Справа № 367/4198/23
Провадження №2/367/1514/2024
02 вересня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді - Горбачової Ю.В.,
за участі секретаря с/з - Музики Є.О.,
позивача - ОСОБА_1 та її представника - адвоката Півня К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Півень Костянтин Валерійович, до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус БРНО Київської області Шурпінов Василь Іванович, про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на майно,
В обґрунтування позову позивач зазначає, що 04 серпня 2022 року між позивачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через представника ОСОБА_3 , який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області ІІІех К.Г. 17.08.2021 року за реєстровим номером 3102, було укладено попередній договір про укладення договору купівлі-продажу квартири з авансовим платежем, який було посвідчено приватним нотаріусом Бучанського нотаріального округу Київської області Шурпіновим В.І., серія та номер: НРС 151896 від 04 серпня 2022 року.
Відповідно до п. 1.1 договору, сторони зобов`язуються в майбутньому, в обумовлений п. 6.1. цього договору строк, укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна на умовах і в порядку, визначених цим договором.
Згідно п. 2.1 договору, продавець згоден продати (передати у власність), а покупець згоден купити зазначену нерухомість за ціною 1131500 (один мільйон сто тридцять одна тисяча п`ятсот) гривень.
Відповідно до п. 5.1 договору, до підписання цього договору, в рахунок належних за основним договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання з метою забезпечення реалізації своїх намірів, покупець передав, а продавець отримав суму забезпечувального платежу у розмірі 11305000 (один мільйон сто тридцять тисяч п`ятсот) гривень.
Позивач по справі свої зобов`язання за договором повністю виконала.
Згідно п. 6.1 договору, за домовленістю сторін укладення та нотаріальне посвідчення основного договору здійснюватиметься не пізніше 17 вересня 2022 року у приміщенні робочого місця приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Шурпінова В.І.
Відповідно до п. 6.2 договору, договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами, нотаріального посвідчення і діє до виконання ними усіх своїх зобов`язань за цим договором.
Проте, відповідач до цього часу зволікає і ухиляється від виконання договору, не оформила необхідні документи для відчуження нерухомості, як це передбачено законодавством України, у встановлений договором термін відповідач по справі, не з`явилася до приміщення робочого місця приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Шурпінова В.І. та до цього часу відмовляється здійснювати оформлення основного договору, повертати отриманий забезпечувальний платіж також відмовляється.
Відповідно до п. 5.4 договору, невиконанням договору є будь-який факт, який є причиною офіційної (з винесенням відповідної постанови) відмови нотаріуса у посвідченні договору купівлі-продажу; відмова однієї із сторін від підписання договору купівлі-продажу на визначених цим договором умовах; нез`явлення до нотаріуса у визначений час або невиконання договору купівлі-продажу.
Позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогою виконати взяті на себе зобов`язання. У відповідь на вимогу відповідач лише обіцяє найближчим часом виконати взяті на себе зобов`язання, але жодного кроку для усунення порушення умов договору так і не зроблено. Причиною не заключення основного договору купівлі-продажу квартири було перебування відповідача за кордоном України, а нотаріальне посвідчення договору через представника було неможливим у зв`язку із початком повномасштабного вторгнення РФ в Україну.
Відповідач й досі перебуває за кордоном, та жодним чином перестала відповідати на повідомлення та телефонні дзвінки.
У зв`язку з викладеними обставинами позивач звернулася з позовом до суду.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 16 червня 2023 року позовна заява була залишена без руху з зазначенням недоліків та наданням позивачу строку для їх усунення. У визначений судом строк позивач усунув виявлені недоліки.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20 липня 2023 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання по справі.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 20 липня 2023 року було задоволено заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Півень Костянтин Валерійович, про забезпечення позову, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , дата набуття права власності 29.04.2020 року, місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.
13 грудня 2023 року ухвалою Ірпінського міського суду Київської області було закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні позивач та її представник наполягали на задоволенні позову.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в тому числі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не повідомила, не скористалася своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.
Третя особа приватний нотаріус БРНО Київської області Шурпінов В.І. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав пояснень щодо позову.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з повторною неявкою відповідача та згодою позивача на заочний розгляд справи, суд вважає можливим, керуючись положеннями ч. 1 ст. 280 ЦПК України, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ч. 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.
Ч. 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, 04 серпня 2022 року між позивачем ОСОБА_1 (покупець) та ОСОБА_2 (продавець) (через представника ОСОБА_3 , який діяв на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області ІІІех К.Г. 17.08.2021 року, за реєстровим номером 3102) було укладено попередній договір про укладення договору купівлі-продажу квартири з авансовим платежем, який було посвідчено приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Шурпіновим В.І., за реєстровим № 179, серія та номер: НРС 151896, що підтверджується копією попереднього договору.
Згідно п. 2.1 попереднього договору, продавець згоден продати (передати у власність), а покупець згоден купити зазначену квартиру за ціною 1131500 (один мільйон сто тридцять одна тисяча п`ятсот) гривень.
Відповідно до п. 3.1.2 попереднього договору, продавець зобов`язується укласти з покупцем основний договір у термін, місці та на умовах, встановлених цим договором.
