Справа № 303/7629/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Варваринець Н.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, вказуючи, що вона та відповідач перебували у шлюбі з 02.09.2006. Шлюб між нею та відповідачем розірвано 26.08.2009 на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду. Після розірвання шлюбу вони вирішили, що на той момент таке рішення було поспішним, тому відновили шлюбні відносини та їхню сім`ю. Під час перебування у шлюбі та шлюбних відносинах у них народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Ситуація, яка відбувалась у їхній сім`ї останні декілька років призвела до того, що вона звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Мукачеві Мукачівського району Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, де було зареєстровано розірвання шлюбу, про що 05.05.2023 складено відповідний актовий запис за №21 та видано свідоцтво про реєстрацію розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 . Після остаточного розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_2 діти залишилися проживати з нею. Всі діти різного віку: старша дочка ОСОБА_6 - студентка, середній син ОСОБА_7 - школяр, менша дочка ОСОБА_8 - відвідує дитячий садок. Тобто, на кожну дитину є індивідуальні потреби на витрати, це не зважаючи на загальні потреби на харчування, одяг, піклування про здоров`я дітей, забезпечення необхідних умов проживання, соціального та духовного розвитку дітей. Наскільки їй відомо відповідач офіційно не працевлаштований, але має стабільний заробіток, так як займається ремонтними роботами. Після розірвання шлюбу відповідач намагався допомагати матеріально, проте через різне ставлення до потреб дітей та їх матеріальне забезпечення, у них виникають суперечки. Відповідач надає матеріальну допомогу таким чином, щоб вона не мала можливості використати надані ним кошти на ті потреби, які вважає необхідними та які є першочерговими. Так як діти проживають з нею, то вона більше знає про їх потреби на навчання, на лікування, на відвідування гуртків або розважальних дитячих заходів, якого вони потребують одягу, але на її зауваження відповідач реагує дуже агресивно. Налаштовує менших дітей проти неї, може ігнорувати старшу дочку, коли вона стає на її захист. Їй боляче спостерігати, що діти фактично стають учасниками їхніх суперечок, що негативно впливає на їх психологічний стан та духовний розвиток, просять її нічого не говорити відповідачу, щоб не бачити його агресивну поведінку. Тому постало питання про стягнення аліментів на утримання дітей у судовому порядку. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання трьох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 4000 (чотири тисячі) гривень на кожну дитину щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову і до досягнення повноліття.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.09.2024 відкрито провадження по даній справі, визначено розгляд справи проводити у спрощеному позовному проваджені з повідомленням сторін, призначено справу до судового розгляду.

Позивачка у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не з`явився без поважних причин, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Судом проведено заочний розгляд справи, оскільки встановлено наявність умов, що передбачені ч.1 ст.280 ЦПК України для такого порядку розгляду.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного.

Обов`язок батьків щодо утримання дітей є одним з головних конституційних обов`язків, що передбачений ч.2 ст.51 Конституції України і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Відповідно до статті 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше; за заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період; той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.08.2009 розірвано шлюб, що зареєстрований між подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 02.09.2006 у Мукачівському міському відділі РАГСу Мукачівського міськрайонного управління юстиції, актовий запис №466.

Розірвання шлюбу між сторонами підтверджується також свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 05.05.2023.

З копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 вбачається, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є позивач та відповідач по даній справі.

Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади, які містяться у матеріалах справи, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 проживають разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , що не заперечується і відповідачем.

Згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню на підставі ст. 180 Сімейного кодексу України виходячи з наступного.

Пред`являючи вимогу про стягнення із відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі по 4000,00 грн на кожну дитину, позивачка не довела наявність у відповідача доходу та можливості сплачувати аліменти в заявленому розмірі.

Також позивачкою не доведено в повній мірі обставини, які підтверджують заявлений нею розмір аліментів у твердій грошовій сумі 4000,00 гривень.

На підтвердження необхідності стягнення заявленого розміру аліментів позивачка надала суду відповідь КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Івановецької сільської ради від 13.09.2024 щодо стану здоров`я неповнолітніх дітей.

Проте, вищезазначену відповідь суд не вважає достатнім доказом у розумінні ст. 80 ЦПК України для стягнення з відповідача заявленого розміру аліментів.

Слід зазначити, що будучи належним чином повідомленим про судове засідання відповідач жодних заперечень щодо позовних вимог не надав. Матеріали справи не містять доказів наявності на його утриманні батьків, інших дітей або інших осіб, які потребують стороннього догляду і цей догляд здійснюється відповідачем.

Відтак, відповідач є здоровою, працездатною особою у найбільш продуктивному віці, здатний і має можливість заробляти своєю працею кошти і реалізує її на свій розсуд, спроможний заробляти кошти на власне утримання та для виконання обов`язку з надання достатнього утримання своїй дитині.

Маючи на своєму утриманні дітей позивачка поза будь-яким обґрунтованим сумнівом несе основний тягар як матеріального утримання дітей, так і їх виховання, розвитку, догляду, лікування тощо, несе основну відповідальність за дітей та організацію їх життя.

За наведених обставин слід визнати, що у позивачки виникли підстави заявити вимоги до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей. Недостатність у матері коштів на утримання дітей сумнівів не викликає, не заперечується по суті й батьком дітей.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що кожний з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини в однаковому розмірі та враховуючи обставини, що зазначені в ст. 182 СК України вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи, динаміки значення базового соціального стандарту та маючи на увазі забезпечення тривалого та достатньо стабільного матеріального утримання малолітніх дітей, аліменти у твердій грошовій сумі 3000,00 гривень на кожну дитину протягом тривалого часу забезпечуватимуть грошове утримання в розмірі, який відповідатиме інтересам дітей, покриватиме суттєву частину витрат на них. Такий розмір аліментів забезпечуватиме тривалу, реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дітей та зважаючи на фактичні обставини не порушуватиме правила щодо дотримання загалом паритету батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дітей.

Також суд звертає увагу, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення і т. ін., а також вирішувати питання про аліменти на дитину відповідно до положень ст. ст. 189, 190 СК України.

Слід також зазначити, що при прийнятті рішення слід застосувати положення ст. 191 СК України, яка передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 141, 258-261, 273, 280-282, 354, 355, 430 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 182, 185, 191 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 ) про стягнення аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі по 3000,00 гривень (три тисячі гривень, 00 копійок) на кожну дитину щомісячно, починаючи стягнення з 16 вересня 2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 гривні (одна тисяча двісті одинадцять гривень, двадцять копійок).

Рішення суду в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя