Провадження № 2-др/742/32/24
Єдиний унікальний № 742/2590/22

23 жовтня 2024 року м.Прилуки
Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді Короткої А.О.,
при секретарі судового засідання Бурмаці Є.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника відповідачів адвоката Коваленка Олександра Юрійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , представниця позивачки адвокатка Дуденок Оксана Олександрівна, до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , представник відповідачів адвокат Коваленко Олександр Юрійович, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Державний нотаріальний архів Чернігівської області, про визнання договору дарування недійсним, визнання права власності на частину квартири в порядку поділу спільного майна подружжя, -
Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10.09.2024 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Державний нотаріальний архів Чернігівської області, про визнання договору дарування недійсним, визнання права власності на частину квартири в порядку поділу спільного майна подружжя було відмовлено.

Представник відповідачів - адвокат Коваленко О.Ю. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, в якій зазначив, що у зв`язку з розглядом даної справи відповідач ОСОБА_2 поніс судові витрати на правову допомогу відповідно до акту здачі-прийняття послуг з надання правничої допомоги від 12.09.2024 на загальну суму 20000,00 грн.

Відповідно до ч.1, 2 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 ЦПК України. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Згідно з ч.3, 4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені вчасно та належним чином, проте представниця позивачки ОСОБА_4 адвокатка Дуденко О.О. подала до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, у якому просила задовольнити дану заяву частково - лише на суму 3000,00 грн, оскільки позивачка є інвалідом та не працевлаштована, а подача позову стосувалася визнання права на її єдине житло, тому заявлена сума витрат на правничу допомогу в розмірі 20000,00 грн є завищеною та такою, що за фінансовим станом позивачки не може бути виплачена, а також просила розгляну справу за відсутності сторони позивача.

В свою чергу, адвокат Коваленко О.Ю. подав до суду роз`яснення до акту здачі-прийняття послуг з надання правничої допомоги від 12.09.2024, в якому розписав вартість кожного виду наданих ним послуг з правничої допомоги при розгляді даної справи, а також подав заяву, в якій просив провести розподіл судових витрат з урахуванням договірної суми правничої допомоги, її обсягу та кількості судових засідань та стягнути з позивачки понесені відповідачем витрати на правничу допомогу саме в сумі 20000,00 грн, а розгляд справи провести за відсутності сторони відповідачів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Статтею 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п.269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Зі змісту ст.58 ЦПК України слідує, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ст.15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою статті 62 ЦПК визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Так, у відповідності до ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10.09.2024 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Державний нотаріальний архів Чернігівської області, про визнання договору дарування недійсним, визнання права власності на частину квартири в порядку поділу спільного майна подружжя було відмовлено.

Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Встановлено, що представник відповідачів - адвокат Коваленко О.Ю. у відзиві на позовну заяву зазначав, що документальні докази на правничу допомогу будуть надані ним до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування представник відповідачів подав такі документи: копію ордеру на надання правничої допомоги від 02.11.2022 та копію договору про надання правничої допомоги від 02.11.2022 року, акт здачі-прийняття послуг з надання правничої допомоги від 12.09.2024 та роз`яснення до акту здачі-прийняття послуг з надання правничої допомоги від 12.09.2024, з якого вбачається, що адвокатом Коваленком О.Ю. були надані такі послуги, а саме: ознайомлення з матеріалами справи, вивчення та правовий аналіз документів 3500,00 грн, роз`яснення клієнтові його процесуальних прав та обов`язків з приводу звернення до суду -500,00 грн, складання відзиву на позовну заяву 5000,00 грн, представництво інтересів замовника у суді в 15 судових засіданнях 10000,00 грн, підготовка та складання заяви про ухвалення додаткового рішення -1000,00 грн, тобто загальна вартість наданих послуг склала 20000,00 грн (а.п.38).

Згідно з ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч.9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Верховний Суд у цій справі зазначив, що згідно зі ст.134 КАС витрати на правничу допомогу не мають граничної межі. Таким чином, розмір суми, що підлягає сплаті, в порядку компенсації витрат адвоката, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів та можуть дорівнювати будь-якій сумі, визначеній в договорі про надання таких послуг. Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду від 20.11.2020 року у справі №910/13071/19 виклала наступний правовий висновок: «Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч.4 ст.126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, в іншому випадку таке втручання суперечитиме принципу свободи договору».

Крім того, Верховний Суд у постанові від 28.12.2020 року у справі 640/18402/19 зробив правовий висновок, що розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку про те, що дійсно рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10.09.2024 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Державний нотаріальний архів Чернігівської області, про визнання договору дарування недійсним, визнання права власності на частину квартири в порядку поділу спільного майна подружжя було відмовлено, а представництво інтересів відповідачів у даній справі здійснювалось адвокатом Коваленком О.Ю. на підставі договору про надання правничої допомоги від 02.11.2022, а сума витрат відповідно до акту здачі-прийняття послуг від 12.09.2024 була зазначена ним у розмірі 20000,00 грн.

Однак, беручи до уваги зміст клопотання представниці позивачки ОСОБА_4 адвокатки Дуденок О.О. про зменшення судових витрат, скрутне матеріальне становище ОСОБА_4 , детально дослідивши матеріали цивільної справи, зокрема роз`яснення до акту здачі-прийняття послуг з надання правничої допомоги від 12.09.2024, судом було встановлено, що вартість наданих послуг з правничої допомоги за ознайомлення адвоката з матеріалами справи, вивчення та правовий аналіз документів у розмірі 3500,00 грн та складання відзиву на позовну заяву у розмірі 5000,00 грн є дещо завищеною.

Тож, виходячи з критеріїв реальності та розумності, а також враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, суд дійшов висновку про те, що в даному випадку розумним та співмірним розміром правничої допомоги за ознайомлення адвоката з матеріалами справи, вивчення та правовий аналіз документів є сума 500,00 грн, а за складання відзиву на позовну заяву - 2000,00 грн, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про відшкодування судових витрат на професійну правову допомогу, а саме: у загальному розмірі, що становить 14000,00 грн, які в даному випадку підлягають до стягнення з позивачки на користь відповідача ОСОБА_2 , який здійснював оплату послуг адвоката.

На підставі наведеного та Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», керуючись ст.10, 12, 81, 133, 141, 247, 264, 265, 270, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву представника відповідачів адвоката Коваленка Олександра Юрійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , представниця позивачки адвокатка Дуденок Оксана Олександрівна, до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , представник відповідачів адвокат Коваленко Олександр Юрійович, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів - Державний нотаріальний архів Чернігівської області, про визнання договору дарування недійсним, визнання права власності на частину квартири в порядку поділу спільного майна подружжя задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правову допомогу у розмірі 14000 (чотирнадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Додаткове рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду через Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Повний текст додаткового рішення суду складено та підписано 23.10.2024.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Анна КОРОТКА