Номер провадження: 22-ц/813/4207/24
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л.М.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Карташова О.Ю., Кострицького В.В.,

учасники справи: позивач Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк», відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» в особі свого представника ОСОБА_2

на заочне рішення Приморського районного суду Одеської області від 19 грудня 2023 року, ухвалене Приморським районним судом Одеської області у складі: судді Чернявської Л.М. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

12 грудня 2022 року позивач Акціонерне Товариство Комерційний Банк «Приватбанк» в особі свого представника ОСОБА_3 звернувся до Приморського районного суду Одеської області із вказаним позовом до ОСОБА_1 , який мотивував тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 16 квітня 2008 року.

Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено кредитний ліміт на картковий рахунок в розмірі 50 000, 00 гривень.

При цьому, відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у нього станом на 27 листопада 2022 року виникла прострочена заборгованість по поверненню кредиту, загальна сума якої становить 59606,57 грн. На даний час відповідач ухиляється від виконання зобов`язань за кредитним договором.

Тому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 16 квітня 2008 року у розмірі 59606, 57 грн станом на 27 листопада 2022 року, яка складається з: 50325, 17 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3262,50 грн -заборгованість за нарахованими відсотками, 6018,90 заборгованість за простроченими відсотками.

Рішенням Приморського районного суду Одеської області від 19 грудня 2023 року позовну заяву Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 16 квітня 2008 року у розмірі 50 325 (п`ятдесят тисяч триста двадцять п`ять) гривень 17 копійок.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) сплачений судовий збір у розмірі 2 684 грн.

Рішення мотивовано тим, що надані представником АТ КБ «ПриватБанк» суду копія анкети-заяви відповідача про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, розрахунок заборгованості не підтверджують умов кредитування та наявності заборгованості у визначеній позивачем сумі, оскільки витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача. Тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ «КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, посилаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

Не погодившись з рішенням суду, Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» в особі свого представника Ніколаєнко О.М. подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення Приморського районного суду Одеської області від 19 грудня 2023 року в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками, ухваливши в цій частині нове рішення та задовольнивши позовні вимоги в цій частині в повному обсязі. В іншій частині рішення залишити без змін.

Доводами апеляційної скарги є те, що суд зробив помилковий висновок щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, допустивши грубе порушення норм цивільного права.

Вказує, що 16 квітня 2008 року відповідач, ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Тобто відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, з яким він ознайомлений та згоден, які надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. На підставі цього ПриватБанком йому 16 квітня 2008 року було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку за № НОМЕР_2 , на яку 19 травня 2008 року встановлено початковий ліміт у розмірі 7000, 00 грн. Також було погоджено розмір процентної ставки за користування кредитом 2,5 % на місяць (30 % на рік) на залишок заборгованості, і в апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» зазначає, що суд першоїінстанції не звернув увагу на те, що розмір процентної ставки за користування кредитом визначено в заяві від 16.04.2008 року, отже сторонами погоджений розмір відсоткової ставки за користування кредитом, тому вимоги про стягнення заборгованості за процентами є обґрунтованими, натомість суд цього не дослідив та не дав належної оцінки.

Вважає, що суд безпідставно вважав непогодженими умови щодо сплати процентів та помилковим посилання суду на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки там інші обставини справи і відповідач не визнавав позовні вимоги.

Вказує, щовідповідач ОСОБА_1 знав про умови укладеного договору та прийняв їх. Він не звертався до Банку задля розірвання договору, а навпаки погодився з його умовами та прийняв їх до виконання, оскільки протягом тривалого часу користувався кредитною карткою та частково погашав заборгованість.

Зазначає, що остання пере випущена картка була строком дії до 31 листопада 2024 року. У межах строку кредитування до 01 грудня 2024 року відповідач має повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти. Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, тобто з 01 січня 2024 року.

Тому вважає, що позивачем доведено своє право нараховувати заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитними коштами по 27 листопада 2022 року за первісною відсотковою ставкою - 2,5 % на місяць (30 % на рік).

Щодо розміру процентної ставки вважає, що позивач на свій розсуд має право пред`явити вимоги з стягнення заборгованості за процентами, нарахованими за ставкою яку він вважає узгодженою з позичальником, і за той період, за який йде реальне нарахування такої заборгованості, а суд дійшовши до переконання, що матеріалами справи не доведений факт узгодження збільшення процентної ставки сторонами, задовольняє вимоги з стягнення заборгованості за процентами в тому розмірі ставки, який доведений позивачем або у розмірі процентної ставки, який прямо передбачений Законом, нарахованих за відповідний період (аналогічний правовий висновок викладено у Постанові ВСУ від 04 листопада 2020 року справа № 534/1072/18-ц, провадження № 61-12253св20.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст.7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до роз`яснень, якімістяться в абзаціпершому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та частини 1статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У третьому абзаці пункту 15 названої постанови Пленуму зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповіднодо принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частинині в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Предметом апеляційного перегляду справи є рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками.

Із матеріалів справи вбачається, що 16 квітня 2008 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву № б/н про отримання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, в якій зазначений розмір бажаного кредитного ліміту 7000 грн, базова процента за кредитом 2,5 % в місяць на залишок заборгованості, що підтверджується підписом на заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 50 000, 00 гривень.

Обґрунтовуючи поданий позов, представник АТ КБ «ПриватБанк» зазначив, що відповідач належним чином не виконав умов договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 27 листопада 2022 року становить 59606, 57 грн, з яких: 50325, 17 грн - заборгованість за тілом кредиту; 3262,50 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 6018,90 грн заборгованість за простроченими відсотками.

До заяви додано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна GOLD MINI, 30 днів пільгового періоду», відповідно до якої базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році) складає 30 %; розмір щомісячних платежів 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн та не більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, пеня 1% заборгованості, але не менше 50 грн в місяць.

Отже, виходячи із тарифів банку, відсоткова ставка на рік за укладеним сторонами договором складає 30 % річних.

Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна GOLD MINI, 30 днів пільгового періоду», в якій містяться тарифи банку, підписана ОСОБА_1 18.04.2008.

Таким чином, слід вважати, що 18.04.2008 між ПАТ КБ «ПриватБанк», яке змінило найменування на АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено договір, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кошти в вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості. Договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним.

Крім того, заочне рішення суду про стягнення за боргованості за вказаним кредитним договором за заявою відповідача не переглядалося, оскільки ухвалою суду від 01.02.2024 таку заяву йому було повернуто.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсудсторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальникз обов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, щобули передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей абоінших речей, визначених родовими ознаками.

Враховуючи, що відповідачем, як безпосередньо в заяві № б/н від 16.04.2008, так і довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, GOLD MINI, 30 днів пільгового періоду» погоджено відсоткову ставку за користування кредитом, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення заборгованості за процентами є необґрунтованим.

Окрім того, судом першої інстанції не було враховано висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 26 жовтня 2022 року по справі № 334/2492/21 та постанові від 26 травня 2021 року по справі № 941/668/20, в яких йде мова про те, що у випадку, якщо Відповідач до суду не з`являвся, заперечень на позов не подавав, то відсутні підстави застосовувати положення постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, а також відсутні підстави вважати, що відповідач не бувознайомлений з умовами кредитування, в т.ч. і розміром відсоткової ставки. Враховуючи вищезазначене та те, що рішення по теперішній справі ухвалене в заочному порядку, правових підстав відмовляти у стягненні заборгованості у суду першої інстанції не було.

До того ж, наразі йдеться саме про погодження відповідачем у довідці процентної ставки на рівні 2,5 % на місяць, що становить 30 % річних, згідно якої позивач нараховував відсотки за користування кредитними коштами.

Таким чином, підписавши заяву та довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, GOLD MINI», пільговий період 30 днів, ОСОБА_1 відповідно до статті 627 ЦК України добровільно погодився на умови договору, яким сторони погодили відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок, строк повернення коштів, строк кредитування, та взяв на себе відповідні зобов`язання. Договір у встановленому законом порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним.

