Справа № 953/982/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м.Харків

Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Губської Я.В.,

при секретарі Веремійчик Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, м. Київ вул. Велика Васильківська буд. 100) про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Гуцал М.І. звернувся до суду з позовом, в якому просив суд зобов`язати АТ «Сенс Банк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за договорами про надання споживчого кредиту №501151210 від 07.06.2019 та №501309636 від 05.04.2021,зарахувавши вже сплачені комісійні винагороди банку за обслуговування кредиту в рахунок погашення суми основного боргу.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 , 07.06.2019 було укладено з АТ «Альфа-Банк» кредитний договір №501151210 за яким отримала на свої споживчі потреби готівкою 57250 грн., взявши на себе зобов`язання їх повернення до 07.06.2022. Згідно листа АТ «Сенс Банк» як правонаступника АТ «Альфа-Банк» від 08.01.2024 вих. №1049-33.4-б/б, отриманого у відповідь на звернення вх. №121268 від 26.12.2023, нею у період з червня 2019 року по квітень 2021 року на рахунок № НОМЕР_2 були сплачені кошти у загальному розмірі 70256 грн., які були зараховані на погашення заборгованості за укладеним 07.06.2019 споживчим кредитним договором №501151210. Водночас, потреба у отримані нових готівкових коштів позивача зумовила укладення 05.04.2021 нового кредитного договору №501309636 на суму 62900 грн., частина яких (у розмірі 25004,37 грн.) були направлені на погашення облікованої банком заборгованості за кредитним договором №501151210, з чим позивач не погоджується, виходячи з наступного. 3 умовами укладеної угоди про надання кредиту №501151210 від 07.06.2019 передбачено, що під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з розрахунково-касового обслуговування у порядку та на умовах, що визначені цим пунктом та договором. За ці послуги банком встановлюється комісійна винагорода, а саме: а) за надання кредиту 0,00 % від суми кредиту; б) за обслуговування кредиту 1,90 % від суми кредиту, зазначеної в угоді. Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки на рахунки в банку сплачується згідно діючих тарифів банку. Такі умови кредитного споживчого договору щодо зобов`язання сплати комісійної винагороди позивачка вважає нікчемними, з огляду на вимоги ЗУ «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10.06.2017.

Позивач зазначила, що кредитор, стверджуючи про необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані обслуговуванням кредиту, в цьому кредитному договорі не зазначив переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються їй та за які банком була встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому позивач звертає увагу, що умовами укладеної кредитної угоди №501151210 передбачено, що комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки на рахунки в банку сплачується згідно діючих тарифів банку, що свідчить про те, що вказані послуги оплачуються окремо. Ураховуючи, що позивачем з банком не погоджено перелік таких послуг при укладенні кредитного договору, то положення такої угоди про надання кредиту №501151210 щодо її обов`язку як позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». З урахуванням викладеного, встановлена щомісячна плата за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, умови угоди про надання споживчого кредиту №501151210 в частині встановлення щомісячної плати за обслуговування кредиту в розмірі 1,90 % від загальної суми кредиту на день видачі, є нікчемними в силу закону, а отже, не підлягають визнанню недійсними судом. Перерахування заборгованості за цим кредитним договором у вказаний період зумовлений тим, що 13 лютого 2023 року за ініціативою банку була їй наполегливо запропонована до підписання нової кредитної угоди №500748465, за якою були видані кошти у розмірі 72346,65 грн. виключно задля погашення нарахованої банком заборгованості за споживчим кредитом №501309636 від 05.04.2021, в тому числі щомісячної комісії за обслуговування кредиту. Позивач звертає увагу на ту обставину, що у паспорті споживчого кредиту як №501151210, так і № НОМЕР_3 зазначається лише про розмір комісійної винагороди у гривні без вказівки, що вона сплачується щомісячно. А призначенням сплати такої комісійного винагороди зазначається надання послуг з РКО, тобто з розрахунково-касового обслуговування. При цьому в акцепті пропозиції на укладання угоди про надання кредиту як №501151210, так і №501309636, комісійна винагорода за ставкою 1,90 % теж визначена без вказівки про її щомісячний характер, незважаючи на те, що процентна ставка за кредитом визначена у річному вимірі. В акцепті також зазначено, що комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки на рахунки банку сплачується згідно діючих тарифів банку, що свідчить про те, що вказані послуги оплачуються окремо. Позивач не згодна із визначеним у кредитному договорі №500748465 розміром коштів задля погашення заборгованості за кредитним договором №501309636, оскільки він був визначений за результатами виконання нікчемних умов кредитних договорів №501151210 та №501309636. Зі свого боку відповідач на письмову вимогу позивачки суму заборгованості не перераховує, надавши письмову відповідь від 24.01.2024 №4017-33.4-б/б, в якій стверджує про відсутність з його боку порушень діючого законодавства.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21.02.2024 року відкрито спрощене позовне провадження, по справі призначено судове засідання, витребувано докази у відповідача за клопотанням представника позивача.

В судове засідання позивач та її представник не з`явились, позивач до суду надала заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просить суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій просить в задоволенні позову відмовити, враховуючи відзив.

У відзиві від 23.02.2024 відповідач заперечує проти порушення прав позивача, як споживача, посилається на можливість, надану споживачу чинним законодавством у 14 денний термін звернутися до кредитора для надання додаткової інформації про продукт або повернути кошти, якщо договір не відповідав його намірам, що не було зроблено позивачем. Зазначає, що сторони 07.06.2019 року уклали Оферту на укладання угоду про надання кредиту №501151210 обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії № 501151210. У складових частинах Договору зазначено умови споживчого кредиту, а саме : сума кредиту 57250,00 грн. , строк кредитування 36 місяців; процентна ставка - відсотків річних 17,99 %; дата повернення кредиту -07.06.2022 року та умови кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії тип кредиту відновлювана кредитна лінія, сума кредиту до 200000,00 грн, процентна ставка 26 % річних фіксована, строк дії кредитної картки - 3 роки з моменту випуску. П. 1 оферти встановлено комісійну винагороду, а) за надання кредиту 0.00 % від суми кредиту, зазначеної в оферті, б) за обслуговування кредиту 1.90 % від суми кредиту, зазначеної в оферті, Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунок в банку сплачується згідно діючих тарифів банку. Тарифи є невід`ємною частиною Договору та розміщені на сайті банку. Всі викладені умови погоджені та підписані сторонами Кредитного договору та повністю відображені у його складових частинах. Оферта на укладання Угоди про укладання угоди про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії, яка є складовою частиною Кредитного договору, підписано позичальником, при цьому вказано, що вона підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних ним умов кредитування, також позичальником підтверджено отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансової ситуації, зокрема, шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі, суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, в тому числі, в разі невиконання нею зобов`язань за таким договором. П. 2 Акцепту пропозиції на укладання угоди про надання кредиту, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії, яка є складовою частиною кредитного договору, позивач беззаперечно підтвердив, що попередньо ознайомлений у письмовій формі з умовами надання кредиту, в тому числі вартістю кредиту, його особливостями, перевагами та недоліками, інформацією про сукупну вартість кредиту з урахуванням реальної процентної ставки та значення абсолютного подорожчання кредиту, вартості, видів та предметів сукупних послуг, а також будь якою іншою інформацією , надання якої вимагає чинне в Україні законодавство, в тому числі інформацією надання якої передбачено нормами Закону України «Про захист прав споживачів» та нормативними документами НБУ, які йому роз`яснені, зрозумілі, не потребують додаткового тлумачення та з якими він згодний, ознайомлений з умовами Договору, що затверджений розпорядженнями Банку із усіма змінами і доповненнями. ПАТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 , виконав в повному обсязі, ознайомив з умовами кредитування, сукупною вартістю кредиту та надав кредитні кошти. У зв`язку з тим, що позивачем було допущено прострочення виконання зобов`язання за вищезазначеним саме вона звернулася до банку з клопотанням в якому у зв`язку із фінансовими проблемами, що призвели до виникнення заборгованості за Акцептом/Офертою № 501309636 від 05.04.2021 року просила розглянути можливість оформлення нового кредиту в сумі 72346,65 грн. для погашення заборгованості. Банком було розглянута пропозиція клієнта і відповідно до паспорту споживчого кредиту, Оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 500748465 від 13.02.2023 року та акцепту пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту №500748465 від 13.02.2023 року. Відповідно до укладених угод банком було видано кредит в сумі 72346,65 грн. строком на 48 місяців зі сплатою 12,99 % річних для повернення заборгованості за кредитним договором № 501309636 від 05.04.2021 року в сумі 72346,65 грн. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відкритий в АТ «Сенс Банк». Відповідач стверджує, що саме позивач на даний час не виконує умови укладеного кредитного договору та не повертає отримані кредитні кошти та інші платежі.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд вважає що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтями 77, 78 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 , 07.06.2019 було укладено з АТ «Альфа-Банк» кредитний договір №501151210 за яким отримала на свої споживчі потреби готівкою 57250 грн.

У складових частинах Договору №501151210 зазначено такі умови споживчого кредиту, а саме : сума кредиту 57250,00 грн. , строк кредитування 36 місяців; процентна ставка - відсотків річних 17,99 %; дата повернення кредиту - 07.06.2022 року та умови кредитної картки та відкриття відновлюваної кредитної лінії тип кредиту відновлювана кредитна лінія, сума кредиту до 200000,00 грн, процентна ставка 26 % річних фіксована, строк дії кредитної картки - 3 роки з моменту випуску. П. 1 оферти встановлено комісійну винагороду, а) за надання кредиту 0.00 % від суми кредиту, зазначеної в оферті, б) за обслуговування кредиту 1.90 % від суми кредиту, зазначеної в оферті, Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунок в банку сплачується згідно діючих тарифів банку. Тарифи є невід`ємною частиною Договору та розміщені на сайті банку. Всі викладені умови кредитного договору містяться у його складових частинах.

Суд зазначає, що редакція тарифів банку станом на дати укладення договорів з позивачем з сайту банку до суду не представлена сторонами протягом розгляду справи.

