Справа № 539/2188/14-ц
Провадження № 4-с/539/9/2024
УХВАЛА
23 жовтня 2024 року Лубенський міськрайонний суд
Полтавської області
в складі: головуючого судді Даценка В.М.,
при секретарі Шрейтер С.О.,
з участю представниці скаржниці ОСОБА_1 ,
та представника стягувачки - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни скаргу ОСОБА_3 на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ільницької Анни Романівни, -
Скаржниця ОСОБА_3 звернулася в суд зі скаргою на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ільницької А.Р., яка мотивована тим, що на виконанні у останньої перебуває виконавче провадження №44985567 з примусового виконання виконавчого листа №539/2188/14-ц виданого Лубенським міськрайонним судом Полтавської області про стягнення з неї Скребець зараз ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на її утримання на час навчання.
При ознайомленні з вищевказаним виконавчим провадженням було встановлено ряд протиправних дій державної виконавиці.
Так, відповідно до матеріалів виконавчого провадження та розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 26.06.2014 по 01.07.2019, розрахунок здійснювався виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, хоча вона була фізичною особою-підприємцем та отримувала відповідний дохід. Тобто державний виконавець здійснювала нарахування аліментів за середньою заробітною платою по Полтавській області, що є протиправним.
На підставі вищевикладеного скаржниця прохає суд визнати неправомірними дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ільницької А.Р. щодо визнання заборгованості у виконавчому провадженні №44985567 у розмірі зазначеному у довідках-розрахунку заборгованості по аліментах від 01.03.2018 та від 01.06.2019 та зобов`язати вказаного державного виконавця скасувати ці довідки.
У судовому засіданні представниця скаржниці вимоги скарги підтримала, представник стягувача проти задоволення скарги заперечив.
Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши представницю скаржниці, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що на виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження №44985567 з примусового виконання виконавчого листа №539/2188/14-ц виданого Лубенським міськрайонним судом Полтавської області про стягнення з Скребець на даний час ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліментів на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 26.06.2014 року на період навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку. Постанова про відкриття даного виконавчого провадження винесена старшим державним виконавцем Київського ВДВС Полтавського МУЮ Пилипенко А.М., що підтверджується її копією (а.с.37).
Суть поданої скарги зводиться до того, що первісно за період з 2014 по 2019 роки державним виконавцем було складено довідку-розрахунок заборгованості по аліментам боржниці виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. При цьому державний виконавець не врахував те, що в цей період боржниця була офіційно працевлаштована. В наступному державний виконавець провів відповідні перерахунки та видав іншу довідку. Однак з метою наступного захисту у справі про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів скаржник просить визнати дії виконавця зі складання попередньої довідки неправомірними та зобов`язати його скасувати таку довідку. На думку скаржниці таке рішення суду буде доказом при наступному врегулюванню спірних відносин по стягненню пені.
З цього приводу суд зазначає.
За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.
Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16).
При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо.
На думку суду, запропонована скаржником вимога не направлена на відновлення порушених прав, оскільки станом на час розгляду справи в межах виконавчого провадження права боржниці не порушуються.
Натомість оскарження дій виконавця з метою одержання рішення суду для подальшого використання як доказу при врегулюванні спірних відносин по стягненню пені не відповідає завданням цивільного судочинства.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 447-453 ЦПК України,-
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ільницької Анни Романівни відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду В.М.Даценко