КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 372/2586/17
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7900/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Даньшиній І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою представника відповідача малолітньої ОСОБА_1 про розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 в особі матері ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Гринько Ангеліни Павлівни про визнання нотаріальної дії незаконної та визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 січня 2024 року, постановлену під головуванням судді Карабази Н.Ф.,-

встановив:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду із названим позовом.

До Ірпінського міського суду Київської області від представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 21 грудня 2023 року названу позовну заяву залишено без розгляду.

05 січня 2024 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 29 160 грн 00 коп.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19 січня 2024 року відмовлено у задоволенні названої заяви.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 2, ч. 3, ч 4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

За ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Враховуючи вищевикладене, необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Відтак, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Вирішуючи заяву представника ОСОБА_1 про компенсацію витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із відсутності підстав для визнання дій позивачів необґрунтованими.

Так, звернення позивачів до суду за захистом порушених прав, а також дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ними своїми процесуальними правами та не можуть вважатися необґрунтованими.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивачів, гарантованим ст. 55 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Під час судового розгляду цивільної справи №372/2586/17 суд першої інстанції не встановлював та не застосовував до позивачів будь-яких заходів у зв`язку із зловживанням правами. Позовну заяву залишено без розгляду за заявою самих позивачів, а не через зловживання процесуальними правами.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для стягнення із позивачів на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу на підставі ч. 5 ст. 142 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 19 січня 2024 року постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 19 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 21 жовтня 2024 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко