справа № 399/256/24
провадження № 2/399/180/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Шульженко В.В., при секретарі судового засідання Москаль Т.В., за участі представника позивача, адвоката Дячка С.М., представника відповідача, адвоката Свербиус Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з даним позовом у якому просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» заборгованість в сумі 32898,31 гривень, що складається з: 15307,65 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 5134,16 гривень - заборгованість за процентами; 11076,84 гривень - заборгованість за комісією; 30,00 гривень. - заборгованість за штрафними санкціями (пеня); 233,37 гривень 3% річних за користування грошовими коштами за період з 26.11.2021 р. по 23.02.2022 р.; 1116,29 гривень - інфляційних втрат за період з 26.11.2021 р. по 23.02.2022 р.

Позов обґрунтовано тим, що 24.06.2019 року між відповідачем та АТ «РВС БАНК» було підписано Заяву-Договір №0034355 про надання банківської послуги, що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Як вбачається з Заяви-Договору №0034355 від 24.06.2019 року, відповідач підписанням Заяви-Договору про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС БАНК» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб акцептував укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на Сайті Банку і беззастережно приєдналася до умов Договору. З умовами Договору ознайомлений та зобов`язався самостійно відстежувати зміни, які будуть вноситись до Договору. За умовами Заяви відповідачеві було надано споживний кредит, шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 20512,82 гривень, строк дії кредиту 24 місяці, процентна ставка, % річних 18, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту: 2,5 % від суми наданого Кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту: 3 % від суми наданого Кредиту. В день підписання Заяви-Договору №0034355 від 24.06.2019 року, відповідач отримав платіжну картку, яка відкрита згідно умов Заяви-Договору, що підтверджується розпискою щодо отримання платіжної картки 24.06.2019 року. Грошові кошти у сумі 20512,82 гривень були зараховані АТ «РВС БАНК» 24.06.2019 року на картковий рахунок клієнта, що підтверджується випискою по особовому рахунку та меморіальним ордером. Додатком № 1, який є невід`ємною частиною Заяви-Договору №0034355 від 24.06.2019 року визначаються такі деталі: складові загальної вартості кредиту, вартість платежів з повернення кредиту та сплати відсотків (процентів) за його користування, суми комісійної винагороди та інші платежі за договором.

26.11.2021 року між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПАРІС» було укладено Договір про відступлення права вимоги №26/11/2021-1.

Як видно з Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги, АТ «РВС БАНК» відступило ТОВ «ФК «Паріс» право вимоги до відповідача за заявою Договором №0034355 від 24.06.2019 року на загальну суму 31548,65 гривень.

Банк - первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором.

На дату звернення до суду відповідач грошові кошти отримані в кредит не повернув та інші платежі передбачені умовами Договору не сплатив.

Станом на 12.04.2024 року заборгованість відповідача перед ТОВ «ФК «ПАРІС» становить 31548,65 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 15 307,65 гривень; заборгованість за процентами 5 134,16 гривень; заборгованість за комісією 11 076,84 гривень; заборгованість за штрафними санкціями (пеня) 30,00 гривень.

У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання в сумі 31548,65 гривень, керуючись ч. 2 ст. 625 ЦК України та п. 7.7.2.17. Публічної пропозиції, позивачем нараховано:

- 233,37 гривень за користування грошовими коштами за період з 26.11.2021 р. по 23.02.2022 р.

- 1116,29 гривень інфляційних втрат за період з 26.11.2021 р. по 23.02.2022 р..

Таким чином, всього до стягнення з відповідача підлягає сума у розмірі: 31548,65 гривень боргу за кредитом + 233,37 гривень (відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України) + 1116,29 гривень інфляційних втрат, а всього разом: 32 898,31 гривень.

Ухвалою суду від 19.04.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 29.04.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено процесуальні строки.

15.05.2024 року відповідачем подано відзив на позовну заяву у якій останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що вимоги позивача, викладені в позовній заяві, ним не визнаються повністю з наступних причин: - зобов`язання по Кредитному договору №0034355 від 24.06.2019 ним виконані в повному обсязі. Як доказ долучив скріншоти з смс банкінгу.

15.05.2024 року відповідачем подано клопотання в якому останній просив залучити до участі у даній справі у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача - АТ «РВС БАНК», в задоволенні якого відмовлено протокольною ухвалою в судовому засіданні 19.07.2024 р.

Ухвалою суду від 28.05.2024 року визнано потрібним, щоб представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» надав суду в судовому засіданні особисті пояснення. Явку представника позивача в судове засідання визнано обов`язковою.

19.06.2024 року представником відповідача, адвокатом Свербиус Н.В. подано до суду заяву про застосування строку позовної давності в якій остання просила застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови у позові. В обґрунтування зазначила, що 24.06.2019 року між АТ «РВС БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0034355 на загальну суму 20512,82 гривень. Згідно умов даного договору, сума розраховувалась на 25 платежів, перший платіж 24.07.2019 року, а останній повинен був бути зроблений 24.06.2021 року. Позовні вимоги не можуть буди задоволенні, оскільки до даного спору слід застосувати позовну давність та зазначено норми ст.ст. 256, 257, 258, 4 ст. 267 ЦК України та правові висновки Верховного Суду. Представник відповідача зазначає, що відповідно Графіку платежів кредитного договору №0034355 від 24.06.2019 року: «дата останнього платежу за кредитом становить 24.06.2021 року, що у свою чергу означає, що при відсутності платежу в зазначений строк з наступного дня позивачу стає відомо про порушення його права, у зв`язку з чим, починається дія трьохрічного строку права звернення до суду з вимогою захисту своїх інтересів. Якщо договором передбачено графік погашення заборгованості за кредитним договором, то строки позовної давності повинні рахуватися з моменту прострочення оплати чергового платежу. У випадку застосування строків позовної давності суд повинен враховувати, що позовна давність повинна розраховуватися з моменту настання строку вимоги і як наслідок з моменту виникнення права на позов. Тобто, якщо кредитним договором передбачено оплату заборгованості частинами, то строки позовної давності повинні починати свій відлік з моменту настання строку оплати кожного окремого платежу.

19.06.2024 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі в яких остання зазначила щодо нарахування комісії у розмірі 11076,84 грн. ст.ст. 11, 12 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 215 ЦК України, тобто АТ «РВС БАНК» фактично встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення будьяких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, матеріали справи не містять. Натомість ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід. Отже, оскільки відповідачу було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, пункти про нарахування разової комісії при видачі кредиту та щомісячної комісії за супроводження кредиту є нікчемними. За такого, нарахування банком комісії за обслуговування кредитної заборгованості є неправомірними, а відтак банк не має права й вимагати її сплати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позові.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Розгляд справи здійснюється на підставі ст. 279 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В порядку спрощеного позовного провадження вивчивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Судом встановлено, що позивачем додано до позову роздруковану Публічну пропозицію АТ «РВС БАНК» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, розміщена на веб-сторінці АТ РВС БАНК в мережі Інтернет за електронною адресою: http://www.rwsbank.com.ua.

В п. 1.10 цієї Публічної пропозиції зазначено, що ця Публічна пропозиція, Тарифи Банку, а також оформлена Клієнтом Заява-Договір з відповідними додатками до них є єдиний документ Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

24.06.2019 року між АТ РВС БАНК та ОСОБА_1 було укладено Заяву Договір № 0034355 від 24.06.2019 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ РВС БАНК на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, яка підписана сторонами та її копія наявна при матеріалах справи.

За умовами вищезазначеної Заяви Договору № 0034355 від 24.06.2019 вбачається, що відповідач просив надати йому споживчий кредит, шляхом перерахунку на картковий рахунок на наступних умовах: сума кредиту 20512,82 грн., строк дії кредиту 24 міс., процентна ставка % річних 18, тип ставки фіксована. Разова комісія при видачі кредиту 2.5% від суми наданого кредиту. Щомісячна комісія за супроводження кредиту: 3% від суми наданого кредиту. Кредит надається клієнту на споживчі потреби, спосіб видачі переказ на картковий рахунок клієнта № НОМЕР_1 .

Крім того, у цій Заяві Договорі зазначено, що в Додатку № 1, який є невід`ємною частиною цієї Заяви Договору, визначаються такі деталі: складові загальної вартості кредиту, графік платежів з повернення кредиту та сплати відсотків (процентів) за його користування, суми комісійної винагороди та інших платежів за Договором.

Також в вищевказаній Заяві Договорі зазначено, що відповідач підписанням цієї Заяви Договору акцептує укладення Договору, який розміщений на сайті банку і беззастережно приєднується до умов Договору.

В день підписання Заяви-Договору № 0034355 від 24.06.2019 відповідач отримав платіжну картку № НОМЕР_2 , яка відкрита згідно умов Заяви-Договору №0034355, що підтверджується Розпискою щодо отримання платіжної картки від 24.06.2019, яка розміщення в нижньому полі цієї Заяви Договору та підписана відповідачем.

З копії наданого позивачем Додатку №1 до Заяви Договору № 0034355 від 24.06.2019 підписаного представником АТ РВС БАНК та ОСОБА_1 вбачається, що в ньому міститься інформація щодо умов кредитування, супутніх витрат позичальника, метод нарахування відсотків, графік платежів.

Грошові кошти у сумі 20000,00 грн. та 512,82 грн. були зараховані АТ «РВС БАНК» відповідачу на картковий рахунок, на підтвердження чого позивачем додано до позову копії меморіальних ордерів № 5696 від 24.06.2019 та № 5697 від 24.06.2019 та виписку по особовому рахунку відповідача.

26.11.2021 року між АТ «РВС БАНК» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ПАРІС» укладено Договір про відступлення права вимоги №26/11/2021-1.

Як вбачається з Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги, АТ «РВС БАНК» відступило ТОВ «ФК «Паріс» право вимоги до відповідача за заявою Договором №0034355 від 24.06.2019 року на загальну суму 31548,65 гривень.

З розрахунку заборгованості по ОСОБА_1 станом на 12.04.2024 р. вбачається, що заборгованість відповідача становить 31548,65 гривень, з яких: заборгованість за тілом кредиту 15307,65 грн.; заборгованість за процентами 5134,16 грн.; заборгованість за комісією 11076,84 грн.; заборгованість за пенею 30,00 гривень. У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання в сумі 31548,65 гривень, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховано: - 233,37 грн за користування грошовими коштами за період з 26.11.2021 р. по 23.02.2022 р.; - 1116,29 гривень інфляційних втрат за період з 26.11.2021 р. по 23.02.2022 р..

Таким чином, всього до стягнення з відповідача підлягає сума у розмірі: 31548,65 гривень боргу за кредитом + 233,37 грн. + 1116,29 грн., а всього разом: 32 898,31 грн.

Позивачем також додано до позову копію вимоги про усунення порушення кредитного зобов`язання № 334/26/11/2021-2 від 26.11.2021, яку направлено відповідачу.

З наданих до відзиву відповідачем копій скріншотів з смс банкінгу вбачається листування позивача з відповідачем стосовно погашення простроченої заборгованості по кредиту № 0034355 від 24.06.2019 р., які не підтверджують погашення кредиту.

З копії виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 , яка надана представником відповідача, вбачається, що відповідач отримав 24.06.2019 р. кредитні кошти від АТ «РВС Банк», згідно кредитного договору № 0034355 від 24.06.2019 р., на рахунок, який зазначено в умовах Заяви Договору № 0034355 від 24.06.2019 р.

Щодо твердження відповідача про пропуск позивачем строків позовної давності, судом зазначається наступне.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 258 ЦК України, передбачено спеціальну позовну давність.

Відповідно до умов Заяви Договору та Додатку №1 до нього, строк дії кредиту 24 міс., останній платіж відповідачем повинен був бути здійснений 24.06.2021 року. Отже, моментом виникнення у позивача права на звернення з даним позовом та моментом початку перебігу позовної давності є невиконання умов договору, а саме 25.06.2021 року. Таким чином, перебіг строку позовної давності закінчується 25.06.2024 року. Більш того, навіть якщо починати відлік строку для кожного окремого платежу, які мали відбутись відповідно до Графіку платежів (Додаток №1 до Заяви Договору), перебіг таких строків було зупинено у зв`язку з введенням карантину, а в подальшому воєнного стану.

Відповідно до п.12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

В свою чергу Постановою КМУ від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з 12 березня до 3 квітня 2020 р. на усій території України карантин, який неодноразово було продовжено.

Постановою КМУ від 27.06.2023 р № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 год.00 хв. 30 червня 2023 р. на всій території України карантин.

Крім того, відповідно до п.19 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на території України введено воєнний стан строком на 30 діб з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дію якого в подальшому було продовжено в тому числі і на день розгляду даної справи.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що строки позовної давності не пропущені позивачем, а підстави для застосування судом наслідків спливу строку позовної давності, відсутні.

Суд не погоджується з твердженнями відповідача, що нарахування банком комісії за обслуговування кредитної заборгованості є неправомірними, а відтак банк не має права й вимагати її сплати з огляду на наступне.

Умовами договору Заяви-Договору № 0034355 від 24.06.2019 передбачено щомісячну комісію за супроводження кредиту в розмірі 3% від суми наданого кредиту. Сума наданого відповідачу кредиту становить 20512,82 грн., отже 3% від суми кредиту становить 615,38 грн. (20512,82*3%).

При цьому, у Додатку № 1 до Заяви-Договору № 0034355 від 24.06.2019 передбачено щомісячний платіж за розрахунково касове обслуговування в сумі 615,38 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема: комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, враховуючи все вищевикладене позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання в сумі 31548,65 гривень, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем нараховані - 233,37 грн за користування грошовими коштами за період з 26.11.2021 р. по 23.02.2022 р. та 1116,29 гривень інфляційних втрат за період з 26.11.2021 р. по 23.02.2022 р.,

Відповідно до п. 18 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Оскільки позивачем нараховані вищевказані інфляційні втрати та 3% річних відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України за період, який не охоплює дію введеного в Україні воєнного стану, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК.

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.

Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно до ч.ч.1 - 2 ст. 10561 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

У частині 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Стаття 611 ЦК України регламентує, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, зваживши у сукупності подані сторонами докази по справі, суд дійшов висновку, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Товариству не повернуті в строк, визначений договором, що свідчить про порушення їх прав.

Тому, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позивачем позовної вимоги про стягнення заборгованості в сумі 32898,31 гривень, у зв`язку з чим, позов слід задовольнити повністю.

Позивачем подано позовну заяву до суду через систему «Електронний суд».

При цьому, слід зазначити, що в ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» зазначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в даній ситуації становить 3028,00 грн.

Проте, нормами ч.3 ст. 4 зазначеного Закону передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, в зв`язку з подачею позивачем позову через систему «Електронний суд» ними сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Питання розподілу судових витрат слід вирішити відповідно до положень статті 141 ЦПК України, якими, крім іншого, передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, на підставі чого, враховуючи що позов задоволено повністю, суд дійшов висновку, що судові витрати, що складаються з судового збору, сплаченого позивачем в розмірі 2422,40 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» заборгованість за Кредитним договором від 24.06.2019 року № 0034355 р. в розмірі 32898,31 гривень (тридцять дві тисячі вісімсот дев`яносто вісім грн. 31 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 гривень.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається в порядку визначеному пп.15.5 п.5 Розділу ХІІ Перехідні положення ЦПК України.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» (), місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 77а.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 17.10.2024 року.

Суддя Онуфріївського районного суду

Кіровоградської області В.В. Шульженко