Номер провадження: 22-ц/813/3888/24
Номер провадження: 22-ц/813/3784/24
Справа № 493/941/23
Головуючий у першій інстанції Ільницька О.М.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі в режимі відеоконференції справу за апеляційними скаргами представника Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - Шпак Марії Володимирівни на рішення Балтського районного суду Одеської області від 01 грудня 2023 року та на додаткове рішення Балтського районного суду Одеської області від 27 грудня 2023 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в свої інтересах та інтересах ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2023 року ОСОБА_1 , що діє від свого імені та як законний представник ОСОБА_2 , звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до ТДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 21 серпня 2021 року на автодорозі Балта-Білине, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», д.н.з. НОМЕР_1 , водій ОСОБА_3 не впорався з керуванням і допустив перекидання автомобіля в кювет. В результаті ДТП пасажир зазначеного автомобіля ОСОБА_4 помер в лікарні внаслідок травм, отриманих в ДТП. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen Passat» на момент вчинення ДТП була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант». 04 листопада 2022 року на адресу ТДВ СК «Альфа-Гарант» була направлена заява про виплату страхового відшкодування, на підставі якої відповідачем відкрито страхову справу. 10 листопада 2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» повідомив про необхідність надання позивачем додаткових документів та про призупинення строку розгляду страхової справи до набрання рішенням законної сили у кримінальній справі. Передбачений законодавством строк на виплату страхового відшкодування закінчився 03 лютого 2023 року. ОСОБА_1 , що діє від свого імені та як законний представник ОСОБА_2 , не погоджується з рішенням ТДВ СК «Альфа-Гарант» про призупинення строків розгляду страхової справи та вважає, що зазначене рішення порушує її права, законні інтереси та суперечить Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому вона звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача страхового відшкодування, а саме: страхового відшкодування моральної шкоди та відшкодування на утримання в сумі 260000,00 грн; пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України в розмірі 90793,42 грн, три проценти річних від простроченої суми боргу в розмірі 5769,86 грн, інфляційні втрати в розмірі 5700,60 грн, а всього - 102263,88 грн. Також позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь понесені нею судові витрати у зв`язку з розглядом справи на професійну правничу допомогу в сумі 15000,00 грн (т. 1, а.с. 1-58).

01 грудня 2023 року рішенням Балтського районного суду Одеської області позовні вимоги ОСОБА_1 , що діє від свого імені та як законний представник ОСОБА_2 було вирішено задовольнити. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 , що діє від свого імені та як законний представник ОСОБА_2 , страхове відшкодування моральної шкоди та відшкодування на утримання в розмірі 260000,00 грн. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 , що діє від свого імені та як законний представник ОСОБА_2 , пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України в розмірі 90793,42 грн, три проценти річних від простроченої суми боргу в розмірі 5769,86 грн, інфляційні втрати в розмірі 5700,60 грн, а всього - 102263,88 грн. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в сумі 3622,64 грн (т. 1, а.с. 152-163).

27 грудня 2023 року додатковим рішенням Балтського районного суду Одеської області заяву представника адвоката Ількова Миколи Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу було вирішено задовольнити, стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 , що діє від свого імені та як законний представник ОСОБА_2 , судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15000,00 грн (т. 1, а.с. 184-187).

02 січня 2024 року канцелярією Одеського апеляційного суду зареєстровано апеляційну скаргу представника Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - Шпак Марії Володимирівни на рішення Балтського районного суду Одеської області від 01 грудня 2023 року, в якій представник апелянта просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі та стягнути з позивача на користь ТОВ СК «Альфа-Гарант» судовий збір за звернення до суду із апеляційною скаргою у розмірі 5433,96 грн. В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, представник апелянта вказує, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами порушення його прав апелянтом, а звернення з позовом до суду було передчасним, так як станом на дату звернення ОСОБА_1 до суду з позовною заявою та станом на дату прийняття рішення, строк виконання відповідачем обов`язку з прийняття рішення щодо виплати чи відмови у виплаті страхового відшкодування не настав. При цьому, представник апелянта повідомляє, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 зупинено, а тому у ОСОБА_1 відсутні будь-які підстави для отримання страхового відшкодування, так як вирок не винесено та він не набрав законної сили. До того ж, позивачем жодним чином не доведено підстави для виплати страхового відшкодування одним платежем, оскільки згідно з нормами чинного законодавства виплати повинні відбуватися щомісяця (т. 1, а.с. 194-202).

