Провадження № 2/686/1021/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року

Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Приступи Д.І.,

секретаря - Люкової Л.С.,

розглянувши у судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Меджибізької селищної ради за участю третьої особи ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, скасування запису про реєстрацію заповіту,

встановив:

Позивачка звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , Меджибізької селищної ради, у якому, з врахуванням збільшення позовних вимог, просить постановити рішення яким визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідченого старостою с.Голосків, с.Русанівці Меджибізької селищної ради Летичівського району, Хмельницької області Слободянюк Світланою Андріївною, зареєстрованого в реєстрі за №2/32 та скасувати в Спадковому реєстрі запис про реєстрацію заповіту, складеного та підписаного 07.12.2020 року від імені ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідченого старостою АДРЕСА_1 Слободянюк Світланою Андріївною , зареєстрованого в реєстрі за №2/32.

В обґрунтування поданого позову посилається на те, що є донькою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Під час подання заяви про прийняття спадщини їй стало відомо, що ОСОБА_4 склала заповіт на ім`я ОСОБА_2 , яка є дружиною її рідного брата ОСОБА_3 .

Вважає, що такий заповіт є недійсним, оскільки ОСОБА_4 його не підписувала та нікого на його підпис не уповноважувала, а тому просить позов задоволити, визнати заповіт недійсним та скасувати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задоволити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідачаОСОБА_2 , в судовому засіданні та поданому письмовому відзиві на позов, проти задоволення позову заперечив, вважає такий безпідставним та необґрунтованим.

Представник Меджибізької селищної ради в судове засідання не з`явився.

Третя особа в судовому засіданні проти позову заперечила.

Заслухавши думку учасників, свідків, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи на які сторно посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами які були досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що старостою с.Голосків, с.Русанівці Меджибізької селищної ради Летичівського району, Хмельницької області Слободянюк Світланою Андріївною , посвідчений та зареєстрований в реєстрі за №2/32 заповіт від 07.12.2020 року на ім`я ОСОБА_2 від імені ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Здійснено відповідний запис в Спадковому реєстрі.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Донька ОСОБА_4 , ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить визнати недійсним вказаний заповіт та скасувати Спадковому реєстрі запис про реєстрацію заповіту, оскільки ОСОБА_4 його не підписувала та нікого на його підпис не уповноважувала.

Згідно з вимогами ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання заповіту недійсним, позивач у силу ст. 10 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

Статтею 1257 ЦК України визначено підстави для визнання заповіту недійсним. При цьому визначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом МіністрівУкраїни.

Як роз`яснено в п. 7 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа.

Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, може бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє.

Загальні підстави недійсності правочину визначені статтею 215 ЦК України.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Таким чином, слід дійти до висновку, що заповіт як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. При цьому, недійсним заповіт може бути визнаний у випадках в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі, коли заповіт складений особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту), коли заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).

Відповідно до ст. ст. 1233, 1234 ЦК України, п. 1.1 розділ III Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 № 3306/5 , заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти.

Пунктом 2.1 розділу II Порядку встановлено, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням.

Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування

Відповідно до ст. 43 ЗУ «Про нотаріат», посадові особи встановлюють особу, що звернулася за посвідченням заповіту та перевіряють її цивільну дієздатність.

Пунктом 2.3 розділу II Порядку передбачено, що у разі, якщо за фізичну особу, яка внаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт чи заяву, підписується інша фізична особа, посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу громадянина, що бере участь у нотаріальній дії, і особу громадянина, який підписався за нього. Копія документа, за яким встановлюється особа, долучається до примірника документа, який залишається у справах органу місцевого самоврядування.

Встановлення особи здійснюється за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи громадянина, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний чи службовий паспорт, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідка на проживання особи, яка мешкає в Україні, національний паспорт іноземця або документ, що його замінює, посвідчення особи з інвалідністю чи учасника Другої світової війни, посвідчення, видане за місцем роботи фізичної особи).

Пунктом 1.4 розділу II Порядку визначено, що при посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності.

Частинами 1, 2 статті 44 Закону визначено, що під час посвідчення правочинів визначається обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб, які беруть у них участь.

Визначення обсягу цивільної дієздатності фізичної особи здійснюється за паспортом громадянина України або іншими документами, передбаченими статтею 43 цього Закону, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо обсягу цивільної дієздатності фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії. У разі потреби посадовій особі надається довідка про те, що особа не страждає на психічний розлад, який може вплинути на її здатність усвідомлювати свої дії та (або) керувати ними.

Відповідно до ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Пунктом 1.4 розділу III Порядку передбачено, що посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 Цивільного кодексу України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування.

Посвідчення заповітів через представників, а також заповіту від імені кількох осіб (крім подружжя) не допускається.

При посвідченні заповіту від заповідача не вимагається подання доказів, які підтверджують його право на майно, що заповідається, крім випадків посвідчення заповіту подружжя. У разі посвідчення такого заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування зобов`язана перевірити належність заповідачам майна на праві спільної сумісної власності. Копія документа долучається до примірника заповіту (пункт 1.5 розділ III Порядку).

Згідно з ч. 2 ст. 1247 ЦК України заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша фізична особа у її присутності Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не могла підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі.

Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути посадова особа органу місцевого самоврядування, яка посвідчує заповіт, спадкоємці за заповітом, члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом, особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому (пункт 1.5 розділ III Порядку).

Абзацом 1 пункту 8 зазначеного порядку, абзацом 2 пункту 2.3 розділу ІІ Положення про Спадковий реєстр передбачено, що посадові особи органів місцевого самоврядування вносять до Спадкового реєстру відомості про посвідчені заповіти шляхом подання державному підприємству, яке належить до сфери управління Мін`юсту, або його філіям заяв за формою, наведеною в додатках 1-3, 9 до Положення про Спадковий реєстр.

Відповідно до висновку експерта №668/669/23-26 від 03.10.2023 року, підпис від імені ОСОБА_4 в графі «Підпис заповідача» заповіту від 07.12.2020 року від імені ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_2 , посвідченого старостою с.Голосків, с.Русанівці Меджибізької селищної ради Летичівського району, Хмельницької області Слободянюк Світланою Андріївною, зареєстрованого в реєстрі за №2/32 виконано не ОСОБА_4 .

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при складенні заповіту не було додержано встановлені законом вимоги щодо його оформлення та посвідчення.

Таким чином, позивачем наведено достатні підстави для визнання заповіту недійсним, оскільки, складений заповіт не відповідає вимогам законодавства щодо його форми та посвідчення, а отже суд дійшов до висновку наявність підстав для визнання даного заповіту недійсним.

Керуючись ст. ст. 1233, 1234 ЦК України, п. 1.1 розділ III Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 № 3306/5, ст.ст. 263-268, 273, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідченого старостою с.Голосків, с.Русанівці Меджибізької селищної ради Летичівського району, Хмельницької області Слободянюк Світланою Андріївною, зареєстрованого в реєстрі за №2/32.

Скасувати Спадковому реєстрі запис про реєстрацію заповіту, складеного та підписаного 07.12.2020 року від імені ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідченого старостою АДРЕСА_1 Слободянюк Світланою Андріївною , зареєстрованого в реєстрі за №2/32.

Стягнути з ОСОБА_2 , Меджибізької селищної ради в солідарному порядку на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2 119,20 грн..

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 25.10.2024 року.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду Приступа Д.І.