справа № 208/7399/24
провадження № 2-н/208/3182/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2024 р. м. Кам`янське

Суддя Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області Гречана В.Г., розглянувши матеріали заяви представника заявника адвоката Маслюженко Миколи Павловича, який діє в інтересах Акціонерного товариства «Дніпропетровська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за послуги теплопостачання,-

в с т а н о в и в:

31.07.2024 року представник заявника, адвокат Маслюженко М.П. який діє в інтересах Акціонерного товариства «Дніпропетровська теплоелектроцентраль» звернувся до суду з заявою, в якій просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за послуги теплопостачання.

Ознайомившись з матеріалами заяви про видачу судового наказу, приходжу до висновку про необхідність відмови у видачі такого з огляду на наступне.

Відповідно до ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Зі змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що стягувач просить видати наказ про стягнення з боржників як основної заборгованості, заборгованості в розмірі 24690,87 грн., заборгованості за абонентське обслуговування в розмірі 1 270,50 грн., інфляційних витрат в розмірі 1421,57 грн., 3 % річних в розмірі 532,91 грн., суми пені в розмірі 648,98 грн., судових витрат в розмірі 302,80 грн.( по 151, 40 грн. з кожного), а також витрат на надану професійну правничу допомогу в розмірі 1200,00 грн.

При цьому, будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження правильності і безспірності заборгованості, а саме розрахунків щомісячних нарахувань та періоду нарахування, за весь період нарахування заборгованості за теплопостачання, абонентське обслуговування а також 3% річних, стягувачем суду не надано.

Таким чином, наявними у справі доказами не підтверджено правильність та безспірність заборгованості, оскільки такі не містять розрахунків щомісячних нарахувань та періоду нарахування, не наведено будь-якого обґрунтованого та детального розрахунку суми заборгованості за конкретний період прострочення.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Проте, Постановою Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року про «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Таким чином, в період воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Водночас інфляційні нарахування та 3% річних нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Зобов`язання зі сплати інфляційних витрат та 3% річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові ВП ВС від 07.04.2020 р. у справі №910/4590/19.

Відповідно до ч. 3ст. 165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Тож, зважаючи на те що інфляційні нарахування та 3 % річних не підлягають стягненню, проте ці вимоги є похідними від суми основного боргу, а їх окремий розгляд не можливий, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Дніпропетровська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання.

Керуючись ст.165,260,261,353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою представника заявника, адвоката Маслюженко Миколи Петровича, який діє в інтересах Акціонерного товариства «Дніпропетровська теплоелектроцентраль» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за послуги теплопостачання.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, до відповідного суду за загальними правилами підсудності, встановленим ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя В.Г. Гречана