09 січня 2024 року представник апелянта подала до Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу на додаткове рішення Балтського районного суду Одеської області від 27 грудня 2023 року, в якому просила оскаржуване додаткове рішення скасувати та у задоволенні заяви відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що не погоджується із висновками суду першої інстанції за результатами поданої заяви, посилаючись, при цьому, на відповідні висновки ВС у постанові у справі №905/1795/18 та у справі №922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. При цьому, представник апелянта також стверджувала, що поданий позов був передчасним, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства наразі відсутні підстави для отримання позивачем страхового відшкодування від відповідача, що і було роз`яснено позивачу відповідним листом, тобто, як вважає представник апелянта, позивач могла б уникнути понесені нею витрати на правову допомогу (т. 1, а.с. 204-210).

22 квітня 2024 року канцелярією Одеського апеляційного суду зареєстровано відзив на апеляційну скаргу представника позивача - адвоката Ільківа М.М., в якому останній просив залишити апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін (т. 2, а.с. 1-8).

29 квітня 2024 року представник апелянта подала до суду відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому наголошувала на тому, що у відповідача відсутні підстави для виплати страхового відшкодування на користь позивача та просила задовольнити апеляційні скарги в повному обсязі (т. 2, а.с. 22-25).

24 червня 2024 року представник позивача подав до суду відзив на апеляційну скаргу на додаткове рішення, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та додаткове рішення залишити без змін (т. 2, а.с. 32-35).

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 10, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці, тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

У судовому засіданні 03 жовтня 2024 року, яке проводилося в режимі відеоконференції, представник апелянта підтримала апеляційні скарги в повному обсязі та просила їх задовольнити, представник позивача проти задоволення апеляційних скарг заперечував та просив залишити оскаржувані судові рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали цивільної справи та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з огляду на таке.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що смерть ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , настала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 21.08.2021, тому позивач, що діє від свого імені та як законний представник доньки загиблого ОСОБА_2 , має законні підстави на страхове відшкодування моральної шкоди та відшкодування на утримання в розмірі 260000,00 грн за рахунок коштів відповідача, оскільки шкода заподіяна транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність в ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно полісу № АТ1014707 (т. 1, а.с. 158-159).

При цьому, оскільки судом встановлено, що шкода, пов`язана із смертю потерпілого ОСОБА_4 , була заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність, що представник відповідача не заперечує та не оспорює у своєму відзиві, тому відсутність рішення суду в кримінальній справі із висновками стосовно встановлення винної особи в ДТП, яка сталася 21.08.2021, внаслідок якої загинув пасажир ОСОБА_4 , чи відсутність постанови про відмову в порушенні кримінальної справи, не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати шкоду, враховуючи, що представником ТДВ СК «Альфа-Гарант» не доведено тих обставин, що потерпілий ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок ДТП, передбачав, бажав чи свідомо допускав настання ДТП зі смертельним наслідком, отже в суду відсутні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 на підставі того, що на теперішній час недоведена вина ОСОБА_3 у кримінальній справі за ознаками ч.2 ст.286 КК України, який застрахував свою цивільну-правову відповідальність у відповідача (т. 1, а.с. 160).

Ухвалюючи у справі додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачеві надано адвокатські послуги, які відповідають дійсності виконаних робіт та необхідності їх виконання, а розмір оплати послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт відповідно до детального опису наданих послуг ОСОБА_1 та розрахунку витраченого адвокатом часу. Тому суд першої інстанції вважав, що заявлений позивачем розмір витрат на оплату послуг адвоката встановлений з додержанням вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, а оскільки відповідачем не доведено протилежного, отже вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15000,00 грн підлягають задоволенню (т. 1, а.с. 187).

Апеляційний суд, відхиляючи апеляційні скарги та залишаючи без змін оскаржувані судові рішення, вважає за потрібне зазначити наступне.

За ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Обставини справи.

21 серпня 2021 в кюветі на автодорозі Балта-Білине виявлено перекинутий автомобіль «Volkswagen Passat», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 . В автомобілі було двоє осіб: водій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; пасажир ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За фактом зазначеної дорожньо-транспортної пригоди 22.08.2021 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000751 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (т. 1, а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_7 року від отриманих травм ОСОБА_4 помер в КНП «Одеська обласна клінічна лікарня «Одеської обласної ради».

Позивач ОСОБА_1 є дружиною загиблого ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 02 квітня 2016 року (т. 1, а.с. 16).

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 16 січня 2021 року у позивача та загиблого ОСОБА_4 є спільна дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 1, а.с. 17).

З копії довідки Старостинського округу №8 Балтської міської ради Одеської області від 04 лютого 2022 року №45 вбачається, що на день смерті ОСОБА_4 до складу його сім`ї входили дружина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та донька - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 15).

Згідно з перевіркою чинності полісу внутрішнього страхування транспортний засіб марки та моделі «Volkswagen Passat» державний номер НОМЕР_1 застрахований в страховій компанії ТДВ СК «Альфа-Гарант». Поліс № АТ1014707 станом на 21 серпня 2021 року (на день ДТП) був діючим (т. 1, а.с. 10).

04 листопада 2022 року ОСОБА_1 , яка діє від свого імені та як законний представник ОСОБА_2 , через свого представника звернулася до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату їй та доньці загиблого ОСОБА_4 страхового відшкодування, а саме моральної шкоди та відшкодування утриманцю, у вигляді одноразової виплати в розмірі 260000 грн (т. 1, а.с. 8).

10 листопада 2022 року ТДВ СК «Альфа-Гарант» №12/2937 від 10 листопада 2022 року надали відповідь на заяву ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування, згідно з якою позивачу повідомлено, що відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі перебіг строку виплати страхового відшкодування припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили (т. 1, а.с. 22-23).

У зв`язку із призупиненням строків розгляду питання щодо здійснення страхової виплати, позивач звернулася до суду із відповідним позовом (т. 1, а.с. 2).

Оцінка апеляційного суду.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки

За ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Тобто, за загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

При цьому, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, згідно зі ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

За ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого (п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до положень ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Як вже зазначалося вище, за обставинами даної справи встановлено, що ОСОБА_4 помер внаслідок отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди травм. Транспортний засіб, за участі якого сталася дорожньо-транспортна пригода, марки та моделі «Volkswagen Passat», державний номер НОМЕР_1 , станом на 21 серпня 2021 року (на день ДТП) був застрахований в страховій компанії ТДВ СК «Альфа-Гарант», що підтверджується перевіркою чинності страхового полісу № АТ1014707 (т. 1, а.с. 10). А отже, дана подія є страховим випадком, у зв`язку з чим у страховика виник обов`язок виплатити страхове відшкодування за шкоду, яка пов`язана зі смертю потерпілого, а її розмір має бути визначено відповідно до положень статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, як у відзиві на позов (т. 1, а.с. 89), так і в апеляційній скарзі (т. 1, а.с. 195) представник відповідача зазначає, що лише вирок суду про притягнення до кримінальної відповідальності страхувальника товариства, може бути підставою для доведення вини страхувальника та, відповідно, для визначення події страховим випадком. Однак, як зазначає представник відповідача, станом на дату звернення до суду із даним позовом строк виконання відповідачем обов`язку щодо виплати страхового відшкодування не настав, оскільки провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_3 зупинено.

Разом з тим, з такими доводами апелянта (відповідача) апеляційний суд погодитися не може, оскільки відсутність вироку суду на момент прийняття рішення судом першої інстанції не має вирішального значення, так як у даному випадку мова йде про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, цивільно-правова відповідальність володільця якого на дату ДТП була застрахована, при цьому, не було встановленого умислу або грубої необережності зі сторони потерпілого у настанні ДТП, а тому були всі підстави для відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки, і відповідно сплати страхового відшкодування на користь позивача. А отже, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо задоволення позовних вимог. При цьому, апеляційний суд зауважує, що Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі RuizTorija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Щодо оскарження додаткового рішення.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (п. 3 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

