Справа № 2-837/11
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Черенкової Н.П.,

при секретарі Романовій К.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про заміну сторони стягувача на його правонаступника та видачу дублікату виконавчого листа по справі №2-837/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, штрафу та про звернення стягнення на майно з наданням прав та покладенням обов`язку, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «ФК «Форінт» звернувся до суду з даною заявою про заміну сторони стягувача на його правонаступника та видачу дублікату виконавчого листа по справі №2-837/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, штрафу та про звернення стягнення на майно з наданням прав та покладенням обов`язку.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.09.2024 року дану заяву передано на розгляд судді Черенковій Н.П.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.09.2024 року прийнято до розгляду вказану заяву, призначено судове засідання.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд заяви за його відсутності.

Інші заінтересовані особи по справі у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін, оскільки згідно з ч.3 статті 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

У зв`язку неявкою учасників справи в судове засідання, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.02.2011 року позов ПАТ «Мегабанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, штрафу та про звернення стягнення на майно з наданням прав та покладенням обов`язку задоволено частково; стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором від 20.03.2008 року № 50-14П/2008 в загальній сумі 283870 грн. 16 коп., що складається з: заборгованості за кредитом 229786 грн. 21 коп., заборгованості по несплаченим процентам 49083 грн. 95 коп. та штрафу 5000 грн. 00 коп., а також по 516 грн. 82 коп. судових витрат з кожного; звернуто стягнення в межах 283870 грн. 16 коп. на автомобіль марки DAF 95 ХF 430, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1999 року випуску, тип вантажний сідловий тягач Е, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 та напівпричіп OVERLANDER ST303A, реєстраційний номер НОМЕР_3 , 1998 року випуску, тип напівпричіп контейнеровоз, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , що належать на праві власності ОСОБА_3 ..

26.05.2011 року Центральним районним судом м.Миколаєва видано виконавчі листи №2-837/11 на виконання вищевказаного рішення суду.

04.07.2011 року постановою заступника начальника відділу ДВС Вознесенського міськрайонного управління юстиції Пухтій С.М. відкрито виконавче провадження №27347882 з примусового виконання виконавчого листа №2-837/11 від 26.05.2011 року про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ПАТ «Мегабанк» борг.

08.05.2023 року, в рамках вищевказаного виконавчого провадження №27347882, постановою державного виконавця Вознесенського ВДВС у Вознесенському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м.Одеса) Кириловим Ю.С. передано виконавчий лист №2-837/11 від 26.05.2011 року Першому відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м.Одеса).

Постановою державного виконавця Першого відділу ДВС у Вознесенському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м.Одеса) від 02.06.2023 року прийнято виконавче провадження №27347882 з примусового виконання виконавчого листа №2-837/11 від 26.05.2011 року про стягнення з боржника ОСОБА_2 на користь ПАТ «Мегабанк» борг у сумі 283870,16 грн.

Згідно інформації з АСВП виконавче провадження №27347882 перебуває у стані «Примусове виконання».

19.08.2020 року державним виконавцем Другого Суворовського відділу ДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м.Одеса) Боржемським С.І. винесено постанову про відкриття провадження №62847182 з примусового виконання виконавчого листа №2-837/11, від 26.05.2011 року про стягнення з боржника ОСОБА_3 на користь АТ «Мегабанк» заборгованості у сумі 283870,16 грн.

Згідно витягу з АСВП від 02.09.2024 року, виконавче провадження №62847182 перебуває у стані «Зупинено».

В рамках виконавчого провадження №62275911, відкритого з примусового виконання виконавчого листа №2-837/11 від 26.05.2011 року про стягнення з боржника ОСОБА_4 на користь АТ «Мегабанк» заборгованості в розмірі 284476,83 грн, старшим державним виконавцем Другого Суворовського відділу ДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м.Одеса) Бурлакою В.Р. 02.09.2021 року винесено постанову про повернення виконавчого листа №2-837/11 від 26.05.2011 року стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до протоколу електронного аукціону № CFD001-UA-537, 28 березня 2024 року відбулись електронні торги активів АТ «Мегабанк», АТ «МР Банк» та ПАТ «Промінвестбанк». Переможцем вказаних торгів визнано ТОВ «ФК «Форінт».

