Номер провадження № 2/243/272/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді - Сидоренко І.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Зубкова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про стягнення матеріальної та моральної шкоди, свої позовні вимоги, позивач обґрунтовує тим, що між ним та Слов`янською райдержадміністрацією 10.03.2009 був укладений договір оренди землі, відповідно до якого йому в оренду строком на 49 років була передана земельна ділянка кадастровий номер :02:000:0166, площею 39,5725 га, в тому числі 37,8725 га ріллі, 1,7000 га пасовищ із земель сільськогосподарського призначення (запас) Билбасівської селищної ради. Також в цей же день, між ним та Слов`янською райдержадміністрацією був укладений договір оренди землі, відповідно до якого йому в оренду строком на 49 років була передана земельна ділянка кадастровий номер :02:000:0167, площею 12,1275 га, в тому числі 12,1275 га ріллі із земель сільськогосподарського призначення (запас) Билбасівської селищної ради. За станом здоров`я та віком, він не міг обробляти зазначені земельні ділянки, також у нього відсутні грошові кошти, необхідні для обробки землі. Він вирішив розірвати зазначені договори оренди земельних ділянок та в серпні 2018 року звернувся із заявою про розірвання зазначених договорів до Слов`янської державної адміністрації. 16.08.2018 Слов`янська РДА повідомила, що з 01.01.2013 відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, визначені органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування. Відповідно до ст. 122 ЗК України, повноваження щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Слов`янського району належить Головному управлінню Держгеокадастру у Донецькій області до якого йому і рекомендовано звернутись із порушеного ним питання. 22.10.2018 він звернувся до відповідача із заявою про розірвання договорів оренди. 16.11.2018 листом №П5091/0-2657/0/37-18 відповідач повідомив йому, що у зв`язку з тим, що ним порушуються умови договорів оренди земельних ділянок в частині своєчасної сплати орендної плати і станом на 30.09.2018 він має заборгованість в розмірі 15181,31 грн, Держгеокадастр у Донецькій області заперечує проти дострокового розірвання договорів і погодиться розірвати договори тільки після сплати ним існуючої заборгованості. Позивач заявив відповідачу про добровільну відмову від права користування земельними ділянками, на час звернення до відповідача із заявою, заборгованість по сплаті орендної плати не мав. Заборгованість по сплаті ним орендної плати може бути стягнута відповідачем у будь який час та не є перешкодою для розірвання договорів оренди. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду від 19 березня 2019 року по справі № 243/271/19 (провадження № 2/243/557/2019) його позовні вимоги про розірвання договорів оренди земельних ділянок були задоволені в повному обсязі та були розірвані вищезазначені договори оренди земельних ділянок. Зазначене рішення набуло чинності 19 квітня 2019 року та лише з цієї дати відповідно до вимог ч. 3 ст. 653 ЦК України у позивача припинилось зобов`язання зі сплати орендної плати вищезгаданим договорами оренди. Таким чином за період з серпня 2018 року, коли він вперше звернувся до відповідача з пропозицією про розірвання договору оренди до 19 квітня 2019 року, коли набуло чинності рішення суду про розірвання договору оренди та встановлена безпідставність відмови йому у розірванні договорів оренди, відповідачем йому нараховувалась орендна плата за користування земельними ділянками та ним була сплачена дана сума в розмірі 26395,72 грн. Так відповідно до листа ГУ ДПС у Донецькій області від 12.10.2021 за 2018 рік йому нарахована орендна плата на земельні ділянки в розмірі 36689,09 грн (28767,38 грн за одну ділянку та 7921,71 грн за іншу). Тобто розмір орендної плати за один місяць складає 3057,42 грн (36689,09 грн на рік 12 місяців). За повні 8 місяців з 01 вересня 2018 року по 31 березня 2019 року йому нараховане відповідачем та він сплатив 24459,39 грн (3057,42 грн х 8 місяців). Розмір орендної плати за 19 днів квітня 2019 року, які відповідачем нараховані та він сплатив, складає 1936,36 грн (3057,42 грн: 30 днів в місяці х 19 днів). Таким чином за період з 01 вересня 2018 року по 19 квітня 2019 року він зайве сплатив відповідачу 26395,72 грн (24459,39 грн за 8 повних місяців + 1936,36 грн за 19 днів квітня 2019 року). Дану суму, він вважає шкодою, яка йому завдана відповідачем, та яку він просить стягнути з нього. Також ГУ ДПС у Донецькій області в листі від 12.10.2021 зазначило, що ним здійснена переплата відповідачу в розмірі 10090,16 грн. Також протиправними діями відповідача, який в порушення вимог законодавства України відмовився від розірвання договорів оренди земельних ділянок йому завдана моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 26395,72 грн та яка полягає у наступному. Так неналежне виконання відповідачем своїх обов`язків, відповідно до законодавства України, призвело до порушення його прав у зв`язку із чим він зазнав моральні страждання. За захистом своїх прав він вимушений був звертатись в юридичну консультацію, суд, на що витрачав свій час, що також призвело до моральних страждань. Він також зазнає моральні страждання у зв`язку з порушенням відповідачем його права власності на кошти в розмірі 26395,72 грн, які у зв`язку з його протиправною відмовою розірвати договори, він був вимушений сплатити йому та які у нього до теперішнього часу знаходяться.

У зв`язку з викладеним, позивач просить суд: стягнути з відповідача завдану йому матеріальну шкоду в розмірі 26395,72 грн та моральну шкоду в розмірі 26395,72 грн, а також судові витрати.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Відповідач у судове засідання не з`явився хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Представником відповідача направлено на адресу суду відзив на позовну заяву за змістом якого, позовні вимоги не визнаються в повному обсязі з наступних підстав. Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області (далі - Головне управління) є територіальним органом Держгеокадастру і діє на підставі Положення про Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 23 грудня 2021 року № 603 (в редакції наказу від 08.03.2023 № 85), в своїй роботі керується Конституцією України, Земельним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами та здійснює свої функції безпосередньо, а також через свої структурні підрозділи. Відповідно до підпункту 3.1.3 пункту 3 Положення про відділі представництва в судах та інших органах юридичного управління Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області затвердженого наказом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області від 25.06.2021 № 224-к, відділ представництва в судах та інших органах юридичного управління Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області представляє в межах своєї компетенції інтереси Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області та структурних підрозділів, які входять до його складу у судах та інших органах, готує матеріали до розгляду цих справ. Отже, працівники відділу представництва в судах та інших органах юридичного управління Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області представляють в судах інтереси посадових осіб Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області. Відповідно до частини першої статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Як вбачається з матеріалів справи позивач 22.10.2018 за № П-5091/0/36-18 звернувся до відповідача з проханням розірвати договір оренди землі від 10.03.2009 № 06 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0167 загальною площею 12,1275 га та договір оренди землі від 10.03.2009 № 04 на земельну ділянку площею 39,5725 га, обидва договори було укладено зі Слов`янською райдержадміністрацією з цільовим використанням для ведення фермерського господарства, у зв`язку з добровільною відмовою від права користування земельними ділянками. В подальшому Головним управлінням в межах повноважень було розглянуто звернення позивача та за результатами розгляду листом від 16.11.2018 № П-5091/0- 2657/0/37-18 повідомлено, що Головне управління заперечує проти дострокового розірвання договорів оренди землі у зв`язку з тим, що на момент звернення у позивача присутня заборгованість у сплаті орендної плати, чим позивач порушує умови договору. Для вирішення питання позивачу запропоновано сплатити заборгованість. Не погоджуючись з відмовою у розірванні договорів оренди землі, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача. Згідно рішення суду від 19.03.2019 позовні вимоги позивача задоволено частково, а саме: 1. Договір оренди землі, укладений 10 березня 2009 року між Слов`янською райдержадміністрацією та позивачем, щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0166 площею 39,5725 га, в тому числі 37,8725 га ріллі, 1,7000 га пасовищ із земель сільськогосподарського призначення Билбасівської селищної ради, зареєстрований в Слов`янському районному відділі Донецького регіонального філіалу державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 04 від 10 березня 2009 рок - розірвано; 2. Договір оренди землі, укладений 10 березня 2009 року між Слов`янською райдержадміністрацією та позивачем, щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0167 площею 12,1275 га, в тому числі 12,1275 га ріллі, із земель сільськогосподарського призначення Билбасівської селищної ради, зареєстрований в Слов`янському районному відділі Донецького регіонального філіалу державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 06 від 10 березня 2009 року розірвано; 3. В частині розірвання договорів оренди земельних ділянок саме з 22 жовтня 2018 року позивачу було відмовлено. Отже, оскільки ч. 3 ст. 653 ЦК України прямо визначено, що у разі, якщо договір розривається у судовому порядку, то й зобов`язання припиняється саме з моменту набрання відповідним рішенням суду законної сили, а рішення суду набуло законної сили лише 19.04.2019, а тому саме цю дату слід вважати датою розірвання договорів, а не як зазначає позивач 2018 рік. Відповідно до Податкового кодексу України плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Платниками податку є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі. Об`єктами оподаткування є: земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки(паї), які перебувають у власності. Плата за землю віднесена до місцевих податків і є однією із складових податку на майно. Тому встановлення ставок земельного податку належить до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, які встановлюють розміри ставок цього податку виключно в межах ставок, визначених Податковим кодексом України та затверджують їх своїм рішенням щороку до 15 липня. Нарахування земельного податку фізичним особам здійснюють податкові органи за місцем знаходження земельної ділянки на підставі даних Державного земельного кадастру з урахуванням бази оподаткування земельним податком. Базою оподаткування для розрахунку земельного податку є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено. Отже, враховуючи вищевикладене, позивачем було сплачено орендну плату в дохід держави за реквізитами, які отримані у контролюючому органі, а не на рахунок Головного управління як зазначено в позовній заяві. А тому, у разі переплати податку (зі слів позивача) йому необхідно звертатися до контролюючого органу на рахунок якого було сплачено податок, а саме до ГУ ДПС у Донецькій області. У зв`язку з чим, Головне управління вважає себе не належним відповідачем, оскільки належним є ГУ ДПС у Донецькій області. А понесені позивачем витрати, виникли не з вини Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, оскільки з боку Головного управління жодних нарахувань не здійснювалось.

У зв`язку з наведеним просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, розглянувши подані учасниками справи документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як слідує з листа Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області «Про сплату орендної плати» № П-5091/0-2657/0/37-18 від 16 листопада 2018 року ОСОБА_1 16 жовтня 2018 року звертався до відповідача з заявою про дострокове розірвання договорів оренди землі від 10.03.2009, однак йому було відмовлено, оскільки позивач порушує умови договору в частині сплати орендної плати. Відповідач повідомив, що для розірвання договорів оренди землі позивачу необхідно сплатити заборгованість орендної плати та надати до Головного управління довідку ДФС про відсутність заборгованості.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04 березня 2019 року, яке набрало законної сили 19 квітня 2019 року, позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, про розірвання договорів оренди земельних ділянок, задоволено частково. Договір оренди землі, укладений 10 березня 2009 року між Слов`янською райдержадміністрацією та ОСОБА_1 , щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0166 площею 39,5725 га, в тому числі 37,8725 га ріллі, 1,7000 га пасовищ із земель сільськогосподарського призначення Билбасівської селищної ради, зареєстрований в Слов`янському районному відділі Донецького регіонального філіалу державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 04 від 10 березня 2009 року розірвано. Договір оренди землі, укладений 10 березня 2009 року між Слов`янською райдержадміністрацією та ОСОБА_1 , щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0167 площею 12,1275 га, в тому числі 12,1275 га ріллі, із земель сільськогосподарського призначення Билбасівської селищної ради, зареєстрований в Слов`янському районному відділі Донецького регіонального філіалу державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 06 від 10 березня 2009 року розірвано. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Як слідує з листа Головного Управління ДПС у Донецькій області № 27383/6/05-99-24-14-19 від 12.10.2021 згідно постанови першого апеляційного адміністративного суду від 03.08.2021 по справі № 200/8168/20-а скасовані податкові повідомлення рішення форми «Ф» від 29.05.2018 № -0522 за 2018 рік на 15181,31 грн; від 30.06.2019 № -0522 на суму 10639,99 грн; № -0522 на суму 2929,95 грн за 2019 рік; форми «Ш» № на суму 8374,96 грн, зроблено перерахунок орендної плати від нормативно-грошової оцінки на 1 % за 2014 та 2015. Тобто необхідно нарахувати: за 2014 рік 5346,16 грн та 1472,18 грн; за 2015 рік 7990,93 грн та 2200,47 грн. За періоди з 2016 по 2018 роки нараховано: за 2016 рік 28767,38 грн та 7921,71 грн; за 2017 рік 28767,38 грн та 7921,71 грн; за 2018 рік 28767,38 грн та 7921,71 грн. За 2019 рік перераховано на суми 8511,99 грн та 2343,96 грн. Нарахування склали у сумі 137932,96 грн було сплачено 148023,12 грн. Переплата складає 10090,16 грн.

Відповідно до листа Головного управління ДПС у Донецькій області № 99565/6/05-99-24-14-19 від 01.11.2021 на виконання вимог ст. 288 Податкового кодексу України та відповідно даних інформаційної системи ДПС України в автоматичному режимі було сформовано податкові повідомлення-рішення форми «Ф» (далі - ППР) з орендної плати, зокрема за 2018 рік нараховано: 11.09.2018 36689,09 грн (ППР від 13.07.2018 № -0522 на суму 28767,38 грн та № -0522 на суму 7921,71 грн), сплачено 49967,38 грн (16.04.2018 9047,45 грн, 17.04.2018 - 3667,24 грн, 18.04.2018 5388,40 грн, 19.04.2018 3096,91 грн, 29.08.2018 28767,38 грн.

Відповідно до п.п. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) плата за землю це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Орендна плата для цілей розділу XII «Податок на майно» ПКУ обов`язковий платіж за користування земельною ділянкою державної або комунальної власності на умовах оренди (п.п. 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПКУ).

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (абзац перший п. 288.1. ст. 288 ПКУ).

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Відповідно до п. 288.7. ст. 288 ПКУ, податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Згідно з п.п. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПКУ землекористувачі це юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які користуються земельними ділянками державної та комунальної власності: на праві постійного користування; на умовах оренди.

Підпунктом 269.1.2. п. 269.1. ст. 269 ПКУ встановлено, що платниками плати за землю, зокрема, є платники орендної плати землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

Об`єктами оподаткування платою за землю, зокрема, є об`єкти оподаткування орендною платою земельні ділянки державної та комунальної власності, надані в користування на умовах оренди (п.п. 270.1.2. п. 270.1. ст. 270 ПКУ).

Плата за землю віднесена до місцевих податків і є однією із складових податку на майно. Тому встановлення ставок земельного податку належить до повноважень сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, які встановлюють розміри ставок цього податку виключно в межах ставок, визначених Податковим кодексом України та затверджують їх своїм рішенням щороку до 15 липня.

Нарахування земельного податку фізичним особам здійснюють податкові органи за місцем знаходження земельної ділянки на підставі даних Державного земельного кадастру з урахуванням бази оподаткування земельним податком.

Базою оподаткування для розрахунку земельного податку є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації; площа земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено (ст. 271 ПКУ).

Відповідно до п. 286.5. ст. 286 ПКУ, нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, разом із детальним розрахунком суми податку, який, зокрема, але не виключно, має містити кадастровий номер та площу земельної ділянки, розмір ставки податку та розмір пільги зі сплати податку.

Отже з урахуванням вищенаведеного, позивачем сплачувалась орендна плата в дохід держави за реквізитами, які отримані у контролюючому органі, а не на рахунок відповідача. Тобто позивачу необхідно звертатися до контролюючого органу на рахунок якого було сплачено податок, а саме до ГУ ДПС у Донецькій області.

Відповідно до статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

При зверненні з позовом ОСОБА_1 вказав відповідачем Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області, однак належним відповідачем у справі в частині вимог щодо стягнення матеріальної шкоди в розмірі 26395,72 грн є саме Головне управління ДПС у Донецькій області, клопотань про заміну відповідача чи залучення співвідповідачів позивач не заявляв. Таким чином, суд дійшов висновку, що у цій частині позовних вимог слід відмовити.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 26395,72 грн, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 та п. 2 ч. 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Отже, у деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу).

Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду. У випадку завдання громадянинові шкоди внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб шкода відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини цих органів та осіб.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Позивач не надав суду належних та допустимих доказів, на підтвердження заподіяння йому моральної шкоди завданої внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків, відповідно до законодавства України, яка полягає у моральних стражданнях.

Листом Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області «Про сплату орендної плати» № П-5091/0-2657/0/37-18 від 16 листопада 2018 року позивачу було відмовлено у достроковому розірванні договорів оренди землі у зв`язку з заборгованістю позивача з орендної плати.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 04 березня 2019 року, яке набрало законної сили 19 квітня 2019 року, позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області, про розірвання договорів оренди земельних ділянок, задоволено частково, а саме розірвано договори оренди землі.

Однак, зазначені обстави не вказують на заподіяння позивачу моральної шкоди, та не можуть слугувати підставою для стягнення моральної шкоди.

Звернення позивача до юридичної консультації, також не доводить факту заподіяння позивачу моральної шкоди. Крім того позивач зазначає, що зазнав моральних страждань у зв`язку з порушенням відповідачем його права власності на кошти в розмірі 26395,72 грн, які у зв`язку з його протиправною відмовою розірвати договори, він був вимушений сплатити відповідачу та які у нього до теперішнього часу знаходяться, але вказані обставини не встановлені.

Враховуючи вищевикладене позивачем не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди, її розміру, причинний зв`язок між неналежним виконанням Головним управлінням Держгеокадастру у Донецькій області своїх обов`язків та настанням шкоди.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в цій частині позовних вимог також слід відмовити у зв`язку з їх недоведеністю.

Позивачем при зверненні до суду із позовом було сплачено судовий збір, відповідно до ставки, визначеної Законом України «Про судовий збір». З урахуванням ст. 141 ЦПК України та з огляду на відмову у задоволенні позову судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 76-81, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, на підставі Податкового кодексу України, суд -,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення виготовлений 24.10.2024.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.О. Сидоренко