Позивач зазначає в позові, а відповідач не заперечує, що потреба у отримані нових готівкових коштів позивача зумовила укладення 05.04.2021 нового кредитного договору №501309636 на суму 62900 грн., частина яких (у розмірі 25004,37 грн.) були направлені на погашення облікованої банком заборгованості за кредитним договором №501151210. Банком було розглянута пропозиція клієнта і відповідно до паспорту споживчого кредиту, Оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 500748465 від 13.02.2023 року та акцепту пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту №500748465 від 13.02.2023 року. Відповідно до укладених угод банком було видано кредит в сумі 72346,65 грн. строком на 48 місяців зі сплатою 12,99 % річних для повернення заборгованості за кредитним договором № 501309636 від 05.04.2021 року в сумі 72346,65 грн. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відкритий в АТ «Сенс Банк»

Позивач зазначає, що в порушення вимог ЗУ «Про споживче кредитування» банком неправомірно встановлені комісії, враховуючи нікчемність цих пунктів договорів, просить провести перерахунок коштів по вищевказаним кредитним договорам, зарахувавши сплачену в якості комісії суму в рахунок погашення кредиту.

Відповідачем вказаного протягом розгляду справи не спростовано і не підтверджено належними доказами, в тому числі посилань на сплив строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільним кодексом України визначено два види строків позовної давності: а) загальний; б) спеціальні.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Загальні строки позовної давності є абстрактними, поширюються на всі цивільні правовідносини, за винятком тих, щодо яких законом встановлений інший строк або які взагалі виведені з-під дії строків позовної давності.

Загальний строк позовної давності складає три роки і не залежить від суб`єктного складу правовідносин (стаття 257 ЦК України).

Спеціальна позовна давність визначена статтею 258 ЦК України.

Як свідчать матеріали справи, датою звернення ОСОБА_1 із даною позовною заявою є 06.02.2024, тобто під час дії військового стану. Ці обставини є загальновідомими та доказуванню не підлягають.

24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні було введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України» «Про введення воєнного стану в Україні». В подальшому, відповідно до Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію» неодноразово були внесені зміни щодо продовження строку дії воєнного стану в Україні та проведення мобілізації.

На дату розгляду справи п. 19 викладений у наступній редакції: П.19. у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався, в тому числі станом на дату введення військового стану в Україні.

Запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 натупного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Строк позовної давності щодо платежів у квітні 2021 року за угодою №501309636 в рахунок погашення заборгованості за угодою №501151210 (у розмірі 25 004,37 грн.); лютому 2023 року за угодою №500748465 (у розмірі 72346,65 грн.) не сплив, з огляду на Прикінцеві та перехідні положення ЦК України п. 12, яким під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені стст. 257, 258 (позовна давність), продовжуються на строк дії такого карантину. З початком повномасштабного вторгнення 24.02.2022 відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України п. 19, в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені стст. 257-259 (позовна давність) цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Таким чином запроваджено механізм, за якого позовна давність на період дії карантину, воєнного стану або надзвичайної ситуації продовжується на строк дії таких обставин.

Судом також враховано, що строк дії договору №-07.06.2022 також припадає на час дії військового стану.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зміст договору, відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з ч. 4 ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Як зазначає ч.1 ст.6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов`язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Зокрема, п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08.06.2017 № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідне тлумачення законодавства, викладене у постановах Верховного Суду у вигляді його правових висновків, є обов`язковим до врахування судами першої інстанції, згідно ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів».

Згідно наданої до суду інформації, на виконання ухвали про витребування доказів, судом не вбачається зазначення будь-якого обґрунтування комісій за обслуговування кредитів за договорами з позивачем. За таких обставин, дійсно є незрозумілим за які саме послуги було встановлено комісійні платежі за договорами, що саме означає «комісія за надання кредиту» та «інші послуги банку», при цьому щомісячно позивачу ОСОБА_1 були нараховані суми комісії за «розрахунково-касове обслуговування».

Суд погоджується з посиланням позивача, що відповідачем не було надано повної інформації щодо нарахованих комісій та на практику Верховного суду, що застосовується в аналогічних справах, щодо визнання нікчемними умов договору, що суперечать Закону України «Про споживче кредитування».

Такі висновки суду узгоджується з висновками Об`єднаної палати Верховного суду від 06.11.2023 у справі №204/224/21, щодо нікчемності положення кредитного договору щодо обов`язку позивальника сплачувати плату за обслуговування кредиту, відповідно до ч.1,2 ст.11, ч.5 ст.12 ЗУ «Про споживче кредитування».

Таким чином, підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок заборгованості за договорами про надання споживчого кредиту №501151210 від 07.06.2019 та №501309636 від 05.04.2021,зарахувавши вже сплачені комісійні винагороди банку за обслуговування кредиту в рахунок погашення суми основного боргу

За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 82, 133, 141, 247, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, м. Київ вул. Велика Васильківська буд. 100) про захист прав споживачів задовольнити.

Зобов`язати АТ «Сенс Банк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за договорами про надання споживчого кредиту №501151210 від 07.06.2019 та №501309636 від 05.04.2021,зарахувавши вже сплачені комісійні винагороди банку за обслуговування кредиту в рахунок погашення суми основного боргу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя: