РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючогосудді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Пчолкіну М.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором будівництва садового будинку,

встановив:

представник позивача звернувся до суду з даним позовом, в якому, 19 червня 2024 року уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 2 312 825 грн. 70 коп., (з яких: 1 946 366 грн. 40 коп. - основна сума боргу за договором, що є еквівалентом 48 000 доларів США; 366 459 грн. 30 коп. - сума неустойки), а також судовий збір в розмірі 15 140 грн. та витрати на правничу допомогу.

Свої вимоги мотивував тим, що 04 жовтня 2021 року між сторонами укладено договір будівництва житлового будинку № 1-6021, відповідно до якого позивач в порядку та на умовах, визначених договором, зобов`язався у строк 12 місяців виконати роботи по будівництву житлового будинку в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, який має бути прийнятий в експлуатацію та знаходиться в технічному стані, придатному для нормального його використання та не матиме недоліків. На виконання умов договору позивач 04 жовтня 2024 року надав відповідачу 1 277 280 грн., що є еквівалентом 48 000 доларів США. Разом з тим, всупереч вимог п.п. 3.2, 3.3, 5.2.4 Договору з кінця лютого 2022 року будівельні роботи за місцем будівництва не проведено, у встановлений договором 12-ти місячний строк будинок не побудовано, чим порушено законні права та інтереси позивача. 03 серпня 2022 року згідно п. 5.2.4 Договору ОСОБА_1 на адресу відповідача направлено вимогу про повернення грошових коштів в розмірі 48 000 доларів США, однак грошові кошти йому не повернуто.

Також просив звернути увагу на те, що здійснення бойових дій на території Київської області під час воєнного стану в період з 24 лютого 2022 року до 02 квітня 2024 року та посилання на них не може бути безумовним підтвердження наявності у відповідача обставин непереборної сили, оскільки вказане не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань стороною договору має бути підтверджено не факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язання.

Вважає, що з 02 квітня 2022 року об`єктивні обставини, які б не дозволяли відповідачу продовжити виконання свого зобов`язання перестали існувати, а тому останній мав або продовжити виконання свого зобов`язання щодо будівництва житлового будинку, або погодити із замовником новий строк здійснення будівельних робіт.

Однак, ОСОБА_4 не повідомив про настання у нього обставин непереборної сили та не домовився про продовження строку будівельних робіт.

Більш того, будівельні роботи не розпочато і протягом наступного часу після закінчення бойових дій на території Вишгородського району Київської області, що свідчить про порушення виконавцем договірних зобов`язань.

Представник відповідача подав до суду відзив, в якому зазначив, що з позовними вимогами не згоден, оскільки відповідно до умов договору будівництва житлового будинку № 1-6021 від 04 жовтня 2021 року відповідачем невідкладно розпочато виконання будівельних робіт і не зважаючи на зимовий період, таких робіт виконано майже на 60%, побудовано перший поверх будинку.

Водночас, 24 лютого 2022 року розпочалося повномасштабне вторгнення РФ на територію України, в зв`язку з чим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України введено воєнний стан, який діє і до нині.

Листом №2024/2.0-7.1від 28 лютого 2022 року ТПП України підтвердило, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, с надзвичайними, невідворотними та об?єктивними обставинами для суб?єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов?язанням/обов?язком, виконання яких/-то настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Також посилався на п. 6.1 Договору, відповідно до якого замовник та виконавець звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов?язань за цим договором, якщо воно є наслідком дії обставин непереборної сили або іншої перешкоди, що є поза їх контролем (воєнні дії), яким сторона не могла запобігти та які виникли після укладення цього договору (форс-мажорні обставини).

Зазначив, що відповідач підтверджує взяті на себе зобов?язання виконати роботи в повному обсязі після закінчення вищевказаних обставин. Водночас, натепер на території місця виконання робіт зберігається загроза життю та здоров?ю.

Доводив, що зупинення робіт з будівництва припинено по незалежним від відповідача причин на п`ятому місяці їх виконання, які буде виконано протягом семи місяців з моменту припинення в Україні воєнного стану.

Крім того зазначив, що валютою договору є національна гривня, а відтак розрахунок боргу з прив`язкою до долара США є необґрунтованим та незаконним. З огляду на викладене просив в задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю.

Представник позивача в суді просив позов задовольнити з викладених у ньому підстав.

Представник відповідача в суді просив позов задовольнити частково, при визначенні розміру стягнення врахувати форс-мажорні обставини та частково проведені відповідачем будівельні роботи та використані матеріали.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_5 з 04 жовтня 2021 року є власником земельної ділянки площею 0,0108 га з кадастровим номером :03:280:602, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці. Зазначене підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 04 жовтня 2021 року, посвідченим приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Шульженко Н.М., зареєстрованим за №426 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності №278023509 від 04 жовтня 2021 року.

04 жовтня 2021 року ОСОБА_1 (замовник) та ОСОБА_4 (виконавець) уклали договір будівництва житлового будинку №1-6021.

Відповідно до п.п. 1, 2, 2.1, 2.2, 2.4, 3.1, 3.2, 3.3, 5.2.4, 5.2.5, 6.1, 6.2, 6.3 Договору, замовник доручає, а виконавець зобов`язується на умовах, викладених в цьому договорі, власними та залученими силами і засобами, виконати роботи по будівництву житлового будинку, який має бути прийнятий в експлуатацію та знаходитися у технічному стані, придатному для нормального його використання та не матиме недоліків.

Житловий будинок, загальною площею орієнтовно 80 кв.м. буде збудований на земельній ділянці з кадастровим номером :03:280:602, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Нові Петрівці.

Договірна ціна, тобто вартість робіт (тобто компенсація всіх можливих витрат виконавця та плата за виконану ним роботу) за цим Договором є 1 277 280 грн., що є еквівалентом 48 000 доларів США за курсом, встановленим НБУ на дату оплати.

Розрахунок за цим договором здійснюється в національній валюті України гривнях в еквіваленті за офіційним курсом долара США.

Підтвердження компенсації витрат є акти прийому-передачі грошових коштів, які є невід`ємною частиною Договору.

Виконавець зобов`язаний розпочати виконання робіт протягом 21 дня з моменту укладання договору.

Виконавець зобов`язаний виконати роботи за цим договором у строк 12 місяців, окрім робіт щодо підключення будинку до електричної мережі, строки яких не залежать від виконавця.

Датою закінчення виконання робіт за цим договором вважається введення будинку в експлуатацію.

Виконавець зобов`язаний повернути отримані грошові кошти, якщо виконавець протягом 60 днів не виконує роботи по будівництву житлового будинку, без поважної причини (складні погодні умови, карантин, тощо).

Сплатити неустойку в розмірі 12% річних від отриманих коштів, у разі якщо житловий будинок не було введено в експлуатацію у строк визначений п. 3.2 цього Договору.

Замовник та виконавець звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання своїх зобов?язань за цим Договором, якщо воно є наслідком дії обставин непереборної сили (пожежі, землетруси, паводки, затоплення) або іншої перешкоди, що є поза їх контролем (воєнні дії, або страйки, громадські заворушення, збої у подачі електроенергії, не залежні від волі обох сторін, збої у роботі комп?ютерних систем, зміни у законодавстві, тощо), яким навіть уважна сторона не могла запобігти та які виникли після укладення цього Договору (форс-мажорні обставини). Відмова будь-кого із учасників від укладення договорів та доповнень на визначених цим договором умовах або неналежне оформлення повноважень на його укладення, не с форс-мажором.

Сторона, що зазнала дії обставин непереборної сили або зіткнулася з перешкодою поза її контролем, зобов?язана негайно, не пізніше 14 днів, проінформувати іншу сторону Договору про виникнення, вид та можливу тривалість дії зазначених обставин та перешкод.

Виникнення обставин та перешкод, передбачених п. 6.1, за умови дотримання вимог п. 6.2, продовжує строк виконання зобов?язань за цим Договором на період дії зазначених обставин і перешкод та звичайно необхідного строку для усунення їх наслідків.

На виконання п. 2.4 Договору згідно акту прийому-передачі грошових коштів від 04 жовтня 2021 року позивач цього ж дня передав відповідачу 1 277 280 грн., що є еквівалентом 48 000 доларів США в якості забезпечувального внеску за будівництво житлових будинків розташованих на земельній ділянці площею 0,0108 га з кадастровим номером :03:280:602.

03 серпня 2022 року позивачем на адресу відповідача направлено вимогу про повернення коштів в розмірі 48 000 доларів США, що станом на день формування цієї вимоги є еквівалентом 1 917 000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається із ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання його сторонами.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ст. 839 ЦК України, підрядник зобов`язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.

Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (ч. 1 ст. 843 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Як передбачено ст. 849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника.

Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Відповідно до ст. 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 877 ЦК України, підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.

Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов`язана надати відповідну документацію.

У разі невиконання або неналежного виконання замовником обов`язків за договором будівельного підряду він сплачує підрядникові неустойку, встановлену договором або законом, та відшкодовує збитки у повному обсязі, якщо не доведе, що порушення договору сталося не з його вини (ст. 866 ЦК України).

Як убачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами по справі, 04 жовтня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 .

При цьому, судом встановлено, що позивач умови укладеного договору виконав, сплатив відповідачу в якості забезпечувального внеску за будівництво житлового будинку 48 000 доларів США, що на дату оплати за курсом НБУ в еквіваленті становило 1 277 280 грн., підписавши про це 04 жовтня 2021 року акт-прийому передачі грошових коштів, який є невід`ємною частиною договору.

Проте, відповідач роботи в строки обумовлені договором не виконав, термін виконання робіт порушив, будівництво припинив та об`єкт будівництва в експлуатацію не здав, чим порушив умови договору.

Крім того, за час розгляду справи ОСОБА_6 заходів до виконання зобов`язань або повернення грошових коштів отриманих за невиконані договірні зобов`язання не вживав.

Що стосується доводів сторони відповідача про наявність форс-мажорних обставин, які унеможливили виконання умов договору, у встановлені договором строки, то суд їх до уваги не приймає з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Так, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжує діяти. Окрім того, факт агресії РФ проти України є загальновідомим і не потребує доведення.

Відповідно до норм чинного в Україні законодавства, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збройний конфлікт або серйозна загроза такого конфлікту, включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, є обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами) - надзвичайними та невідворотними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань.

На засвідчення існування в державі форс-мажорних обставин Торгово-промислова палата України 28 лютого 2022 року опублікувала відповідний загальнодоступний лист за №2024/02.0-7.1, згідно якого форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) визнано: військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року. Зазначені обставини з цього часу до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивнии обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зббов?язанням/обов?язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року №1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» та Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22 грудня 2022 року, до територій, на яких велися бойові дії або тимчасово окупованих РФ, відноситься також і Вишгородський район Київської області (с. Нові Петрівці) в період з 24 лютого по 28 березня 2022 року.

Відтак, бойові дії та окупація частини Вишгородського району Київської області по лінії оборони Поліського напрямку (с. Нові Петрівці) мали місце лише до 28.03.2022 року.

Усталеним як в цивілістичній доктрині, так і судовій практиці під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади, згідно з якими здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК України). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (61-18013сво18)).

У постанові від 13 березня 2024 року у справі № 686/16312/22 (провадження № 61-11710св23) Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зауважив, що на рівні норм ЦК України законодавець не внормував застосування конструкції форс-мажору в цивільних відносинах. Традиційно в цивільних відносинах форс-мажор є договірною підставою звільнення від цивільно-правової відповідальності. Проте це не перешкоджає учасникам цивільного обороту врегулювати свої відносини з врахуванням принципу свободи договору.

У справі, що розглядається, сторони у п. 2.4 Договору домовилися, що виконавець (відповідач по справі) зобов`язаний повернути отримані грошові кошти, якщо виконавець протягом 60 днів не виконує роботи по будівництву житлового будинку, без поважної причини (складні погодні умови, карантин, тощо).

При цьому, як на обставини форс-мажору (непереборної сили) сторона відповідача посилається на широкомасштабну збройну агресію РФ проти України, внаслідок якої на території місця виконання робіт досі зберігається загроза життю та здоров`ю.

Згідно із ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Отже, відповідно до вищезазначених положень законодавства форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні і невідворотні обставини за даних умов здійснення господарської діяльності, що об`єктивно унеможливлюють виконання особою зобов`язань за умовами договору, обов`язків, передбачених законодавством.

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам.

Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п.38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20).

Між обставинами непереборної сили та неможливістю належного виконання зобов`язання має бути причинно-наслідковий зв`язок. Тобто неможливість виконання зобов`язання має бути викликана саме обставиною непереборної сили, а не обставинами, ризик настання яких несе учасник правовідносин.

У постанові КЦС ВС від 02.12.2024 у справі № 757/2043/24-ц зроблено висновок про те, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та в сукупності з іншими доказами. Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

Сертифікат торгово-промислової палати не є єдиним або обов`язковим доказом існування форс-мажорних обставин; наявність форс-мажорних обставин може доводитися й іншими доказами, якщо інше не передбачено законом або договором.

Навіть за відсутності сертифіката торгово-промислової палати, отриманого в передбаченому законом порядку, сторона не позбавлена можливість доводити наявність форс-мажорних обставин іншими доказами, якщо інше не встановлено законом чи договором, про що зазначено також в постанові Верховного Суду від 13 вересня 2023 року в справі № 910/7679/22.

Отже, лист ТПП від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 не є доказом настання форс-мажорних обставин для всіх без виключення суб`єктів господарювання України з початком військової агресії РФ. Кожен суб`єкт господарювання, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин (постанова Верховного Суду від 13 вересня 2023 року в справі № 910/7679/22).

В постанові Верховного Суду від 10 березня 2023 року в справі № 922/1093/22 зроблено висновок про те, що сам по собі воєнний стан та війна з РФ не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Війна як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 31.08.2022 року в справі № 910/15264/21 зазначено, що неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (втрата стороною права посилання на форс-мажор).

Верховний Суд зауважує, що повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору. Водночас неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про форс-мажорні обставини позбавляє сторону, яка порушила цей обов`язок, права посилатися на ці обставини як на підставу звільнення від відповідальності, якщо це передбачено договором (втрата стороною права посилання на форс-мажор). Про те, що сторона позбавляється права посилатися на форс-мажорні обставини через несвоєчасне повідомлення має бути прямо зазначено в договорі (постанова Верховного Суду від 23.08.2023 року в справі № 910/6234/22).

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що, відповідачем не доведено неможливості виконання договірних зобов`язань, оскільки сторона, яка посилається на форс-мажорні обставини як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Відповідач не довів існування обставин, що перешкодили йому виконати обов`язок щодо виконання договору у передбачений строк або навіть у 2023-2024 роках. Тобто, відповідач не довів наявності причинно-наслідкового зв`язку між обставинами непереборної сили, на які він послався, та неможливістю належного виконання ним свого зобов`язання за договором.

Будь-яких доказів стосовно неможливості здійснення відповідачем будівництва в с. Нові Петрівці Вишгородського району саме внаслідок дії воєнного стану на території України після березня 2022 року суду не надано. Сам тільки факт ведення бойових дій на території України, наявність повітряних тривог, пусків БПЛА та ракет на всій території України, враховуючи діючий на теперішній час воєнний стан, підставою для звільнення відповідача від цивільної відповідальності в цій справі бути не може.

Посилання відповідача на збереження загрози життю і здоров`ю на території спірного будівництва, як підставу для відмови в позові і звільнення відповідача від цивільної відповідальності, з наведеного вище є неспроможними.

Також з пояснень учасників справи встановлено, що відповідачем закладено фундамент та зведено кладку першого поверху. При цьому, доводи відповідача про здійснення будівництва на 60% є бездоказовими й до уваги судом не беруться.

Втім, кошторис здійснених будівельних робіт за договором сторін суду не надано.

Доказів здійснених будівельних робіт, вартості використаних матеріалів та розрахунку відповідних витрат відповідачем суду не надано, а тому розрахунок наданий позивачем згідно п. 2.4 Договору в суді не спростовано.

За таких обставин, суд позбавлений можливості врахувати такі витрати відповідача та зменшити суму грошових коштів, що підлягають поверненню замовнику, як на це посилався відповідач, в зв`язку з недоведенням в суді достатніх підстав для цього.

Немає в справі й доказів направлення відповідачем повідомлення про форм-мажорні обставини, що також призвело до порушення прав позивача.

Вирішуючи питання про визначення розміру грошових коштів, які підлягають стягненню з відповідача, то суд зазначає наступне.

Так, згідно п. 2.2. Договору, розрахунок за цим договором здійснюється в національній валюті України гривнях в еквіваленті за офіційним курсом долара США.

Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

В постанові Верховного Суду від 11.09.2024 року у справі № 500/5194/16 зроблено висновок про те, що у разі стягнення судом заборгованості за зобов`язанням в грошовому еквіваленті в іноземній валюті сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом НБУ на день виконання судового рішення

Отже, доводи відповідача про стягнення грошових коштів без урахування еквіваленту в іноземній валюті на вимогах ст. 533 ЦК України, вказаному правовому висновку Верховного Суду та умовах договору не ґрунтуються й судом відхиляються.

Ооскільки відповідач отримав від позивача оплату за договором будівництва житлового будинку № 1-6021 від 04 жовтня 2021 року в повному обсязі, однак взяті на себе умовами договору зобов`язання не виконав, грошові кошти на виконання п. 2.4 Договору не повернув, з метою захисту прав позивача з відповідача на його користь слід стягнути сплачені ним кошти на виконання умов договору.

Відтак, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 1 946 366 грн. 40 коп., що станом на 19 червня 2024 року є еквівалентом 48 000 доларів США, згідно висунутих про це позовних вимог.

Крім того, згідно п. 5.2.5 Договору, виконавець зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі 12% річних від отриманих коштів, у разі якщо житловий будинок не введено в експлуатацію у строк визначений п. 3.2 цього Договору.

Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Так, позивач просить стягнути з відповідача неустойку в розмірі 12% річних від отриманих коштів за період з 05 жовтня 2022 року по 19 червня 2023 року, однак суд з вказаним розрахунком погодитися не може.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року №1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» та Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22 грудня 2022 року, на території Вишгородського району Київської області (с. Нові Петрівці) велися бойові дії та відбулася тимчасова окупації Вишгородського району в період з 24 лютого по 28 березня 2022 року.

Тобто, на території Вишгородського району Київської області (с. Нові Петрівці), де проводилися роботи з будівництва житлового будинку, в період з 24 лютого 2022 по 28 березня 2022 року (33 дні) велися бойові дії, які відносяться до надзвичайних та невідворотніх обставин, що об`єктивно унеможливлювали виконання зобов`язання.

Ці обставини є загальновідомими і не потребують доказуванню (ст. 82 ЦПК України).

Отже, внаслідок пов`язаних із цим обставин, відповідач об`єктивно не міг виконувати протягом 33 днів свої зобов`язання по здійсненню будівництва будинку в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області.

Відтак, виникнення цих обставин та перешкод згідно п. 6.3 Договору продовжило строк виконання зобов`язання за цим договором (п. 3.2) на 33 дні, тобто до 07 листопада 2022 року.

З огляду на викладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути неустойку в розмірі 12% річних від отриманих коштів за період з 07 листопада 2022 року по 19 червня 2023 року, що становитиме 347 415 грн. 70 коп.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача судових витрат зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу суд керується ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно з якою стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

04 травня 2024 року між позивачем та адвокатом Цибом Сергієм Вікторовичем укладено договір про надання правової допомоги №01/05-04.

Надання адвокатом Цибом С.В. правничої допомоги ОСОБА_1 підтверджується: додатковими угодами (до вказаного вище договору) № 2 від 16 травня 2024 року, № 3 від 27 вересня 2024 року, 28 жовтня 2024 року, №4 від 29 жовтня 2024 року та №5 від 05 листопада 2024 року, а також актами наданих послуг до додаткових угод, платіжними дорученнями, виданими АТ «Райффайзен Банк», зокрема: №586799521.1 від 17 травня 2024 року на суму 9 850 грн., №603023225.1 від 24 червня 2024 року на суму 9 850 грн., №644903956.1 від 30 вересня 2024 року на суму 2 000 грн., №657856545.1 від 29 жовтня 2024 року на суму 2 000 грн., №673276299.1 від 02 грудня 2024 року на суму 3 500 грн. (а всього на суму 27 200 грн.).

Отже, загальна сума витрат на професійну правничу допомогу понесених позивачем у зв`язку із розглядом вказаної справи складає 27 200 грн.

Відтак, з урахуванням критеріїв співмірності складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості вчинених ним дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що вищевказані витрати на професійну правничу допомогу є належним чином обґрунтованими і підлягають розподілу між сторонами.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 26 974 грн. 24 коп. (99,17% від розміру вимог, які судом задоволено).

Крім того, представником позивача представлено документальне підтвердження понесених судових витрат, які згідно вимог ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 259, 265, 268 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 2 293 782 грн. 10 коп., судовий збір в розмірі 15 140 грн., а також витрати на правничу допомогу в розмірі 26 974 грн. 24 коп., а всього 2 335 896 (два мільйони триста тридцять п`ять вісімсот дев`яносто шість) грн. 34 (тридцять чотири) коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Повне судове рішення складено 10 грудня 2024 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя