Провадження № 2/229/1316/2024
УХВАЛА

іменем України

21 жовтня 2024 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Шевченко Л. В., за участю секретаря судового засідання Зінченко С. О., з участю представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 , позивача ОСОБА_2 , представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в поряду загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання рухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

У С Т А Н О В И В :

В провадженні Дружківського міського суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання рухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

27.09.2024 року на адресу Дружківського міського суду Донецької області надійшла заява відповідача ОСОБА_5 , відповідно до якої просить розглянути справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання рухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя без його участі. З позовними вимогами ОСОБА_2 не згоден у повному обсязі та просить відмовити у їх задоволенні (арк. с. 220-224 т. 1).

07.10.2024 року через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 , в якому він просить залишити заяву ОСОБА_5 в частині наданих пояснень та заперечень щодо суті позовних вимог без розгляду та повернути її заявнику (арк. с. 236-240 т. 1).

У судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_2 та її представник - адвокат Лисенко В. В. просили залишити заяву відповідача ОСОБА_5 без розгляду в частині наданих пояснень та заперечень щодо суті позовних вимог.

Представник відповідача за первісним позовом ОСОБА_4 ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та звернув увагу суду на те, що відповідач 2 ОСОБА_5 користується своїими процесуальними правамина свій розсуд, він має право не подавати відзив на позовну заяву, а викладена в письмовій формі заява є нічим іншим як його повідомлення про розгляд справи без його участі. В цій же заяві він вважав за необхідне повідомити обставини справи, бо не може приймати участь у справі. На думку представника відповідача 1 ОСОБА_3 , такі заяви не підлягають поверненню.

05.03.2024 року ОСОБА_1 , який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ № 1265035 від 20.02.2024 року, в інтересах ОСОБА_2 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання рухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ.

Індустріальний районний суду м. Дніпропетровська ухвалою від 28.03.2024 року вказану цивільну справу передав на розгляд Дружківському міському суду Донецької області.

30.04.2024 року до Дружківського міського суду Донецької області надійшла цивільна справа № 202/3196/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання рухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2024 року вказана цивільна справа розподілена судді Шевченко Л. В.

Дружківський міський суд Донецької області ухвалою від 21.05.2024 року прийняв до розгляду, відкрив провадження у вказаній цивільній справі, розгляд справи вирішив здійснювати в порядку загального позовного провадження, та призначив по вказаній справі підготовче засідання. Відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву.

Дружківський міський суд Донецької області ухвалою від 18.06.2024 року прийняв до розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, об`єднавши в одне провадження з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання рухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ (справа № 202/3196/24, провадження № 2/229/1316/2024).

Дружківський міський суд Донецької області ухвалою від 07.08.2024 року закрив підготовче провадження у справі та призначив справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

Вирішуючи вказане клопотання представника позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони у процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту, за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

Згідно статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом (частина третя статті 182 ЦПК України).

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення з процесуальних питань визначені у статті 183 ЦПК України.

У постанові від 05 червня 2024 року у справі № 521/1046/21 провадження № 61-2436св24 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьо судової палати Касаційного цивільного суд вказував на таке. У постанові від 29 січня 2021 року у справі № 922/51/20 Верховний Суд наголосив на необхідності застосування стандартів доказування та зауважив, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню так, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від стандарту «достатність доказів», підкреслює необхідність зіставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Отже, на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Такий підхід узгоджується із судовою практикою ЄСПЛ. Так, у параграфі 55 рішення ЄСПЛ від 15 лютого 2012 року у справі «Гриненко проти України» зазначається, що під час оцінки доказів суд зазвичай застосовує стандарт доведення «поза всяким розумним сумнівом». Однак доведення повинно будуватися на сукупності досить надійних, чітких і послідовних припущень або аналогічних неспростовних презумпцій фактів.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, місто Венеція, 25-26 березня 2011 року).

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що, застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (рішення від 26 липня 2007 року у справі «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), заява № 35787/03, пункт 29). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії»).

У своїй діяльності ЄСПЛ виходить з того, що бажання зекономити час і прискорити провадження не обґрунтовує невиконання такого фундаментального принципу, як право на змагальні провадження (Niderost-Huber v. Switzerland (Нідерьост-Хубер проти Швейцарії), заява №104/1995/610/698, п. 30).

Отже, з метою забезпечення принципу змагальності сторін та доступу до правосуддя, суд вважає за можливе приєднати до цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання рухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя заяву відповідача ОСОБА_5 від 23.09.2024 року, у зв`язку з чим клопотання представника позивача від 07.10.2024 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 2, 12, 76-83, 258-260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника позивача ОСОБА_6 від 07.10.2024 про залишення заяви

ОСОБА_7 від 23.09.2024 без розгляду та повернення її заявнику - залишити без задоволення.

Приєднати до цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання рухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя та його поділ та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя заяву відповідача ОСОБА_5 від 23.09.2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали підписано 24.10.24.

Суддя Л. В. Шевченко