Відповідно до п. 5.1-5.4 попереднього договору, в рахунок належних за основним договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу квартири та своєї платіжної спроможності, покупець передав, а продавець отримав, суму авансового платежу у розмірі 1130500,00 (один мільйон сто тридцять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок. Сторони дійшли згоди, що залишок суми у розмірі 1000,00 (одна тисяча) гривень 00 копійок сплачується покупцем у день підписання основного договору. У випадку, невиконання (відмови, ухилення) цього договору покупцем, 100% від суми авансового платежу, що вказана у пункті 5.1 цього договору покупцю не повертається і залишається у продавця як неустойка. У випадку невиконання (відмови, ухилення) цього договору продавцем, він зобов`язується повернути покупцю протягом 3 днів з дати, встановленої п. 6.1 цього договору, суму, вказану в п. 5.1 цього договору та додатково 100%, як штрафні санкції. Невиконанням договору є будь-який факт, який є причиною офіційною (з винесенням відповідної постанови) відмови нотаріуса у посвідченні договору купівлі-продажу; відмова однієї із сторін від підписання договору купівлі-продажу на визначених цим договором умовах; нез`явлення до нотаріуса у визначений час; або невиконання договору купівлі-продажу, якщо цей факт доказаний в судовому порядку, чи наслідком його є розірвання договору купівлі-продажу (визнання його недійсним).
Згідно п. 6.1-6.2 попереднього договору, за домовленістю сторін укладення та нотаріальне посвідчення основного договору здійснюватиметься не пізніше «17» вересня 2022 року. У разі не укладання основного договору в зазначений термін цей договір вважається підставою для визнання права власності на предмет договору у судовому порядку. Цей договір набуває чинність з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення.
Позивач по справі свої зобов`язання за попереднім договором повністю виконала.
Позивач вказує, що відповідач по справі ухиляється від виконання договору, не з`явилася до приміщення робочого місця приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Шурпінова В.І. та до цього часу відмовляється здійснювати оформлення основного договору, повертати отриманий забезпечувальний платіж також відмовляється.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (ст. 509 ЦК України).
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Також визначена необхідність виконання зобов`язання належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться ( ч. 1 ст. 526 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно зі ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.
Відповідно до ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.
Згідно з ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Відповідно до ч. 3, 4 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Згідно із положеннями ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачено лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, в якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо це право не визнається іншою собою, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.
Вказані правові висновки викладені в постановах Верховного Суду України від 18 лютого 2015 року у справі №6-244цс14, від 24 червня 2015 року у справі №6-318цс15, від 18 листопада 2015 року у справі №6-1858цс15, від 10 лютого 2016 року у справі №6-2124цс15.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.
З аналізу ч. 1 ст. 635 ЦК України випливає, що попередній договір не є майновим, тобто не передбачає передачу майна, його оплату тощо, з такого договору виникає єдине спільне для сторін зобов`язання - укласти в майбутньому договір на узгоджених ними умовах.
Разом з тим, із змісту попереднього договору про укладення договору купівлі-продажу квартири вбачається, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору купівлі-продажу, а саме: щодо предмету договору (квартири АДРЕСА_4 попереднього договору), ціни предмету договору (1131500,00 грн.), порядку розрахунків (п. 2 попереднього договору), щодо обов`язків продавця та покупця (п. 3, 4 попереднього договору), щодо строків та місця виконання (п. 6 попереднього договору) тощо.
Відповідно до п. 5.1 попереднього договору, в рахунок належних за основним договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу квартири та своєї платіжної спроможності, покупець передав, а продавець отримав, суму авансового платежу у розмірі 1130500,00 (один мільйон сто тридцять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок. Сторони дійшли згоди, що залишок суми у розмірі 1000,00 (одна тисяча) гривень 00 копійок сплачується покупцем у день підписання основного договору.
Тобто сторони узгодили між собою зобов`язання майнового характеру у вигляді сплати грошових коштів, які в контексті правовідносин, що склались між сторонами є по своїй правовій природі оплатою за договором купівлі-продажу.
Наявність у попередньому договорі узгоджених між сторонами зобов`язань вказує на те, що назва договору «Попередній договір про укладення договору купівлі-продажу квартири з авансовим платежем» не відповідає змісту договору та дійсним правовідносинам, що склались між сторонами. Таким чином з`ясування сутності зобов`язання, яке виникло внаслідок укладення правочину, має здійснюватися шляхом оцінки умов договору про права та обов`язки сторін у їх сукупності.
Згідно зі ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
З огляду на вищевикладене, між позивачем та відповідачем було укладено не попередній договір в межах передбаченої ст. 635 ЦК України правової конструкції, а договір купівлі-продажу відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Так, згідно п. 6.1-6.2 попереднього договору, за домовленістю сторін укладення та нотаріальне посвідчення основного договору здійснюватиметься не пізніше «17» вересня 2022 року. У разі не укладання основного договору в зазначений термін цей договір вважається підставою для визнання права власності на предмет договору у судовому порядку. Цей договір набуває чинність з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення.
Разом з тим, в погоджені сторонами строки відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань та ухиляється від укладення основного договору купівлі-продажу квартири, квартира у власність позивача не передана.
При цьому позивачем зобов`язання щодо сплати грошових коштів за попереднім договором виконано у повному обсязі.
Згідно вимог ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
04 березня 2019 року у справі № 665/2266/16-ц, відповідно до частини другої статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторону позивача, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 15, 177, 179, 181, 182, 203, 321, 328, 334, 335, 376, 392, 525, 526, 530, 610, 629, 635, 655 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 76-82, 89, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 280-285, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Півень Костянтин Валерійович, до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус БРНО Київської області Шурпінов Василь Іванович, про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на майно - задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири з авансовим платежем, посвідчений приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Шурпіновим В.І., серія та номер: НРС 151896 від 04 серпня 2022 року, який зареєстровано в реєстрі за № 179, та укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах якої діяв ОСОБА_3 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Шех К.Г. 17.08.2021 року за реєстровим номером 3102.
Повний текст судового рішення складено 12.09.2024.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Суддя: Ю.В. Горбачова