На підставі вищевказаної заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та 18.04.2008 року видано кредитну картку № НОМЕР_3 , зі строком дії до 04/10, 22.09.2010 видано кредитну картку № НОМЕР_4 , зі строком дії до 04/12, 16.04.2008 року видано кредитну картку № НОМЕР_2 , зі строком дії до 04/14, 15.05.2014 року видано кредитну картку № НОМЕР_5 , зі строком дії до 12/17, 14.06.2017 року видано кредитну картку № НОМЕР_6 , зі строком дії до 03/21, 21.06.2018 року видано кредитну картку № НОМЕР_7 , зі строком дії до 04/22, 25.02.2019 року видано кредитну картку № НОМЕР_8 , зі строком дії до 11/22, 12.01.2021 року видано кредитну картку № НОМЕР_9 , зі строком дії до 11/24, що підтверджується довідкою про видані кредитні картки.

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я ОСОБА_1 , вбачається, що на картковий рахунок № НОМЕР_2 19.05.2008 встановлено кредитний ліміт у розмірі 7000 грн, 19.04.2010 кредитний ліміт збільшено до 9000 грн, 09.11.2010 кредитний ліміт збільшено до 11000 грн, 04.04.2011 кредитний ліміт збільшено до 14000 грн, 23.05.2011 кредитний ліміт збільшено до 17000 грн, 12.05.2017 кредитний ліміт збільшено до 22000 грн,19.06.2017 кредитний ліміт збільшено до 28000 грн, 13.10.2017 кредитний ліміт збільшено до 30000 грн, 02.10.2018 кредитний ліміт збільшено до 50000 грн, 15.09.2020 кредитний ліміт зменшено до 47863,35 грн, 29.09.2020 кредитний ліміт зменшено до 47446,35 грн.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач після отримання картки неодноразово здійснював операції по погашенню кредитної заборгованості.

Звертаючись до суду із позовом, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість, окрімтіла кредиту, заборгованість за відсотками за користування кредитом, станом на 27.11.2022 у розмірі: 3262,50 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 6018,90 заборгованість за простроченими відсотками.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано розрахунок заборгованості за договором № б/н від 16.04.2008 станом на 27.11.2022.

Вказаний розрахунок проведений за погодженою сторонами відсотковою ставкою 30% річних, і такий відповідачем не спростований.

Згідно 263 ЦПК України при виборі і застосуваннінорми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитуваннячи у разіпред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

За умовами укладеного сторонами договору строк погашення кредиту в повному обсязі визначено не пізнішеостаннього дня місяця, зазначеного на платіжній картці.

В довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем, визначено строк та розмір внесення відповідачем щомісячних платежів.

Як зазналось вище, строк дії останньої перевипущеної 12.01.2021 картки № НОМЕР_10 встановлено до листопада 2024 року.

З урахуванням викладеного, колегія судді ввважає, що сторони погодили як щомісячне виконання зобов`язання, так і строк кредитування - до 30 листопада 2024 року, в межах якого позивачем проведено нарахування відсотків, про стягнення яких заявлено ним у позові.

Наведеного суд не врахував, чим порушив норми матеріального права, та що призвело до помилкового вирішення справи в оскаржуваній частині.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що заочне рішення Приморського районного суду Одеської області від 19 грудня 2023 року в оскаржуваній частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за нарахованими відсотками та за простроченими відсотками за користування кредитом слід скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам задовольнити.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судовихвитрат.

Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 2481 грн, що підтверджується платіжним дорученням № IHB95B3V4Z від 05 грудня 2022 року і за подання апеляційної скарги - 3721,50 грн, що підтверджується платіжним дорученням № ZZ422B1XDD від 22 січня 2024 року.

Оскільки позов підлягає повному задоволенню, то з ОСОБА_1 на користь Акціонерноготовариства «Комерційний банк «Приват Банк» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6202,50 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» в особі свого представника ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19 грудня 2023 року в оскаржуваній частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками та в частині судових витрат скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ) заборгованість за нарахованими відсотками - 3262,50 грн, заборгованість за простроченими відсотками - 6018,90 грн, а загалом 9281,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (місцезнаходження юридичної особи: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д; ) судовий збір у розмірі 6202,50 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Дата складення повного тексту постанови 22 жовтня 2024 року.

Судді: М.В. Назарова

О.Ю. Карташов

В.В. Кострицький