Копія

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 жовтня 2024 року Справа № 608/1162/23
Номер провадження2-о/608/50/2024
Чортківський районний суд Тернопільської області у складі:
головуючої судді Запорожець Л. М.
за участю секретаря с/з Фаштиковської М.І.
заявника ОСОБА_1 ,
його представника адвоката Парубія М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Чорткова справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування на утриманні,
В провадженні Чортківського районного суду Тернопільської області знаходиться заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування на утриманні.
В клопотанні ОСОБА_3 вказує, що ОСОБА_4 під час виконання військових дій пов`язаних із захистом Батьківщини, внаслідок артилерійського обстрілу та наскрізного осколкового поранення голови, загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Посилається на Постанову Кабінету міністрів України від 28.02.2022 року № 168 « Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», згідно якої установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-12 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-12 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть. У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу.
Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами. Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
Згідно статті 16-1 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сім`ї» № 2011 -XII від 20.12.1991 року (тут і надалі редакції чинній на момент на момент виникнення спірних правовідносин) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають членів сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Пунктом 6 статті 16-3 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сім`ї» одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Згідно з ч. 10 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сім`ї» порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 2-1 постановою Кабінету міністрів України від 28.02.2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» порядок, умови і розміри виплати додаткової винагороди особа, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Комісія Міністерства оборони України з розгляду питань щодо призначення одноразової грошової допомоги приймає рішення про призначення одноразової допомоги або відмови у призначенні одноразової грошової допомоги особам.
Представник також зазначає, що заявник звернувся до Чортківського районного суду Тернопільської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, що вони перебування на утриманні у свого загиблого брата, з метою набуття права на отримання одноразової допомоги. Звертає увагу на справи, де Міністерство Оборони України було залучено судом, як зацікавлена сторона у справах по встановленні факту, що має юридичне значення перебування на утриманні, а саме справи: 345/723/24, 609/1019/23, 453/213/23, 166/739/24, 168/231/24, 344/1448/24, 450/2589/22, 450/377/24, 463/2830/24, 607/5498/24, 345/6517/23, 466/959/24, 438/614/24, 343/826/24, 601/1555/24. Просить звернути особливу увагу на справу № 608/51/23.
В судове засідання представник заінтересованої особи: ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явилась, у клопотанні просила розглянути його без участі представника.
В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Парубій М.М. заперечують проти задоволення клопотання, подали суду раніше заперечення на клопотання.
У запереченні представник заявника адвокат Парубій М.М. вказав, що клопотання ІНФОРМАЦІЯ_4 було заявлено по спливу чотирнадцяти місяців від відкриття провадження по справі за заявою ОСОБА_1 , і це при тому, що ІНФОРМАЦІЯ_4 було відомо про факти, які зазначені в клопотанні, на момент відкриття провадження у травні 2023 року, однак чомусь ІНФОРМАЦІЯ_4 не заявляв цього клопотання про залучення Міністерства оборони України по справі у 2023 році. Ймовірно це вчинено для того, щоб затягнути в чергове розгляд справи, та вказує на недобросовісність заявника, і це при тому, що справи в окремому провадженні мають розглядатись в розумні строки, які на сьогодні уже спливли, що є неприпустимим, оскільки порушує права ОСОБА_1 на швидкий розгляд його заяви судом.
З аналогічним клопотанням про залучення Міністерства оборони України по справі №608/1162/23 ІНФОРМАЦІЯ_4 уже зверталось у травні 2024 року, і Чортківським районним судом згадане клопотання, в межах даної справи, розглянуте та 30 травня 2024 року винесено ухвалу, якою у задоволенні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_5 , відмовлено, ухвала суду є на сьогодні чинною і не оскаржувалась ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно, повторне заявлення ІНФОРМАЦІЯ_4 про залучення Міністерства оборони України по справі №608/1162/23 вказує на свідоме зловживання своїми процесуальними правами, з метою затягування розгляду справи, що є неприпустимим і потребує відповідного реагування суду на такі зловживання представника ІНФОРМАЦІЯ_4 , так як такі неправомірні дії грубо порушують права та інтереси ОСОБА_1 , і не дозволяють суду, у визначені процесуальним законом строки провести розгляд справи. Частиною другою статті 2 ЦПК України встановлено про неприпустимість зловживання процесуальними правами, що є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
Тобто, процесуальні права надано законом тим особам, які беруть участь у процесі, для сприяння суду під час розгляду справ, їх правильному вирішенню. ІІ кожного разу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не із цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, затягування розгляду, створення перешкод опоненту, тощо), вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто використовує його всупереч основним засадам цивільного судочинства, а отже, зловживає ним.
Представник заявника адвокат Парубій М.М. також звертає увагу суду на те, що, якщо б Міністерство оборони України вважало, що їх права порушуються вимогами ОСОБА_1 до суду по справі №608/1162/23, то воно б звернулось із самостійною заявою про залучення його з певних міркувань в якості зацікавленої особи по даній справі.
