Справа №333/7471/24
Провадження №2/333/4140/24
РІШЕННЯ

Іменем України

23 жовтня 2024 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді Тучкова С.С., за участю секретаря судового засідання Шелесько Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу №333/7471/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб з ОСОБА_2 , зареєстрований 16 квітня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис №229, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини, фактичні шлюбні відносини припинені у грудні 2023 року. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу не можливо та суперечить його інтересам. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, яка проживає з відповідачкою. У позовній заяві просив не стягувати з відповідачки понесені ним судові витрати.

Позивач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, у позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена своєчасно і належним чином, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила суд залишити їй прізвище « ОСОБА_3 ».

Суд, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, дійшов наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1 , виданого 16 квітня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, 16 квітня 2005 року сторони уклали шлюб, про що складено відповідний актовий запис за №229 (а.с.3).

У позовній заяві позивач зазначив, що від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, яка проживає з відповідачкою.

Судом встановлено те, що сім`я розпалась остаточно, спільне господарство не ведеться, бажання до примирення у сторін відсутнє. Відновити шлюб неможливо, так як, між сторонами відсутня любов, взаємна довіра і повага.

Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Частиною 1 статті 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно зі ст.111 Сімейного кодексу України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

У даному випадку сторони вважають неможливим з моральної точки зору продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення.

Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

На підставі ч.1 ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу відповідачка просить суд залишити їй прізвище « ОСОБА_3 ».

Таким чином, позов в частині розірвання шлюбу є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

У позовній заяві позивач просив судові витрати з відповідачки не стягувати.

Керуючись ст.51 Конституції України, ст.ст.21, 56, 110, 111, 112 Сімейного кодексу України, ч.4 ст.223, ст.ст.10-13, 77-81, 263-265, 280-283, 289 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 16 квітня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, про що зроблено актовий запис №229.

ОСОБА_2 залишити прізвище « ОСОБА_3 », яке було змінене під час державної реєстрації шлюбу між сторонами.

Рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 23 жовтня 2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя С.С. Тучков