справа № 156/1267/24
Провадження № 2/156/374/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
10 грудня 2024 року сел. Іваничі
Іваничівський районний суд Волинської області
в складі: головуючої судді Малюшевської І.Є.,
за участю секретаря судового засідання Киці Л.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду сел. Іваничі цивільну справу № 156/1267/24
за позовом ОСОБА_1 ,
третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 ,
про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,
учасники справи:
позивачка - не з`явилася,
відповідач не з`явився,
третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 не з`явився,
ОСОБА_1 звернулася до Іваничівського районного суду Волинської області з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 на період навчання, до досягнення останнім двадцяти трьох років.
У позовній заяві позивачка зазначає, що вона відповідачем є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час навчається на другому курсі факультету цифрових, освітніх та соціальних технологій денної форми навчання за контрактом, для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр.
До досягнення 18 - тиріччя сином відповідач сплачував аліменти дитини. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 виповнилось вісімнадцять років. Після досягнення сином повноліття відповідач відмовився від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча має таку можливість, оскільки є здоровим та працездатним, має дохід у виді заробітної плати, а тому, на переконання ОСОБА_1 , може віддавати частку доходу на утримання дитини.
ОСОБА_3 не отримує стипендії, у зв`язку з чим позивачка несе великі витрати пов`язані з навчанням, доїздом до місця навчання, проживанням, харчуванням. Також позивачка несе витрати на сплату мобільного зв`язку, Інтернету та користування окремими Інтернет застосунками необхідними для навчання
Як стверджує ОСОБА_1 фактично батьківський обов`язок по утриманню ОСОБА_3 вона взяла на себе за рахунок своїх доходів: вона купує необхідний одяг, взуття, засоби гігієни, сплачує комунальні витрати, а також в разі хвороби несе витрати на лікарські засоби. Окрім того, на утриманні ОСОБА_1 є ще двоє малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позивачка стверджує, що працює в Павлівському ліцеї на посаді прибиральниці та отримує мінімальну заробітну плату. Однак доходів позивачки недостатньо, щоб забезпечити належний матеріальний рівень ОСОБА_3 .
Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги на своє утримання, як повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В зв`язку з навчанням на денній формі на II курсі, ОСОБА_3 не має змоги влаштуватись на роботу щоб самостійно забезпечувати себе.
Відповідач інших дітей не має, аліментів нікому не сплачує, отже, на думку позивачки, має можливість надавати грошову допомогу на утримання нашого сина, оскільки має постійне джерело доходу у виді заробітної плати та додаткового підробітку. Тому позивачка вважає, що відповідач зможе щомісячно сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісяця без погіршення його матеріального стану.
У зв`язку із вищенаведеним, ОСОБА_1 просить суд ухвалити рішення та стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3000 (три тисячі) гривень щомісячно на період навчання, з дня подання заяви і до закінчення сином навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.
ІІ. Позиція учасників процесу
Позивачка в судове засідання, призначене на 10.12.2024 не з`явилася. У матеріалах справи наявна її заява, у якій просила розгляд справи здійснювати без її участі, підтримання позовних вимог та прохання такі задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечила.
Відповідач в судове засідання двічі не з`явився. Причини неявки не повідомив. Відзиву до суду не подав. Будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило.
Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився. У матеріалах справи наявна заява про здійснення розгляду справи без його участі, підтримання позовних вимог та відсутність заперечень щодо заочного рішення суду.
ІІІ. Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 21.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд такої здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом осіб. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву, заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
У судове засідання, призначене на 20.11.2024 року належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи сторони не з`явилися. У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 10.12.2024 з повторним його викликом в судове засідання.
У судове засідання, призначене на 10.12.2024 року належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи сторони повторно не з`явилися.
У матеріалах справи міститься заява від позивачки ОСОБА_1 про здійснення розгляду справи без участі позивачки, підтримання позовних вимог та прохання такі задовольнити.
Також у матеріалах справи міститься заява третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про здійснення розгляду справи без його участі, підтримання позовних вимог та відсутність заперечень щодо заочного рішення суду.
Відповідач двічі належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими поштовими відправленнями із судовими повістками, які повернулися на адресу суду із відмітками: «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.22, 35).
Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Позивачка скористалася наданим їй правом та, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подала клопотання про розгляд справи без її участі.
Судом також розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик відповідача у судове засідання на 10.12.2024 у справі №156/1267/24 (а.с. 32, 34).
В силу вимог п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи, відтак підстави для відкладення розгляду справи відсутні.
Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, 10.12.2024 року судом постановлено протокольну ухвалу про здійснення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.
Позивачка, як на підставу своїх позовних вимог посилається на невиконання відповідачем його обов`язку, як батька утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, що передбачено ст. 199 СК України.
За змістом статті 200 Сімейного кодексу України та відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Отже, спірні правовідносини регулюються Сімейним Кодексом України, Конвенцією ООН про права дитини, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, тощо.
Із Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 20.06.2006 року, судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є: відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с.7).
Згідно з актом встановлення факту проживання від 20.11.2024 року ОСОБА_3 проживає та зареєстрований у будинку АДРЕСА_1 в тому числі разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 (а.с.30).
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час виповнилося вісімнадцять років.
Відповідно до довідки Луцького національного технічного університету (IV рівень акредитації) № 334.24 від 03.09.2024 року, ОСОБА_3 01.09.2023 року зарахований до Луцького національного технічного університету і в даний час навчається на другому курсі факультету цифрових, освітніх та соціальних технологій денної форми навчання за контрактом, для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр. Термін закінчення університету 30.06.2027 року (а.с.10).
Згідно з довідкою про доходи ОСОБА_1 , така працює за основним місцем роботи в Павлівському ліцеї Павлівської сільської ради Волинської області та за жовтень 2024 року їй нараховано 8000 гривень заробітної плати (а.с.29).
На підставі досліджених доказів судом встановлено, що ОСОБА_3 після досягнення ним повноліття продовжує навчання за денною формою навчання, що призводить до неможливості студенту офіційно працювати та отримувати доходи. Отже, повнолітній ОСОБА_3 об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, оскільки сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов вона потребує матеріальної допомоги від своїх батьків, що узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.01.2019 в справі № 346/103/17, згідно з якою суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання.
Суд також враховує відсутність у матеріалах справи відомостей про матеріальний стан відповідача.
Відзиву на позовну заяву чи будь-яких заперечень щодо задоволення позову у повному обсязі чи частково від відповідача не надходило.
V. Оцінка доказів, застосоване судом законодавство та висновки суду
У відповідності до положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частинами 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України).
Зазначене випливає також з Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у п.20 якої роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відтак, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання. Сімейний кодекс не конкретизує, в якому навчальному закладі така особа буде продовжувати навчання. Отже для отримання права на батьківське утримання, дитина може навчатися в будь-якому навчальному закладі будь-якої форми власності; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі. Навчання дитини має бути її основним заняттям, отже якщо дитина навчається на заочному відділенні і має можливість працювати та заробляти собі на життя, обов`язку батьків утримувати таку дитину не виникає; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Зважаючи на викладені у позовній заяві пояснення сторони позивача, враховуючи матеріали справи, суд погоджується з тим, що у зв`язку з навчанням син відповідача ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги. Будь-яких доказів, які б спростовували ці обставини, відповідач не надав, а матеріали справи таких не містять.
У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу ОСОБА_3 після досягнення нею повноліття.
Разом з тим, однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині.
При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальний стан дитини, майновий стан обох сторін, а також те, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків та інтереси їхньої дитини будуть у такий спосіб захищені.
Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач ОСОБА_2 є особою працездатного віку (докази протилежного у матеріалах справи відсутні). Однак будь-які відомості щодо працевлаштування, майнового стану відповідача для встановлення наявності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині у матеріалах справи відсутні.
Разом з тим, обставин, які б унеможливлювали стягнення аліментів з відповідача на період навчання ОСОБА_3 у справі не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, позиції та матеріальний стан сторін, суд вважає, що на користь позивачки на утримання у період навчання ОСОБА_3 розумним та достатнім розміром аліментів буде 2 500 гривень щомісячно. Саме такий розмір аліментів, на переконання суду, відповідатиме інтересам позивачки та ОСОБА_3 , при цьому, не порушуючи, прав та інтересів відповідача та інших осіб.
Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.
За правилами статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків.
Докази мають бути належними, допустимими, достовірними і достатніми. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Про допустимість доказів зазначено у статті 78 ЦПК України згідно з вимогами якої, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Суд вважає, що сторона позивача навела належні докази необхідності стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина у зв`язку з його навчанням, однак у розмірі 2 500 гривень щомісячно.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Беручи до уваги усі наведені обставини та враховуючи заяву позивачки про визначення розміру аліментів саме у частці від доходу, керуючись принципом розумності і справедливості, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання сина ОСОБА_3 на період навчання в розмірі 2 500 грн щомісячно, починаючи з 11.10.2024 року, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Відтак, позов підлягає до часткового задоволення.
Згідно ст.430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
VI. Судові витрати
Виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.
Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Ураховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів на утримання сина на період навчання на підставі п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а позов судом задоволено частково, то з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 1009 (одна тисяча дев"ять) гривень 33 коп.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 137, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 430 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання задовольнити частково.
Стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 (дві тисячі п"ятсот) гривень 00 коп. щомісячно на період навчання, починаючи з 11.10.2024 і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років.
Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Стягнути із ОСОБА_2 у дохід держави судовий збір в розмірі 1009 (одна тисяча дев"ять) гривень 33 коп.
В задоволенні решти позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя І. Є. Малюшевська