Однак, на сьогоднішній день жодної заяви від Міністерства оборони України у межах даної справи, до суду не поступало, відповідно і представник ІНФОРМАЦІЯ_6 не є тим належним представником Міністерства оборони України, і не може стверджувати про те, що заява ОСОБА_1 по справі №608/1162/23, якимось чином може впливати на права та інтереси Міністерство оборони України. Тому уже із цих підстав, неуповноженості заявника, заявлене клопотання не може підлягати до розгляду судом, оскільки представник ІНФОРМАЦІЯ_6 не може здійснювати привласнення повноважень Міністерства оборони України.
Справа №608/1162/23 розглядається за правилами не позовного провадження, а окремого провадження і ІНФОРМАЦІЯ_4 не є відповідачем по справі і відповідно за правилами окремого провадження відсутні треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, а є лише зацікавлені особи, тому вказана обставина сама по собі вже є підставою для відмови у задоволенні клопотання представника ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Представник заявника адвокат Парубій М.М. посилається на Європейський суд з прав людини, який у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.
Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому "що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. "Право на суд" не є абсолютним.
Право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави та з боку держави може бути піддане обмеженням, зокрема шляхом встановлення певної процедури розгляду справи.
Просить в задоволенні клопотання відмовити.
Суд, дослідивши подане представником заінтересованої особию: ІНФОРМАЦІЯ_1 клопотання, вислухавши думку заявника та його представника адвоката, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити виходячи із наступного:
17 серпня 2023 року Чортківським районним судом Тернопільської області (суддя Квятковська Л.Й.) було винесено ухвалу, якою було закрито провадження у справі, оскільки , на думку суду, із заявлених заявником в порядку окремого провадження вбачався спір про право і дані вимоги не підлягають розгляду в окремому провадженні.
Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, заявник ОСОБА_1 оскаржив її в Тернопільський апеляційний суд та 04 вересня 2023 року Тернопільським апеляційним судом було винесено ухвалу про відкриття провадження у справі.
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 07 лютого 2024 року поновлено провадження у цивільній справі №608/1162/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 серпня 2023 року про закриття провадження у справі, за заявою ОСОБА_1 , з участю заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_7 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
26 лютого 2024 року Тернопільським апеляційним судом винесено постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено та ухвалу Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 серпня 2023 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
При цьому, апеляційний суд зазначив в ухвалі наступне:
«Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів.
У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції цивільних судів за таких умов:
*факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
*встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
*заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням
документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.
Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.
Судом встановлено, що заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту, що ОСОБА_1 перебував на утриманні свого брата ОСОБА_4 , який загинув під час виконання бойового завдання.
За таких встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для розгляду справи даної справи у порядку адміністративного судочинства та вважає, що спір у цій справі виник з підстав необхідності встановлення факту, який має юридичне значення (перебування заявника на утриманні загиблого брата), що може спричинити в подальшому виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав відповідних осіб.
Водночас, колегія суддів враховує, що у цій справі заявником не оскаржується жодне рішення суб`єкта владних повноважень в якості заінтересованих осіб відповідно відсутні заявлені ним публічно-правові вимоги, що своєю чергою виключає віднесення цієї справи до юрисдикції адміністративних судів.
Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.»
Таким чином, апеляційний суд повернув справу для продовження її розгляду в окремому провадженні.
При цьому, жодного разу, ні в апеляційну інстанцію, ні після спрямування справи для подальшого розгляду до суду, Міністерство оборони України не зверталось з клопотанням про залучення його в якості заінтересованої особи, хоча мало та має таку можливість.
Відповідно до ч. 3 ст. 42 ЦПК України, у справах окремого провадження учасниками справи є заявник, інші заінтересовані особи.
Разом з тим, у справах окремого провадження беруть участь заінтересовані особи, визначенню кола яких має сприяти чітка вказівка заявника у заяві до суду мети, для якої потрібно встановити цей факт.
При визначенні кола заінтересованих осіб слід враховувати їх юридичний інтерес не тільки особистого і майнового характеру, але і той, що в окремих випадках має державний і правовий характер. У зв`язку із цим до заінтересованих осіб слід віднести:1) осіб, взаємовідносини яких із заявником залежать від мети факту, що підлягає встановленню; 2) організації і установи, в яких заявник реалізовуватиме рішення про встановлення юридичного факту, тобто в яких будуть здійснені права осіб, що виникли внаслідок судового встановлення юридичного факту; 3) організації та установи, які згідно із законом мали б засвідчити той чи інший юридичний факт, але з тих чи інших причин своєчасно цього не зробили і така можливість вже втрачена.
Саме ці три групи заінтересованих осіб повинні притягуватися до участі у справах окремого провадження.
Керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод (1950), ст. 42 ЦПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування на утриманні продовжити розглядом, який відкласти на 14 годину 45 хвилин 12 грудня 2024 року.
Про день та час проведення судового засідання повідомити заявника, його представника та заінтересовану особу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:/підпис/

Копія вірна:

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах справи №608/1162/24.

Ухвала набрала законної сили " " _______________ року.

Суддя: Л. М. Запорожець

Копію ухвали видано " " ______________ року.

Секретар: