ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
справа № 952/921/20
провадження № 22-з/818/151/24
Харківський апеляційний суд у складі:
судді-доповідача - Тичкової О.Ю.,
суддів - Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
за участі секретаря судового засідання Волобуєва О.О.
учасники справи:
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Надія»,
третя особа: державний реєстратор Зачепилівської селищної ради Харківської області Лазарєв Юрій Олексійович
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків заяву Мельничук Ілони Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі № 952/921/20, -
Ухвалою Зачепилівського районного суду Харківської області від 13.04.2021 року позови ТОВ «Надія» до ОСОБА_1 про визнання недійснми додаткової угоди до договору суборенди земельної ділянки залишено без розгляду.
В подальшому справи рзглядалась за позовами ОСОБА_2 який діє в інтересах ОСОБА_1 про розірвання договорів суборенди землі.
Ухвалою Зачепилівського районний суд Харківської області від 13.04.2023 року цивільні справи за позовами ОСОБА_2 який діє в інтересах ОСОБА_1 про розірвання договорів суборенди земельних ділянок об`єднані в одне провадження ( т. 4 а.с. 203).
Рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 13 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Розірвано договори суборенди земельних ділянок № :01:000:0142, площею 25,4209 га; № :01:000:0474, площею 13,4738 га; № :01:000:0472, площею 6,9157 га; № :01:000:0141, площею 38,0123 га; укладені 05.10.2018 між ОСОБА_1 та ТОВ «Новий сад», яке реорганізовано в ТОВ «Надія». Стягнуто з ТОВ «Надія» на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3 363, 20 грн. Додатковим рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 19 грудня 2023 року стягнуто з ТОВ «Надія» на користь ОСОБА_1 , витрати на правничу допомогу в сумі 90 000,00 гривень.

Не погодившись з рішенням суду та додатковим рішенням ТОВ «Надія» подала апеляційні скарги, в яких посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило рішення скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог та скасувати додаткове рішення та у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

Постановою Харківського апеляційного суду від 06 червня 2024 року апеляційну скаргу ТОВ «Надія» на рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 13 листопада 2023 року залишено без задоволення. Апеляційну скаргу ТОВ «Надія» на додаткове рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 19 грудня 2023 року задоволено частково. Додаткове рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 19 грудня 2023 року змінено. Стягнуто з ТОВ «Надія» на користь ОСОБА_1 судові витрати понесені на професійну правничу допомогу у сумі 40000 00 грн.

09 червня 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути із ТОВ «Надія» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у зв`язку із розглядом справи судом апеляціи?ноі? інстанціі? в розмірі 20 000,00 грн

Заява обгрунтована тим, що 06.06.2024 Харківським апеляціи?ним судом розглянуто апеляціи?ну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Надія», Постановою вирішено рішення Зачепилівського раи?онного суду Харківськоі? області від 13 листопада 2023 року залишено без змін, а додаткове рішення про стягнення витрат на правову допомогу змінити. У відзиві на апеляціи?ну скаргу було вказано орієнтовнии? розмір витрат на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн. Вказана тверда сума була узгоджена Додатковою угодою №1 п. 1.4.2., заява про подання клопотання про стягнення витрат на правову допомогу зроблено представником Позивача в дебатах під час апеляціи?ного розгляду.

Заперечення на заяву до суду не надходили.

Обговоривши заяву ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.270 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 цього Кодексу.

Статтею 264 ЦПК України визначені питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення, в тому числі - як розподілити між сторонами судові витрати (п.6 ч.1 цієї статті).

Матеріали справи свідчать, що в відзиві на апеляціи?ну скаргу було вказано орієнтовнии? розмір витрат на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Сама ж заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на правову допомогу, із відповідними доказами на підтвердження цих обставин, була подана 09 червня 2024 року, тобто у встановлений п`ятиденний строк після ухвалення рішення у справі по суті, а отже з дотриманням вимог ч.8 ст.141 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч.ч.1-3 ст.137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 1 та пунктом 2 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

До суду на підтвердження витрат на правничу допомогу понесених під час розгляду ТОВ «Надія» було надано Додаткову угодоу№1 п. 1.4.2., заяву про подання клопотання про стягнення витрат на правову допомогу зроблено представником Позивача в дебатах під час апеляціи?ного розгляду.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно з п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Частиною 4 ст.137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи характер виконаної адвокатом позивача роботи наданої у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи, колегія суддів вважає, що наявні підстави для стягнення з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу понесені під час розгляду справи в суд апеляційної інстанції в розмірі 20 000грн.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Керуючись ст.270 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі № 952/921/20задовольнити.

Ухвалити додаткову постанову.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Надія на користь ОСОБА_1 20 000 (двадцять тисяч) грн витрати на професійну правничу допомогу понесених під час розгляду справи в апеляційному суді.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 жовтня 2024 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В.Маміна

Н.П.Пилипчук