На виконання умов аукціону ТОВ «ФК «Форінт» здійснило розрахунок у повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням 12588147, № 12588148 та № 12588149 від 10 квітня 2024 року.

27 травня 2024 року між АТ «Мегабанк» та ТОВ «ФК «Форінт» укладений договір № GL3N225744 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого АТ «Мегабанк» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» прийняло право вимоги банку до позичальників, заставодаців (іпотекодавців), поручителів та дебіторів, зазначених у Додатку № 1 та Додатку № 2 до цього договору.

З долученого до матеріалів справи Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, який є Додатком № 1 до договору № GL3N225744 про відступлення прав вимоги від 27 травня 2024 року, вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» набуло право вимоги до боржників ОСОБА_1 , за кредитним договором № 50-14П/2008 від 20.03.2008 року, до ОСОБА_2 за Договором поруки № 50-14П/2008-п від 20.03.2008 року та доОСОБА_3 за Договором застави від 20.03.2008 року.

Договір про відступлення прав вимоги сторонами не оспорювався та на даний час є чинним.

Отже, виходячи з вище встановлених обставин справи, на даний час ТОВ «ФК «Форінт» є власником права вимоги за кредитним договором № 50-14П/2008 від 20.03.2008 року, Договором поруки № 50-14П/2008-п від 20.03.2008 року та Договором застави від 20.03.2008 року.

Щодо заміни сторони стягувача у виконавчих провадженнях №62847182 та №27347882.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні(крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України,за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і за відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10.

Такі ж висновки містяться у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 2-3627/09.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

За такого, враховуючи вищевказані норми закону, а також беручи до уваги те, що виконавчі провадження №62847182 та №27347882 відкритті, суд вважає за можливе замінити первісного стягувача АТ «Мегабанк» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Форінт».

Щодо заміни сторони стягувача у виконавчому листі.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За приписами постанови Верховного Суду України від 20.11.2013 року №6-122цс13 за своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 закону «Про виконавче провадження» (в чинній на час постановлення оскаржуваних ухвал редакції) за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник). Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Згідно ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до ч. 5 ст. 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 14 ЦПК України і статті 18 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За такого, враховуючи, що виконавче провадження №62275911, яке відкрите з примусового виконання виконавчого листа №2-837/11 від 26.05.2011 року про стягнення з боржника ОСОБА_4 на користь АТ «Мегабанк» заборгованості завершено поверненням виконавчого документу стягувачу без виконання, а рішення суду від 03.02.2011 року не виконано, суд дійшов висновку про задоволення заяви в частині заміни стягувача у виконавчому листі.

Щодо видачі дублікату виконавчого листа №2-837/11 від 26.05.2011 року.

Обґрунтовуючи доводи заяви, представник ТОВ «ФК «Форінт» вказав, що на даний час пред`явити виконавчий лист №2-837/11 щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 до органів ДВС або приватного виконавця не має можливості через його відсутність у АТ «Мегабанк» та в свою чергу і у ТОВ «ФК «Форінт», тобто через його втрату ще до укладення між сторонами Договору про відступлення права вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.09.2021 року старшим державним виконавцем Другого Суворовського відділу ДВС у місті Одесі ПМУМЮ (м.Одеса) Бурлакою В.Р. винесено постанову у виконавчому провадженні №62275911 про повернення виконавчого листа №2-837/11 від 26.05.2011 року, де боржником є ОСОБА_1 , стягувачу АТ «Мегабанк» на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно листа АТ «Мегабанк» від 28.08.2024 року №2633 оригінал виконавчого листа №2-837/11 від 26.05.2011 року де боржником є ОСОБА_1 з постановою про повернення виконавчого документу стягувачу від відділу державної виконавчої служби АТ «Мегабанк» не отримував.

Таким чином, оригінал виконавчого листа щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Мегабанк» заборгованості за кредитним договором № 50-14П/2008 від 20.03.2008 року у первісного стягувача та у заявника ТОВ «ФК «Форінт» відсутній.

Відповідно до п. 17.4 розділу XIII ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно діючого законодавства, дублікатом є документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта.

Дублікат видається судом, який ухвалив рішення, після розгляду заяви про видачу дубліката. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого документа суд повинен перевірити, чи не було воно виконано за втраченим документом, адже за повністю виконаним рішенням дублікат виконавчого документа не видається.

При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження.

При цьому, сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, провадження № 61-11034св19 та постанові від 18.11.2020 року у справі №263/4331/18.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий лист повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону

Стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження» регулює загальні строки виконавчого провадження, а стаття 12 - строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку. Строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем (частина перша статті 11 Закону про виконавче провадження). Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону про виконавче провадження).

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 12 Закону, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Пунктом 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на момент винесення постанови державного виконавця від 02.09.2021 року про повернення виконавчого листа стягувачу, передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно з частиною п`ятою статті 37 Закону, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до п.10-2 Прикінцевих та перехідних положень (РозділХІІІ) Закону України «Про виконавче провадження», яким було доповнено Розділ ХІІІ Закону згідно із Законом №2129-IX від 15.03.2022 року, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

За такого, враховуючи вищевказане, а також те, що виконавчий лист на даний час на виконанні не перебуває, оскільки був втрачений, суд вважає за можливе видати дублікат виконавчого листа.

Щодо здійснення процесуального правонаступництва у справі № 2-837/11.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Законодавець не ототожнює "процесуальне правонаступництво" і "заміну сторони виконавчого провадження", оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду.

За такого, суд вважає, що слід відмовити у задоволенні вимоги про здійснення процесуального правонаступництва сторони (позивача) у справі №2-837/11 АТ «Мегабанк» на ТОВ «ФК «Форінт», оскільки розгляд цивільної справи №2-837/11 завершено, рішення набрало законної сили і заявник звернувся про заміну сторони стягувача на стадії виконавчого провадження в порядку вирішення процесуального питання, пов`язаного з виконанням судового рішення, яке регулюється розділом VI ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження».

Керуючись ст.ст. 20, 352, 353, 433, 442, 446, п. 17.4 перехідних положень ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про заміну сторони стягувача на його правонаступника та видачу дублікату виконавчого листа по справі №2-837/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, штрафу та про звернення стягнення на майно з наданням прав та покладенням обов`язку задовольнити частково.

1. Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Мегабанк»(код ) на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт»(код ) у виконавчому провадженні № 62847182, відкритому на підставі виконавчого листа №2-837/11 від 26.05.2011 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Мегабанк»заборгованості за Договором застави від 20.03.2008 року.

2. Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Мегабанк»(код ) на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт»(код ) у виконавчому провадженні № 62847182, відкритому на підставі виконавчого листа №2-837/11 від 26.05.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Мегабанк»заборгованості за Договором поруки № 50-14П/2008-п від 20.03.2008 року.

3. Замінити стягувача Публічне акціонерне товариство «Мегабанк»(код ) на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт»() у виконавчому листі №2-837/11 від 26.05.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк»заборгованості за Кредитним договором № 50-14П/2008 від 20.03.2008 року.

4. Видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт»() дублікат виконавчого листа №2-837/11, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва 26.05.2011 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Мегабанк»заборгованості в розмірі 284476,83 грн.

5. У задоволенні заяви в частині вимог про здійснення процесуального правонаступництва сторони (позивача) у справі № 2-837/11 з Акціонерного товариства «Мегабанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 21 жовтня 2024 року.

Суддя Н.П. Черенкова