Справа № 147/1090/15-ц
Провадження № 22-ц/801/12/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Натальчук О. А.
Доповідач:Шемета Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 рокуСправа № 147/1090/15-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шемети Т. М. (суддя доповідач),

суддів Берегового О. Ю., Сала Т. Б.,

секретар судового засідання Куленко О. В.,

учасники справи:

позивач Публічне акціонерне товариство «Сенс Банк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

третя особа Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представниками адвокатом Клименко Іриною Федорівною, адвокатом Калинчук Анною Сергіївною, на рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 31 серпня 2022 року, постановлене у складі судді Натальчук О. А. в смт. Тростянець, повний текст рішення складено 07 вересня 2022 року, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2015 року ПАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», яке наразі перейменоване в Акціонерне товариство «Сенс Банк», звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.08.2007 між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про іпотечний кредит №04-2.1/640 (надалі за текстом Договір), відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальникові кредит у розмірі 110 500,00 доларів США, а позичальник зобов`язалась повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачено договором про іпотечний кредит. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, натомість позичальник ОСОБА_1 неналежно виконувала взяті на себе зобов`язання, в результаті чого, станом на 12.08.2015 має прострочену заборгованість: за кредитом у розмірі 60 536,02 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 1 293 748,27 грн.; по відсотках в розмірі 1 398,41 доларів США, що становить 29 886,19 грн.; по комісії в розмірі 5,24 доларів США, що становить 111,99 грн.; пеня у розмірі 104,12 доларів США, що по курсу НБУ на дату розрахунку складає 2 225,21 грн.

17.12.2012 між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступила ПАТ «Альфа-Банк» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі відбулося відступлення права вимоги за договором про іпотечний кредит №04-2.1/640 від 06.08.2007 року, укладеним між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичною особою ОСОБА_1 .. Таким чином, позивач зазначає, що на даний час усі права кредитора за вищевказаним договором про іпотечний кредит належать ПАТ «Альфа-Банк».

Подавши 14.05.2019 заяву про уточнення позовних вимог, АТ «Альфа-Банк» просив стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 04-2.1/640 від 06.08.2007, яка станом на 12.08.2015 становить 62 043,79 доларів США та складається із заборгованості: за кредитним договором 60 536,02 доларів США, по відсотках 1 398,41 доларів США, по комісії 5,24 доларів США, по пені 104,12 грн. Також просив стягнути понесені судові витрати у виді судового збору у розмірі 3 654,00 грн. (т.3, а.с.29).

20 квітня 2016 року ОСОБА_1 подала зустрічний позов до ПАТ «Промінвестбанк» та АТ «Альфа-Банк» про визнання частково недійсним договору відступлення прав вимоги, укладеного між ПАТ «Промінвестбанк» та АТ «Альфа-Банк» 17 грудня 2012 року, мотивуючи його тим, що вона не була повідомлена про заміну кредитора, а також вказаний договір має усі ознаки договору факторингу, в той час як ані ПАТ «Промінвестбанк», ані АТ «Альфа-Банк» не мають ліцензії на здійснення такої фінансової операції відповідно до ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а тому є недійсним. Відтак ОСОБА_1 просила визнати такий договір недійсним в частині відступлення прав вимоги за договором про іпотечний кредит від 06 серпня 2008 року № 04-2.1/640, укладеним між нею та ПАТ «Промінвестбанк».

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 31 серпня 2022 року позов АТ «Альфа-Банк» задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за договором про іпотечний кредит № 04-2.1/640 від 06 серпня 2008 року, яка станом на 12 серпня 2015 року становить 61 939, 67 доларів США та складається із заборгованості: за кредитом 60 536, 02 доларів США, по відсотках 1 398, 41 доларів США, по комісії 5, 24 доларів США; також стягнуто пеню у розмірі 2 225, 21 грн. та судові витрати. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа-Банк», ПАТ «Промінвестбанк» про визнання частково недійсним договору відступлення прав вимоги відмовлено.

Задовольняючи позов АТ «Альфа-Банк», суд першої інстанції зазначив, що ним встановлено факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів, не виконання нею взятих на себе зобов`язань та розмір заборгованості є доведеним, відтак на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за договором про іпотечний кредит №04-2.1/640 від 06 серпня 2008 року, яка склалася станом на 12 серпня 2015 року.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що укладений між ПАТ «Промінвестбанк» та АТ «Альфа-Банк» договір не містить ознак договору факторингу, а неповідомлення ОСОБА_1 про заміну кредитора не є підставою для визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 17 грудня 2012 року. Окрім того судом враховано, що після укладення вказаного договору ОСОБА_1 сплачувала кошти на погашення кредиту на рахунок АТ «Альфа-Банк».

Не погодившись із таким рішенням в частині задоволення первісного позову, ОСОБА_1 через своїх представників адвоката Клименко І. Ф. та адвоката Калинчук А. С. подала апеляційну скаргу, у якій просить рішення в частині задоволення позовних вимог АТ «Альфа-Банк» скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог у зазначеній частині у зв`язку із їх недоведеністю належними та допустимими доказами.

11.10.2022 року на адресу апеляційного суду надійшли доповнення до апеляційної скарги ОСОБА_1 .. Відповідно до частини 1 статті 364 ЦПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, вправі доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження. Рішення Тростянецьким районним судом Вінницької області було ухвалено 31.08.2022 року, відтак строк на апеляційне оскарження закінчився 30.09.2022 року. Отже доповнення до апеляційної скарги подані з пропуском строку, тому виходячи з приписів частини 2 статті 126 ЦПК України, вони залишаються без розгляду.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- позивач не довів своє право вимоги, так як укладення договору відступлення не доведено неналежними та допустимими доказами;

- стягувач ПАТ «Альфа-Банк» набув право власності на предмет іпотеки, а тому на підставі ч.4 ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» його вимоги про виконання боржником основного зобов`язання є недійсними;

- висновок суду про те, що у позивача виникло право достроково вимагати повернення кредитних коштів, не ґрунтується на фактичних обставинах справи та не мотивований. Суд невірно оцінив висновок судового експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 31.10.2018 за № 3983/17-21, в якому зазначено, що заборгованість за кредитним договором станом на 12.08.2015 року документально не підтверджується, отже за договором відсутня прострочена заборгованість, яка б давала позивачу прави вимагати достроково повернути кредитні кошти;

- безпідставно суд стягнув комісію в розмірі 5,24 долари США, тоді як за умовами п. 3.4 кредитного одговору комісія визначна в гривнях.

Рішення в частині вирішення вимог за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Промінвестбанк» та АТ «Альфа-Банк» про визнання частково недійсним договору відступлення прав вимоги, - не оскаржується.

18.10.2022 року на адресу апеляційного суду подано відзив на апеляційну скаргу (зданий на пошту 12.10.2022 року), строк на подачу якого пропущений з поважних причин: початок строку для подання відзиву 06.10.2022, останнім днем подання відзиву було 11.10.2022 року, причому 8 та 9 жовтня 2022 були вихідними , а 10 та 11 жовтня 2022 року через масовані обстріли повітряна тривога лунала майже увесь день. За таких обставин апеляційний суд виснує, що строк на подання відзиву пропущений на один день з поважних причин.

У відзиві позивач заперечує проти задоволення апеляційної скарги, вказує, що позивач на підставі договору відступлення права вимоги від 17.12.2012 року набув право вимоги до ОСОБА_1 , відповідачка певний час виконувала зобов`язання і перед ним як новим кредитором. Розмір заборгованості доведений належними та допустимими доказами, а висновок експерта є суперечливим: в описовій частині зазначено, що розмір заборгованості документально підтверджений, а у висновку вказано, що заборгованість документально не підтверджена. Суд вірно стягнув пеню в іноземній валюті, оскільки основне зобов`язання виражено в доларах США, що відповідає позиціям Верховного Суду. Оскільки ОСОБА_1 не в повній мірі виконувала зобов`язання за договором, то станом на 12.08.2015 року заборгованість за тілом кредиту склала 2 984,32 долари США, заборгованість за процентами 11 630,53 долари США, тому у відповідності до абз.2 п. 2. 3. Кредитного договору позивач вправі вимагати остаточного повернення коштів, що правильно було встановлено судом першої інстанції.

У встановлений апеляційним судом строк відзив від ПАТ «Промінвестбанк» до суду не надходив.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24.11.2022 року було зупинене провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 760/28765/20 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін Максим Анатолійович про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та запису про реєстрацію права власності(а. с. 63-64, т. 6).

Ухвалою Вінницького апеляційного суду Вінницької області від 08.10.2024 року провадження у справі відновлено та справу призначено до розгляду на 17.10.2024 року (а. с. 106, т.6).

АТ «Альфа Банк» змінило назву на Акціонерне товариство «Сенс Банк» (а. с. 91, т.6).

У судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 та її представники не з`явилися, від представника відповідачки адвоката Клименко І. Ф. надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі ОСОБА_1 (а. с.121 , т.6). Представник АТ «Сенс Банк»» Михніцький Г. Ю. заперечив проти доводів апеляційної скарги, підтримав викладене у відзиві, представник ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в судове засідання не з`явився, про день та час судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення відповідає вказаним вимогам закону.

По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

-06.08.2007 між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 укладено Договір про іпотечний кредит №04-2.1/640, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 110 500,00 доларів США для придбання нерухомості у власність, а саме: двохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на умовах, передбачених цим договором (т.1, а.с.14-21);

Згідно п.2.2. Договору, за користування кредитом встановлюється процентна ставка в розмірі 10,5% річних. Розмір реальної відсоткової ставки відповідно до постанови НБУ №168 від 10.05.2007 року наведений у Додатку №2, який є невід`ємною частиною даного договору та становить 12,63%.

Пунктом 2.4 Договору про іпотечний кредит визначено, що погашення кредиту та процентів за ним здійснюється позичальником щомісячно у відповідності до графіку (Додаток №1), який є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до п.3.1. Договору, банк надає позичальнику кредит одноразово в повному обсязі шляхом перерахування коштів безпосередньо з позичкового рахунку № НОМЕР_1 позичальника відкритого банком, на рахунок № НОМЕР_2 в філії «Відділення Промінвестбанку в м.Ладижин Вінницької області», код банку 302485, для отримання готівкою: сторони домовились, що кредит буде надано одноразово не пізніше 5-ти банківських днів з дати підписання кредитного договору.

Нарахування банком процентів за користування кредитом починається з дати його видачі готівкою позичальнику (або перерахування коштів) безпосередньо з позичкового рахунку по день повного погашення кредиту на суму щоденного залишку заборгованості за кредитом. При розрахунку процентів використовується метод «факт/факт», виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році (п.3.2 Договору).

У випадку порушення позичальником строку погашення одержаного ним кредит, проценти нараховуються відповідно до п.3.3 цього Договору.

Окрім того, за обслуговування кредитної заборгованості банк встановлює щомісячну комісійну винагороду в розмірі 0,01 % від ліміту кредитування або 55.80 грн., які підлягають сплаті позичальником (п.3.4 Договору).

Згідно п. п. 5.3.2 Договору, банк має право вимагати від позичальника (незалежно від настання кінцевого терміну погашення кредиту) сплати у повному обсязі заборгованості за кредитом та/або процентами за користування ним, суму неустойки і збитків передбачених цим договором у випадках, які визначаються згідно з цим договором істотними та можуть негативно вплинути на стан кредитної заборгованості позичальника.

Відповідно до п.6.4 Договору, за несвоєчасну сплату сум кредиту та/або процентів за користування кредитом Позичальник сплачує банку пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення, та нараховується за кожен день прострочення платежу.

У випадку порушення Позичальником строку погашення одержаного ним кредиту, він сплачує проценти в розмірі 20% річних від простроченої суми, згідно ч.2 ст.625 ЦК України (п.6.5).

-Згідно Додатку №1 Договору №04-2.1/640 від 06.08.2008 «Погашення кредиту ОСОБА_1 », містить залишок суми кредиту, місяць і рік погашення суми кредиту, щомісяця 460,42 доларів США (погашення суми кредиту), сума погашення процентів, загальна сума погашення за період з серпня 2007 року по серпень 2027 року 227 834,09 дол. США (т.1, а. с. 17-19);

-Згідно Додатку № 2 Договору №04-2.1/640 від 06.08.2008 «Умови надання кредиту та розрахунок вартості кредиту» позичальник ОСОБА_1 оплатне значення подорожчання кредиту 680 890.21, реальна процентна ставка 12.63 %. Дата платежу за період з серпня 2007 року по серпень 2027 року містить дні 7 301.00, суму платежу за розрахунковий період грн 1 231 677.14, погашення основної суми кредиту 558 025.00, проценти за користування кредитом 592 303.95; у тому числі платежі за надані супутні послуги, на користь банку у тому числі: обслуговування кредитної заборгованості 13 447.80, розрахунково-касове обслуговування, комісія за надання кредиту та інші послуги банку (валютно-обмінні операції, юридичне оформлення) 0.00; на користь третіх осіб, пов`язані із: страхуванням 73 687.59, послугами нотаріусів 1 450.87, іншими послугами (біржові збори, послуги реєстраторів) 0.00, (т. 1 а.с. 20 21).

-14.02.2011 між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 укладено Договір про внесення змін та доповнень №1 до Договору про іпотечний кредит №04-2.1/640 від 06.08.2007 (т.1, а.с. 22). Його було укладено у зв`язку з припиненням діяльності філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Ладижин Вінницької області», шляхом реорганізації у Ладижинське безбалансове відділення філії ПАТ «Промінвестбанк в м.Вінниця».

- 17.12.2012 між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ПАТ «Альфа-Банк» права вимоги до кредитних договорів укладених між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичними особами

Згідно цього договору відбулося відступлення Права вимоги за Договором про іпотечний кредит №04-2.1/640 від 06.08.2007 р., що було укладено між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичною особою ОСОБА_1 , на користь ПАТ «Альфа-Банк». Відповідно до реєстру прав вимоги, сума вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №04-2.1/640 від 06.08.2007 становить 90 076,30 дол. США(т.1, а.с.7-13, 78-101).

-Згідно розрахунку банку станом на 12.08.2015 ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором в розмірі 62 043,79 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 60 536,02 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 1 293 748,57 грн., заборгованості по відсотках в розмірі 1 398,41 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 29 886,19 грн., заборгованість по комісії 5,24 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 111,99 грн. та заборгованості по пені у розмірі 104,12 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку становить 2225,21 грн. (т.1, а.с.27);

-на підтвердження здійснення ОСОБА_1 оплати та їх розмір окрім розрахунку заборгованості та виписок про рух коштів на рахунку, первісний кредитор ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» надав касові ордери та заяви на переказ переведення готівки за період з травня 2008 року по квітень 2012 року (т. 2 а.с. 63 128);

-на підтвердження оплати та їх розмір ОСОБА_1 за Договором новому кредитору ПАТ «Альфа Банк» надано платіжні доручення за період з січня 2013 року по липень 2015 року (т. 1 а. с. 240 247);

-20 серпня 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» надіслав на адресу ОСОБА_1 . Вимогу про дострокове повернення кредиту , в якій зазначено, що станом на 12.08.2015 р., загальна сума заборгованості становить 62043,79 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 1 325 971,96 грн. (т. 1 а. с. 28 30);

-Згідно висновку судово-економічної-експерта від 31.10.2018 №3983/17-21 вбачається, що за результатами дослідження заборгованості по сплаті тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії за обслуговування кредиту, пені за несвоєчасне погашення заборгованості, яка виникла у ОСОБА_1 станом на 12.08.2015 за договором про іпотечний кредит №04-2.1/640 від 06.08.2007 перед ПАТ «Альфа-Банк» документально не підтверджується (т.2, а.с. 231-261);

-10.10.2024 року до Вінницького апеляційного суду через систему «Електронний суд» надійшов лист (вх. № 10061), в якому міститься інформація, що АТ «Альфа-банк» змінило найменування на АТ «Сенс-Банк» (т. 6 а.с. 115).

Між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга статті 11 Цивільного Кодексу України

Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.ст.1054,1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (стаття 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (ч.2 ст.615 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частин позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Надаючи оцінку наданим сторонами доказам, суди повинні оцінювати кожний доказ як окремо, так і надавати оцінку сукупності доказів у їх співвідношенні. При цьому суд має з`ясовувати як належність та допустимість доказів за формою, так і за їх змістом.

Відповідачка ОСОБА_1 не заперечує факт укладення 06 серпня 2007 року між нею та ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» Договору про іпотечний кредит № 04-2.1/640. Вона заперечує лише право вимоги позивача та наявність простроченої заборгованості, яка дає право позивачеві вимагати дострокового повернення кредиту.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що позивач не довів своє право вимоги, так як укладення договору відступлення не доведено неналежними та допустимими доказами, апеляційний суд зазначає таке.

В справі що розглядається, відповідач ОСОБА_1 зверталася із зустрічним позовом до ПАТ «Промінвестбанк» та АТ «Альфа-Банк» про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012, укладеним між ПАТ «Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком» та ПАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» в частині переходу права вимоги за кредитним договором № 04-2.1/640 від 06.08.2007, укладеним між нею та ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк».

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 і рішення в цій частині ОСОБА_1 не оскаржується. Вирішуючи зустрічний позов, суд врахував, що після укладення договору відступлення права вимоги ОСОБА_1 сплачувала кошти на погашення кредиту на рахунок АТ «Альфа-Банк».

Відтак, виходячи з обставин цієї справи та положень статті 204 ЦК України, апеляційний суд виснує, що позивач у справі є належним, а зазначений аргумент апеляційної скарги лише свідчить про непослідовну позицію ОСОБА_1 ..

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що стягувач ПАТ «Альфа-Банк» набув право власності на предмет іпотеки, а тому на підставі ч.6 ст. 36 ЗУ «Про іпотеку» його вимоги про виконання боржником основного зобов`язання є недійсним, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 6 статті 36 ЗУ «Про іпотеку» після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання боржником - фізичною особою є недійсними, якщо інше не визначено договором іпотеки чи договором про надання кредиту, чи договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до Договору про іпотечний кредит № 04-2.1/640 (питання про стягнення заборгованості за яким є предметом розгляду даної справи) Банк надав Позичальнику ОСОБА_1 кредит у сумі 110 500,00 доларів США для придбання нерухомості у власність, а саме: двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на умовах, передбачених цим договором.

АТ «Альфа-Банк» зареєстрував право власності на іпотечне майно, а ОСОБА_1 зверталася в Солом`янський районний суд міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін Максим Анатолійович про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та запису про реєстрацію права власності (справа № 760/28765/20) та оскаржувала правомірність набуття ПАТ «Альфа-Банк» права власності на іпотечне майно, яке було забезпечувальним для виконання зобов`язань за кредитним Договором № 04-2.1/640 від 06.08.2007, укладеним між нею та ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк».

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 18 вересня 2024 року(справа № 760/28765/20) позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа Банк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін Максим Анатолійович, про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та запису про реєстрацію права власності задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна Максима Анатолійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 54531331 від 12.10.2020 11:46:57, згідно з яким 12.10.2020 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності № 38617580 про державну реєстрацію права власності за Акціонерним товариством «Альфа Банк», , на квартиру загальною площею 51,8 кв.м., житловою площею 31,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . Рішення набуло законної сили 04 вересня 2024 року за результатами апеляційного перегляду (Постанова Київського апеляційного суду від 04.09.2024 року: https://reyestr.court.gov.ua/Review/121446111).

Отже, в справі що розглядається, немає підстав стверджувати, що вимоги позивача про виконання боржником основного зобов`язання є недійсною, так як стягувач ПАТ Альфа-Банк» не набув право власності на предмет іпотеки, який забезпечував виконання кредитного договору.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у позивача права вимагати дострокове повернення кредиту, оскільки відсутня прострочена заборгованість, що підтверджено висновком судово-економічної експертизи від 31.10.2018 за № 3983/17-21, - апеляційний суд зазначає таке.

Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Надаючи оцінку наданим сторонами доказам, суди повинні оцінювати кожний доказ як окремо, так і надавати оцінку сукупності доказів у їх співвідношенні. При цьому суд має з`ясовувати як належність та допустимість доказів за формою, так і за їх змістом.

Факт укладення кредитного Договору сторонами визнається та не заперечується.

На підтвердження видачі позичальнику кредитних коштів, здійснення відповідачкою часткового погашення заборгованості за кредитним договором, а також переходу до позивача права вимоги за зазначеним зобов`язанням, АТ "Альфа-Банк" (наразі перейменоване в АТ «Сенс Банк») надало до суду письмові документи, зокрема: заяву-анкету ОСОБА_1 на отримання кредиту, копію Договору про іпотечний кредит № 04-2.1/640 з додатком № 1 до нього; копію договору про внесення змін і доповнень № 1 від 14 лютого 2011 року до Договору про іпотечний кредит № 04-2.1/640 від 06 серпня 2007 року; копію Договору про відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року, а також витяг з додатку № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 17 грудня 2012 року; виписки по рахунках (надані для проведення експертизи та містяться в конверті №2) за період з 17 грудня 2012 року по 12 серпня 2015 року;

За клопотанням відповідачки ОСОБА_1 , яка заперечувала наявність простроченої заборгованості, судом першої інстанції було призначено судово-економічну експертизу, за результатами проведення якої суду було надано Висновок експерта від 31.10.2018 №3983/17-21 (т. 2, а. с. 231-261), в якому зазначено, що заборгованість по сплаті тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії за обслуговування кредиту, пені за несвоєчасне погашення заборгованості, яка виникла у ОСОБА_1 станом на 12.08.2015 за договором про іпотечний кредит №04-2.1/640 від 06.08.2007 перед ПАТ «Альфа-Банк» документально не підтверджується.

Суд першої інстанції дав оцінку висновку судово-економічної експертизи, який є суперечливим:

-експерт в описовій частині (аркуші 25-26 висновку) вказав, що заборгованість ОСОБА_1 станом на 15.08.2015 року така: залишок кредиту по графіку 66299,68 дол. США; погашено кредит за період з 17.12.2012 по 15.08.2015 на суму 20609,08 дол. США; основна непогашена строкова сума кредиту 59467,22 дол. США; сума нарахованих відсотків за період з 17.12.2012 по 15.08.2015 19024,01 дол. США; сума сплачених відсотків за період з 17.12.2012 по 15.08.2015 17923,81 дол. США; заборгованість по відсотках станом на 15.08.2015 р. складає 1100,20 дол. США, в тому числі прострочена в розмірі 843,59 дол. США при умові, що кошти оприбутковані на рахунок № НОМЕР_3 за 30.04.2013, 31.07.2013,15.08.2013, 30.09.2013, 23.12.2013 в сумі 6 332,66 дол. США$

- надалі на аркушах 27-28 експертного висновку вказано: «Враховуючи, що в матеріалах, наданих на дослідження, відсутні, та на клопотання експерта не надано розрахунки нарахування пені, пеня нараховується у доларах, а також на перераховані кошти за період з 11.01.2013 по 20.07.2015, згідно платіжних доручень за мінусом комісії було придбано валюти в сумі 32200,23 дол. США, а за цей період лише по цих датах оприбутковано коштів на рахунок № НОМЕР_4 в сумі 31081,00 дол. США, розбіжності складають 1119,23 дол. США, пеня в сумі 104,12 дол. США документально не підтверджується.

Таким чином, за результатами дослідження заборгованості по сплаті тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії за обслуговування кредиту, пені за несвоєчасне погашення заборгованості, яка виникла у ОСОБА_1 станом на 12.08.2015 за договором про іпотечний кредит №04-2.1/640 від 06.08.2007 перед ПАТ «Альфа-Банк» документально не підтверджується».

На підтвердження наявності заборгованості та її розміру Банк подав до суду не лише розрахунок заборгованості по Договору, але й виписки по рахунках, платіжні доручення, заяви на переказ готівки, які відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою, втрата чинності 07.07.2018), - є первинними документами та належними доказами заборгованості по Договору.

Суд першої інстанції дослідив первинні документи - виписки по рахунках (надані для проведення експертизи та містяться в конверті №2) та копії прибуткових касових ордерів, які містяться в матеріалах справи, та які також були надані експерту для проведення експертизи, та встановив, що ОСОБА_1 не в повній мірі сплачувала кредит, згідно умов Договору та навів для прикладу наступне: у квітні 2010 року вона повинна була сплатити 460,42 доларів США в рахунок погашення суми кредиту, однак 29.04.2010 через касу було внесено суму 246,36 доларів США (призначення платежу погашення кредиту); 24.12.2010 було внесено 10,93 доларів США (погашення кредиту) та 769,86 доларів США (погашення відсотків), однак мала сплатити, згідно Додатку №1 (яким затверджено графік платежів), 460,42 доларів США та відповідно 809,76 доларів США.

За таких обставин, суд першої інстанції зазначив, що висновок експерта не має для суду наперед встановленої сили (стаття 110 ЦПК), є неоднозначним, тоді як наявність заборгованості ОСОБА_1 доведена не лише розрахунком заборгованості, наданим позивачем, але й первинними документами.

Апеляційний суд повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він ґрунтується на фактичних обставинах справи та ухвалений на підставі досліджених первинних документів, які підтверджують факт виникнення заборгованості, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Як зазначено в пунктах п.5.3.2 Договору про іпотечний кредит №04-2.1/640 від 06.08.2007, банк має право вимагати від позичальника (незалежно від настання кінцевого терміну погашення кредиту) сплатити у повному обсязі заборгованість за кредитом та/або процентами за користування ним, суму неустойки і збитків, передбачених цим договором, у випадках, які визначаються згідно з цим договором істотними та можуть негативно вплинути на стан кредитної заборгованості позичальника.

20 серпня 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» надіслав на адресу ОСОБА_1 . Вимогу про дострокове повернення кредиту , в якій зазначено, що станом на 12.08.2015 р., загальна сума заборгованості становить 62 043,79 дол. США, що за офіційним курсом НБУ становить 1 325 971, 96 грн, надавши докази її направлення (т. 1 а. с. 28 30), отримання якої ОСОБА_1 не заперечує.

Відтак, встановивши, що у позичальника ОСОБА_1 станом на 12.08.2015 року виникла заборгованість за кредитом, а Банк скористався правом, закріпленим в умовах Договору, достроково вимагати його повернення, - суд першої інстанції вірно виснував, що позов підлягає до задоволення, доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд безпідставно стягнув комісію в розмірі 5,24 долари США, тоді як за умовами п. 3.4 кредитного одговору комісія визначена в гривнях, - апеляційний суд зазначає наступне.

У справі, яка переглядаєтьсяОСОБА_1 на підставі Договору про іпотечний кредит № 04-2.1/640 від 06 серпня 2007 року отримала кредит в іноземній валюті доларах США.

Зміст пункту 3.4 Договору про іпотечний кредит № 04-2.1/640 від 06 серпня 2007 року є наступним: «За обслуговування кредитної заборгованості Банк встановлює щомісячну комісійну винагороду в розмірі 0,01% від ліміту кредитування або 55,80 грн. яка підлягає сплаті Позичальником».

Тобто сторони в договорі погодили, що комісія нараховується або в валюті кредиту, або в твердій грошовій сумі в гривнях.

Як вбачається з наданого Банком розрахунку (т.1 а.с.27), станом на 12.08.2015 ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором, в тому числі за комісією в розмірі 5,24 доларів США.

Велика Палата ВС, розглянувши справу № 373/2054/16, дійшла висновку, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству.

Висновки щодо можливості ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті і порядку визначення у рішенні еквівалента суми боргу в національній валюті містяться також у постановах ВП ВС від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц та від 4 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц.

Оскільки виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, умовами договору про надання кредиту в іноземній валюті передбачено сплату комісії в установленому розмірі від ліміту кредитування, то разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд першої інстанції правомірно стягнув і комісію в іноземній валюті, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідачки ОСОБА_1 не містить доводів, які б спростовували ухвалене у справі рішення суду першої інстанції, яке ґрунтується на повному та всебічному з`ясуванні обставин справи, постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Тому рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 31 серпня 2022 року підлягає залишенню без змін, а подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представниками адвокатом Клименко Іриною Федорівною, адвокатом Калинчук Анною Сергіївною, залишити без задоволення.

Рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 31 серпня 2022 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Т. М. Шемета

Судді: О. Ю. Береговий

Т. Б. Сало