 вже перебувала справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зазначає, що суд першої інстанції мав постановити ухвалу не про передачу справи за підсудністю до Ірпінського міського суду Київської області, а про відмову у відкритті провадження, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України,

ОСОБА_2 просив ухвалу покровського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2024 року скасувати та залишити позовну заяву ОСОБА_3 у справі № 189/1947/24 без розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки, в даній справі оскаржується ухвала про передачу справи на розгляд іншого суду, то її розгляд слід проводити без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд до Ірпінського міського суду Київської області, суд виходив із положень ч. 1 ст. 30 ЦПК України, виходив з найвищої вартості майна, яка була заявлена у даному позові.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право на суд повинно бути забезпечено судовими процедурами, які мають бути справедливими.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства. Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства, як це визначено частиною 1ст. 19 ЦПК України.

Стаття 30 ЦПК України визначає правила виключної підсудності, тобто підсудності, при якій розгляд певних категорій справ може розглядатися лише в чітко визначеному суді. До таких справ не можуть застосовуватися правила загальної та/або альтернативної підсудності, визначені ст. ст. 27, 28 ЦПК України, і, зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Виключна підсудність є пріоритетною над загальною.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини (Постанова № 3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ»).

З матеріалів справи вбачається, що нерухомим майном, вартість якого є найвищою, є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 68,9, кв.м., вартість якої складає 1029391,00 грн. згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 10.05.2019 року, копія якого міститься в матеріалах позову.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ч.ч.1,2 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст. 12 ч.4 ЦПК України).

Оскільки спір виник з приводу нерухомого майна, найвища вартість якого знаходиться у Київській області м. Буча, висновок суду першої інстанції про передачу справи зі підсудністю до Ірпінського міського суду Київської області відповідає вимогам п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання щодо визначення місцевим судом підсудності, а зводяться до того, що суд першої інстанції безпідставно не відмовив у відкритті провадження на підставі п.3 ч.1 ст. 186 ЦПК України, а в даному випадку, це не є предметом апеляційного перегляду.

Колегія суддів наголошує на тому заявник не позбавлений можливості звернутись до визначеного суду з відповідним клопотанням.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновкам суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 367- 369, 375, 381- 384 ЦПК України,апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської області від 08 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Халаджи

Т.В. Космачевська

Г.В. Новікова