Справа № 750/1609/24
Провадження № 2/750/776/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

суддіСупруна О.П.,
секретарПрохоренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 750/1609/24 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про стягнення суми страхового відшкодування,

в с т а н о в и в :

06.02.2024 ОСОБА_1 через адвоката Шаповалова М.С. звернулася до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом, в якому просить стягнути на свою користь з ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 6 785,38 грн, з

ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" недоплачене страхове відшкодування у сумі 23 420,18 грн, а також судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 1 211,20 грн, витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн.

У цей же день автоматизованою системою документообігу суду справу було розподілено для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова

Требух Н.В.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Чернігова Требух Н.В. від 14.02.2024 прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 20.03.2024.

06.03.2024 представниця ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» через систему «Електронний суд» подала відзив, в якому позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позовних вимог до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна».

21.03.2024 суддю Требух Н.В. звільнено з посади судді Деснянського районного суду м. Чернігова відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 21.03.2024.

На підставі рішення зборів суддів Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.03.2024 № 4 вказану справу передано до канцелярії суду для призначення повторного автоматизованого розподілу в порядку, передбаченому статтею 33 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України).

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2024 справу визначено для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Супруну О.П.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.04.2024 справу прийнято до провадження судді Супруна О.П. та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 21.05.2024.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.05.2024, за клопотанням представника позивачки, у даній справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено Чернігівському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Ухвалою суду від 01.07.2024, у зв`язку із клопотанням експерта, провадження у справі поновлено, призначено судове засідання на 12.07.2024.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12.07.2024 задоволено клопотання судового експерта Чернігівського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Федорка Сергія про надання письмової згоди для проведення експертизи та додаткової інформації у справі № 750/2124/24; надано дозвіл провести судову експертизу за наявними матеріалами справи; матеріали даної цивільної справи направлено Чернігівському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення судової автотоварознавчої експертизи згідно ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.05.2024.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 16.09.2024 провадження у справі поновлено у зв`язку з надходженням до суду висновку експерта № 627/24-24 від 05.09.2024, призначено судове засідання на 24.10.2024.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.10.2024 провадження в частині позовних вимог до ОСОБА_2 закрито.

У судове засідання 24.10.2024 учасники справи не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені належним чином. Представник позивача через канцелярію суду подав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності. Представник ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про причини неявки не повідомив. Відповідачка ОСОБА_2 у своїй заяві від 19.03.2024 позовні вимоги визнала та просила провести судове засідання без її участі.

За правилом частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 01.12.2023 о 09 год 50 хв в смт Березна по вул. Гагаріна, 47, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Peugeot 308», державний номерний знак « НОМЕР_1 », під час виїзду на смугу зустрічного руху не дотрималась безпечного інтервалу, в результаті чого скоїла зіткнення з автомобілем «ВАЗ-21093», державний номерний знак « НОМЕР_2 », під керуванням ОСОБА_3 .

Згідно повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 01.12.2023, дорожньо-транспортна пригода (далі за текстом ДТП) сталося внаслідок порушення водієм транспортного засобу «Peugeot 308», державний номерний знак « НОМЕР_1 » - ОСОБА_2 Правил дорожнього руху (а.с. 6).

Як убачається з копії полісу № ЕР.217540883 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 28.10.2023, на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 як власниці наземного транспортного засобу «Peugeot 308», державний номерний знак « НОМЕР_1 », застрахована ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна»; страхова сума на одного потерпілого: за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю 320 000,00 грн, за шкоду, заподіяну майну 160 000,00 грн (а.с. 8).

Власником транспортного засобу «ВАЗ-21093», державний номерний знак « НОМЕР_2 », є позивачка ОСОБА_1 , про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 28).

Позивачкою вчасно було повідомлено ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про ДТП та настання страхового випадку, у результаті чого страховиком було відкрито страхову справу та розпочато її розслідування.

21.12.2023 за результатами огляду транспортного засобу «ВАЗ-21093», державний номерний знак « НОМЕР_2 », експертом ОСОБА_4 складено акт технічного огляду колісного транспортного засобу № 310 (дефектна відомість)

(а.с. 12).

25.12.2023 експертом-автотоварознавцем Громовим А.М. складено висновок експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу № 310, згідно з яким вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу - автомобіля легкового «ВАЗ-21093», реєстраційний № НОМЕР_2 , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 01.12.2023, з урахуванням суми ПДВ 20% - 7 221,78 грн у вартості робіт та ремонтних матеріалів, станом на дату оцінки 01.12.2023, складає 53 024,10 грн; вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу - автомобіля легкового «ВАЗ-21093», реєстраційний

№ НОМЕР_2 , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 01.12.2023, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу його складників, з урахуванням суми ПДВ 20% - 7 221,78 грн у вартості робіт та ремонтних матеріалів, станом на дату оцінки 01.12.2023, складає 46 238,72 грн; вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу - автомобіля легкового «ВАЗ-21093», реєстраційний № НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження у ДТП 01.12.2023, у тому числі з урахуванням розміру втрати товарної вартості у сумі 0,0 грн, станом на дату оцінки 01.12.2023, складає 46 238,72 грн (а.с. 8-25).

08.01.2024 ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» здійснило виплату страхового відшкодування ОСОБА_1 в розмірі 22 818,54 грн, що підтверджується випискою по картці позивача, доданою до позовної заяви (а.с. 27).

Згідно замовлення-наряду № А59 від 22.11.2023, акта виконаних робіт та рахунку-фактури № ФТ-00895 від 28.12.2023, складеного ФОП ОСОБА_5 , загальна вартість ремонту легкового автомобіля «ВАЗ-21093», державний номерний знак « НОМЕР_2 » становить 56 620,00 грн, яка була оплачена позивачкою ОСОБА_1 , про що свідчать копії квитанцій до прибуткового касового ордера

№ 375-28/12/23 від 28.12.2023 та № 381-29/12/23 від 29.12.2023 (а.с. 30-36).

На думку позивачки, вартість матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП як різниця між фактичним розміром відновлювального ремонту і страховою виплатою мають бути відшкодовані ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» у межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі.

Згідно з положеннями частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За приписами частин першої-третьої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності стаття 3 вищевказаного Закону України визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Підпунктом 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

За приписами пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Як убачається із висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 01.09.2024 № 627/24-24, вартість відновлювального ремонту, з урахуванням значення фізичного зносу його складників, завдана власнику автомобіля «ВАЗ-21093», державний номерний знак НОМЕР_2 , під час ДТП від 01.12.2023, станом цін на момент 28.12.2023, складає: з урахуванням ПДВ 20,00 % - 42 691,00 грн, без урахування ПДВ 20,00% 35 576,00 грн; вартість матеріального збитку, завдана власнику автомобіля «ВАЗ-21093», державний номерний знак

НОМЕР_2 під час ДТП від 01.12.2023 складає 42 691,00 грн (а.с. 134-151).

Відповідно до пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства ПДВ. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, Ї МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

Ставка ПДВ встановлюється від бази оподаткування у розмірі 20 відсотків (підпункт «а» пункту 193.1 статті 193 Податкового кодексу України).

Тобто вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є надавач послуг з ремонту автомобіля платником ПДВ, а також понесення позивачем витрат зі сплати ПДВ.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 22.12.2020 у справі № 565/1210/19 (провадження № 61-9485св20), від 21.12.2020 у справі

№ 911/286/20, від 08.02.2023 у справі № № 757/63454/19 (провадження № 61-7436 св 22).

У випадку здійснення страхової виплати на рахунок потерпілого страховик зменшує розмір страхової виплати на суму ПДВ. Вказану суму страховик зобов`язаний доплатити у випадку надання доказів проведення відновлювального ремонту транспортного засобу на СТО, яке має статус платника ПДВ. До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постанові № 757/37909/17 від 21.04.2021.

Відповідно до частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачка під час розгляду справи не надала належних та допустимих доказів заявлених фактичних витрат на відновлення автомобіля після ДТП.

При цьому, як убачається із копії рахунку-фактури № ФТ-00895 від 28.12.2023, ремонт автомобіля позивачка оплатила ФОП ОСОБА_5 без ПДВ (а.с. 34).

На підставі викладеного суд дійшов висновку про зменшення вартості відновлювального ремонту на суму ПДВ (20%), оскільки документальне підтвердження факту оплати проведеного позивачем ремонту з урахуванням ПДВ в матеріалах справи відсутнє.

Ураховуючи вищевикладене, із ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь позивачки підлягає стягненню недоплачена сума страхового відшкодування у розмірі 5 972,08 грн: 35 576,00 грн (загальна сума збитку) 22 818,54 грн (сплачена страховиком сума збитку) 6 785,38 грн (сплачена ОСОБА_2 сума збитку).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Із запровадженням з 15.12.2017 змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це підтверджується і такими нормами ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважала за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких сторона мала заперечення.

Правничу допомогу позивачу надавав адвокат Шаповалов М.С. на підставі договору про надання правових послуг (професійної правничої допомоги) від 23.01.2024. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера від 23.01.2024 № 02/24 ОСОБА_1 сплатила адвокату 7 000,00 грн за правничу допомогу.

Ураховуючи часткове задоволення позовних вимог до ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (25%), складність справи, обсягвиконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), ціну позову, витрати на правничу допомогу не підлягають зменшенню, проте мають бути визначені пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 1 750,00 грн.

Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог (25%) у сумі 236,18 грн: 944,73 грн (сума судового збору пропорційно до розміру вимог до ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна") х 25%, а також витрати на проведення судової експертизи у сумі 1 325,00 грн: 5 300,00 грн (витрати на проведення експертизи) х 25%.

Ураховуючи викладене, керуючись статтями 12, 13, 81, 137, 141, 142, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" про стягнення суми страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у сумі 5 972,08 грн (п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят дві гривні 08 копійок).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 750,00 грн (одну тисячу сімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" на користь ОСОБА_1 1 325,00 грн (одну тисячу триста двадцять п`ять гривень 00 копійок) у відшкодування витрат за проведення експертного автотоварознавчого дослідження.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" на користь ОСОБА_1 236,18 грн (двісті тридцять шість гривень 18 копійок) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», місцезнаходження: вул. Січових Стрільців, 40, м. Київ, .

Суддя