Справа № 510/380/24
Провадження № 2/510/950/24

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.24 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- за участю секретаря Лабановой С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, зустрічним позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , що діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за первинним позовом доводи, викладені позивачкою визнали, щодо позовних вимог (стосовно сумісно визначеного між ними варіанту розподілу спадщини) заперечень не мали, надали зустрічну позовну заяву із вимогами до ОСОБА_1 , що діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , яку підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_1 за зустрічним позовом ОСОБА_5 зустрічні позовні вимоги визнав повністю, також не заперечував з приводу саме такого варіанту розподілу спадщини між спадкоємцями, первинні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Сторони просили про розгляд справи за їхньої відсутності та без участі представника ОСОБА_5 .

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про шлюб ОСОБА_6 із ОСОБА_7 ; копії свідоцтв про народження ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ; копія свідоцтва про шлюб ОСОБА_9 із ОСОБА_8 ; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_6 ; копія рішення виконкому Ренійської міської ради від 20.06.1996р. про введення у експлуатацію житлового будинку; копія рішення виконкому Ренійської міськради від 22.01.1987р. №7 про надання земельної ділянки у безстрокове користування для індивідуального житлового будівництва; копія акту від 29.04.1996р. прийому у експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку; копія договору від 12.02.1987р. №318 про надання земельної ділянки у безстрокове користування для індивідуального житлового будівництва; копії постанов нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.02.2024р.; копія звіту від 19.02.2024р. експерта про проведення незалежної оцінки вартості житлового будинку; відповідь завідувачки Ренійської державної нотаріальної контори від 08.10.2024р.; копія заяви ОСОБА_3 від 12.10.2023р. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 ; копія заяви ОСОБА_4 від 12.10.2023р. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 ; копія заяви ОСОБА_1 законного представника ОСОБА_2 від 12.10.2023р. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 ; копія Витягу від 08.11.2023р. про реєстрацію в Спадковому реєстрі; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 08.11.2023р. (свідоцтво про право на спадщину не видавалось); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 08.11.2023р. (заповіти/спадкові договори не складалися); Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 01.10.2024р. (дата заведення спадкової справи 08.11.2023р.).

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що сторони у справі являються доньками нині померлого ОСОБА_6 , ОСОБА_1 законний представник ОСОБА_2 .

За життя ОСОБА_6 належало наступне майно:

житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , - на підставі договору від 12.02.1987р. №318 про надання земельної ділянки у безстрокове користування для індивідуального житлового будівництва.

За життя ОСОБА_6 не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на вищезазначене майно.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_6 були його доньки сторони у справі та дружина ОСОБА_1 . Доньки померлого у передбачений законом строк подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини за законом, внаслідок чого була заведена спадкова справа (Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 01.10.2024р. (дата заведення спадкової справи 08.11.2023р.)). Отже, після смерті ОСОБА_6 його діти (доньки) прийняли спадщину за законом у порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України в рівних частках кожний з них. ОСОБА_1 за прийняттям спадщини не зверталась.

У нинішній час, при зверненні доньок ОСОБА_6 до нотаріуса для отримання свідоцтв про право на спадщину, їм в цьому було відмовлено з причин відсутності правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок, про що 20.02.2024р. нотаріусом були винесені відповідні постанови.

Необхідні нотаріусу документи позивачі надати не можуть у зв`язку із тим, що на час смерті ОСОБА_6 житловий будинок не був зареєстрований у державному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючих документів у т.ч. і при видачі свідоцтва про право на спадщину.

На копіях (фотокопіях) зазначених документів проставляється відповідна відмітка про перехід права власності до набувача чи спадкоємця.

Отже, після смерті ОСОБА_6 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на нерухомість, як на об`єкт спадщини, можуть звернутися тільки спадкоємці.

Таким чином, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України і вважають, що мають всі законні підстави для визнання за ними права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана.

Під час розгляду справи судом позовні вимоги сторін були пред`явлені один до одного обопільно. Вимоги первинного позову позивачки ОСОБА_1 - законного представника ОСОБА_2 щодо визнання за останньою права власності в порядку спадкування на 1/3 частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , були повністю визнанні відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вимоги зустрічного позову щодо визнання за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права власності в порядку спадкування на інші 1/3 частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , - за кожною з них - також були повністю визнанні позивачкою ОСОБА_1 - законним представником ОСОБА_2 . Таким чином, між сторонами фактично було здійснено перерозподіл спадщини, варіант якого вони визнали та щодо якого жодних заперечень не мали.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки доводи, викладені у позовах, знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог (як первинних так і зустрічних), обставин справи сторони не заперечують, визнають їх обопільно, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України). Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. За ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як було встановлено судом, позивачі у справі (за первинним та зустрічним позовами) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 були спадкоємцями першої черги за законом після смерті свого батька.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачі звернулися до нотаріальної контори із відповідними заявами про прийняття спадщини, отже прийняли спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Як зазначили сторони, після смерті батька у них були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідні свідоцтва сторони не мають можливості.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачі прийняли спадщину юридично, оскільки вони у передбачений законом строк подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті батька, в даний час фактично управляють та володіють спадковим майном (мешкають у спадковому житловому будинку, доглядають за їх технічним станом).

Таким чином, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 прийняли спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

Сторони фактично перерозподілили між собою спадщину, проти такого варіанту поділу спадщини не заперечували, визнали його обопільно.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачі являються суб`єктами набуття права власності на житловий будинок у рівних частках - кожний з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України.

З урахуванням викладених сторонами та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити їхні вимоги щодо визнання за ними права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1258, 1259, 1261, 1268, 1270, 1278 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

І. Позовні вимоги ОСОБА_1 , діючої від імені та в інтересах ОСОБА_2 , - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом право власності на:

- 1/3 частку житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 ,

що належав ОСОБА_6 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ІІ. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) в порядку спадкування за законом право власності на:

- 1/3 частку житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 ,

що належав ОСОБА_6 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) в порядку спадкування за законом право власності на:

- 1/3 частку житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 ,

що належав ОСОБА_6 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК