Справа № 201/8750/24
Провадження № 2/201/3514/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Батманової В.В.,

з секретарем судового засідання Горбатенко Д.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

24.07.2024 позивач звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми.

В обґрунтування позовних вимог з урахуванням уточнень позивач в позовній заяви посилався на те, що 10 лютого 2021 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно якого позивач передала у власність, а ОСОБА_2 прийняла в позику грошові кошти у сумі 330 400,00 грн., що на момент укладання договору відповідало еквіваленту 11800 доларів США. Підписами на цьому договорі сторони підтвердили факт передачі та отримання грошей. Вказані обставини підтверджуються пунктом першого договору позики. Договір позики був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гойняк Г.В. Згідно п.3 договору позики зазначена в договорі сума без нарахування відсотків повинна була бути повернена до 10 листопада 2021 року. 16 лютого 2022 року позивач звернулася до приватного нотаріуса ДМНО Гойняк Ганни Василівни і нею був вчинений виконавчий напис №218, згідно якого запропоновано звернути стягнення на грошові вклади та майно у розмірі 330 400,00 грн, з боржника ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження місто Дніпропетровськ, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи не працює, які були отримані ОСОБА_2 від ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , за Договором позики, посвідченого 10.02.2021 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гойняк Г.В. за реєстром № 211, строк платежу 10 листопада 2021 року. Виконавчий напис був наданий для виконання приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Макушеву Є.П. було відкрито виконавче провадження, але кошти не були стягнені навіть частково. На початку липня приватний виконавець запропонував позивачу написати заяву про повернення виконавчого листа, так як він не може виконати рішення з суб`єктивних причин.

Оскільки наявність заборгованості, яка не виконана боржником, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє позивача на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, позивач нарахував інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання зобов`язань, а саме, 52 533,60 грн. інфляційні втрати за період з 01.09.2022 по 30.06.2024 та 19 009,32 грн. - заборгованість по 3% річних за період з 01.09.2022 по 31.07.2024, які позивач просив стягнути з відповідача, а також понесені ним судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою судді Батманової В.В. від 24 липня 2024 року було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в спрощеному провадженні з повідомленням сторін (а.с. № 22).

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити.

Відповідач клопотань і відзиву на позовну заяву суду не надав, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

10 лютого 2021 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір позики, згідно якого позивач передала у власність, а ОСОБА_2 прийняла в позику грошові кошти у сумі 330 400,00 грн., що на момент укладання договору відповідало еквіваленту 11800 доларів США. Підписами на цьому договорі сторони підтвердили факт передачі та отримання грошей. Вказані обставини підтверджуються пунктом першого договору позики. Договір позики був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гойняк Г.В. (а.с. №4-5).

Згідно п.3 договору позики зазначена в договорі сума без нарахування відсотків повинна була бути повернена до 10 листопада 2021 року.

Вказані кошти у визначений строк повернуті не були, а тому 16 лютого 2022 року позивач звернулася до приватного нотаріуса ДМНО Гойняк Ганни Василівни і нею був вчинений виконавчий напис №218, згідно якого запропоновано звернути стягнення на грошові вклади та майно у розмірі 330 400,00 грн, з боржника ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження місто Дніпропетровськ, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , місце роботи не працює, які були отримані ОСОБА_2 від ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , за Договором позики, посвідченого 10.02.2021 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гойняк Г.В. за реєстром № 211, строк платежу 10 листопада 2021 року.

Виконавчий напис був наданий для виконання приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Макушеву Є.П. було відкрито виконавче провадження, але кошти не були стягнені навіть частково. На початку липня приватний виконавець запропонував позивачу написати заяву про повернення виконавчого листа, так як він не може виконати рішення з суб`єктивних причин.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2022 стягнуто з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) інфляційні втрати за період з 01.11.2021 по 31.08.2022 у розмірі 70044 (сімдесят тисяч сорок чотири) гривні 80 копійок, 3% річних у розмірі 7983 (сім тисяч дев`ятсот вісімдесят три) гривні 91 копійок, а всього 78028 (сімдесят вісім тисяч двадцять вісім) гривень 71 копійка.

В позовній заяві позивачем зазначено, що оскільки наявність заборгованості, яка не виконана боржником, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє позивача на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, позивач нарахував інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання зобов`язань, а саме, 52 533,60 грн. інфляційні втрати за період з 01.09.2022 по 30.06.2024 та 19 009,32 грн. - заборгованість по 3% річних за період з 01.09.2022 по 31.07.2024.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частина 5 ст.263 ЦПК України визначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України закріплено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України)

Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.

Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04.06.2019р. у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18).

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Підводячи підсумок викладеному, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 52 533,60 грн. інфляційні втрати за період з 01.09.2022 по 30.06.2024 та 19 009,32 грн. - заборгованість по 3% річних за період з 01.09.2022 по 31.07.2024, а загалом 71 542,92 грн.

Таким чином, суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного наданого доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 549, 611, 625, 1048, 1054 ЦК України, постановами Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018р. у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04.06.2019р. у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18), ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, ч.4 ст.82, ст.ст. 89, 128-131, 141, ч.4 ст.223, ч.2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) інфляційні втрати у розмірі 52 533 (п`ятдесят дві тисячі п`ятсот тридцять три) гривні 60 копійок за період з 01.09.2022 по 30.06.2024, 3% річних у розмірі 19 009 (дев`ятнадцять тисяч дев`ять) гривень 32 копійок, а всього 71 542 (сімдесят одна тисяча п`ятсот сорок п`ять) гривень 92 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 211 (тисячу двісті одинадцять) гривні 20 копійок

Рішення суду відповідно до положень ст. 289 ЦПК України набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В. Батманова