За ч.ч. 1-4 ст. ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду із позовом представник позивача у позовній заяві здійснив попередній розрахунок судових витрат та визначив їх у розмірі 15000 гривень. Так, до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, представником позивача були внесені наступні послуги: вивчення матеріалів справи - 4000 гривень, підготовка та написання позовної заяви - 5000 гривень, підготовка інших процесуальних документів - 3000 гривень, участь у судових засіданнях - 3000 гривень (т. 1, а.с. 5, 6). На підтвердження повноважень щодо представництва інтересів позивача адвокат надав до позовної заяви ордер на надання правничої (правової) допомоги, копію договору про надання правової допомоги та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (т. 1, а.с. 54). У договорі про надання правової допомоги (пункт 6.1) сторони обумовили, що вартість послуг за надання професійної правничої допомоги відповідно до цього договору у суді першої інстанції становить 15000 гривень (т. 1, а.с. 56 зворот). У подальшому, під час розгляду справи судом першої інстанції представник позивача надавав до суду заперечення на заяву відповідача щодо зупинення провадження у справі (т. 1, а.с. 111-112), підготував відповідь на відзив на позовну заяву (т. 1, а.с. 114-121), а також брав участь у судовому засіданні, що було призначено на 30 жовтня 2023 року (т. 1, а.с. 131-134).

Крім того, згідно з вимогами ч. 8 ст. 141 ЦПК України 10 липня 2023 року (тобто до закінчення судових дебатів) представник позивача направив до суду засобами поштового зв`язку заяву, в якій повідомив, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду ним буде поданий детальний опис наданих правничих послуг та підтверджуючі документи щодо оплати гонорару адвоката (т. 1, а.с. 69-69 зворот). Рішення у справі судом першої інстанції було ухвалено 01 грудня 2023 року, а 06 грудня 2023 року представник позивача направив до суду засобами поштового зв`язку клопотання про долучення до матеріалів справи детального опису наданих адвокатом послуг, а також квитанцію до прибуткового касового ордеру №35/23, згідно з якою ОСОБА_1 сплатила 15000 гривень за надання послуг професійної правничої допомоги (т. 1, а.с. 171-176). Тобто, вимоги, передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, представником позивача були дотримані у повному обсязі, а здійснені ним процесуальні дії відповідають переліку послуг, визначених у детальному описі робіт, є співрозмірними зі складністю справи, ціною позову та значенням справи для сторони, а також підтверджуються наявними у справі доказами. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що зі сторони відповідача жодних доказів щодо неспівмірності понесених позивачем на правову допомогу витрат у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 137 ЦПК України, не надано. З огляду на це, з врахуванням задоволення позовних вимог у повному обсязі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення понесених позивачем витрат на правову допомогу з відповідача у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат за результатами перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Під час перегляду справи судом апеляційної інстанції від представника позивача надійшли відзиви на апеляційні скарги, за змістом яких, зокрема, адвокат Ільків М.М. повідомив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат становить 8000 гривень (т. 2, а.с. 9). Вказаний розмір витрат, понесених позивачем, узгоджується із розміром гонорару адвоката, визначеного у пункті 6.2 договору по надання правової допомоги (т. 1, а.с. 56 зворот) та підтверджується детальним описом наданих послуг, направлених до апеляційного суду засобами поштового зв`язку 07 червня 2024 року і квитанцією до прибуткового касового ордеру №13/24 про сплату за надання послуг адвоката у розмірі 8000 гривень (т. 2, а.с. 37-39). Про необхідність вирішення питання щодо розподілу даних судових витрат представник позивача також наголошував і в судовому засіданні, що було призначене 03 жовтня 2024 року.

Тому, враховуючи, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, апеляційний суд вважає за потрібне задовольнити вимоги сторони позивача щодо стягнення понесених витрат на правову допомогу з відповідача (апелянта).

Таким чином, оскільки доводи апеляційних скарг не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України залишає апеляційні скарги без задоволення, а оскаржувані судові рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги представника Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» - Шпак Марії Володимирівни - залишити без задоволення.

Рішення Балтського районного суду Одеської області від 01 грудня 2023 року та додаткове рішення Балтського районного суду Одеської області від 27 грудня 2023 року- залишити без змін.

Стягнути з відповідача (Товариства з обмеженою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» )на користь позивача ( ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 )судові витрати за надання правової допомоги в сумі 8000 грн.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

Повний текст постанови складений 24 жовтня 2024 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк