Справа № 135/722/22
Провадження № 22-ц/801/1863/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Волошина Т. В.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 рокуСправа № 135/722/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Медвецького С. К. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,

за участю секретаря судового засідання Литвина С. С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук Володимир Вікторович,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу № 135/722/22 за апеляційною скаргою адвоката Федяєва С. В. в інтересах ОСОБА_2 на заочне рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 09 вересня 2022 року, ухвалене у складі ОСОБА_3 у залі суду, дата складення повного судового рішення відповідає даті його ухвалення,

встановив:

Короткий зміст вимог

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»), за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Данич О. Ф., приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В. В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позов мотивований тим, що 22 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О. Ф. видано виконавчий напис № 3354 про звернення стягнення з нього на користь ТОВ «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 19 410 грн.

29 липня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В. В. відкрито виконавче провадження № 69523606 з виконання указаного виконавчого напису.

Вважає, що спірний виконавчий напис вчинено з порушенням норм Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_1 просив суд:

визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3354 від 22 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О. Ф. про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 19 410 грн;

стягнути понесені ним судові витрати.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Заочним рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 09 вересня 2022 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3354 від 22 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О. Ф. про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 19 410 грн.

Продовжено дію застосованих ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 11 серпня 2022 року заходів забезпечення позову щодо зупинення стягнення у виконавчому провадженні протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що:

для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість;

вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем;

матеріали справи не містять доказів отримання боржником повідомлення стягувача про порушення зобов`язання та безспірності суми, пред`явленої до стягнення;

оскаржуваний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов його вчинення щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У липні 2024 року адвокат Федяєв С. В. в інтересах особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив заочне рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 09 вересня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 29 липня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Голота Л. О., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 липня 2024 року витребувано матеріал цивільної справи № 135/722/22 з місцевого суду.

06 серпня 2024 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 серпня 2024 року поновлено ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження заочного рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 09 вересня 2022 року, апеляційну скаргу залишено без руху з підстав відсутності доказів надсилання листом з описом вкладення учасникам справи копії апеляційної скарги та доданих до неї документів.

18 вересня 2024 року заявнику повторно надіслано ухвалу Вінницького апеляційного суду від 07 серпня 2024 року для виконання.

19 вересня 2024 року на виконання вимог ухвали заявником подано докази надсилання апеляційної скарги з додатками учасникам справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 19 вересня 2024 року для розгляду цієї справи замінено суддю Голоту Л. О. та визначено склад колегії суддів: головуючий-суддя Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 20 вересня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 жовтня 2024 року справу призначено до апеляційного розгляду на 24 жовтня 2024 року 09:00 год з повідомленням учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

з 01 липня 2022 року ОСОБА_2 набув право вимоги за кредитним договором № 1764816 від 01 січня 2020 року, на підставі якого вчинено оскаржуваний виконавчий напис, відтак, він є належним кредитором за указаним кредитним договором та належним відповідачем у цій справі;

пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові.

Відзив на апеляційну скаргу впродовж встановленого судом строку не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 22 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О. Ф. вчинено виконавчий напис № 3354 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 19 410 грн за кредитним договором № 1764816 від 08 січня 2020 року.

29 липня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В. В. відкрито виконавче провадження № 69523606 з виконання указаного виконавчого напису.

01 липня 2022 року між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Компані Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги № РтК/1-ЮО, відповідно до умов якого ТОВ «Компані Фінанс» набуло право грошової вимоги до боржників, у тому числі за кредитним договором № 1764816 від 08 січня 2020 року, укладеним між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ОСОБА_1

01 липня 2022 року між ТОВ «Компані Фінанс» та ОСОБА_2 укладено договір відступлення права вимоги № 01/07, відповідно до якого усі права та обов`язки за кредитним договором № 1764816 від 08 січня 2020 року, укладеним з ОСОБА_1 та на підставі якого вчинено оскаржуваний виконавчий напис, перейшли до ОСОБА_2 .

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Статтею 15 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Частиною першою статті 17 ЦПК України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їх права, свободи чи інтереси (частина третя статті 18 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 10 січня 2024 року у справі № 686/11198/22 зроблено висновок, що:

«законодавець визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, що поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їхніх прав, інтересів та (або) обов`язків. На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним».

Отже суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи впливає оскаржуване судове рішення безпосередньо на інтереси та (або) обов`язки заявника, та лише після встановлення таких обставин вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що ухвалене судом першої інстанції рішення не впливає на інтереси та (або) обов`язки заявника, - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Обґрунтовуючи наявність права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції у цій справі, адвокат Федяєв С. В. посилається на те, що ОСОБА_2 з 01 липня 2022 року є кредитором за кредитним договором № 1764816 від 08 січня 2020 року, у зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов якого вчинено оспорюваний виконавчий напис нотаріуса.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Спори за позовами про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування визначений Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно зі статтею 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Відтак відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Також на момент звернення стягувача до нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною заборгованість боржника перед стягувачем.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, хоча сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про безспірність заборгованості боржника, а тому боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Указаний висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постановах Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 200/3452/17 (провадження № 61-18790св19), від 16 грудня 2022 року у справі № 639/4029/20 (провадження № 61-16669св21).

Згідно з частинами першою, другою статті 15 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Статтею 48 ЦПК України встановлено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу його стороною.

Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість, саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Крім того, відповідач є тією особою, на яку вказує позивач як на порушника свого права.

Відповідач це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі № 344/16101/17.

Відповідно до частин другої, третьої статті 51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Отже належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Звертаючись до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_1 визначив відповідачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи, як співвідповідача позивач не заявляв.

За змістом норм цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.

При цьому, суд під час розгляду справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

Частиною четвертою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц зроблено висновок, що:

«визначення відповідачів, предмета та підстав спору, є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи».

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права.

Установлено, що у цій справі спір виник щодо виконавчого напису № 3354 від 22 травня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О. Ф. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості у розмірі 19 410 грн за кредитним договором № 1764816 від 08 січня 2020 року, укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Авентус Україна».

Апеляційним судом на підставі доданих заявником до апеляційної скарги доказів установлено таке.

01 липня 2022 року між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Компані Фінанс» укладено договір відступлення права вимоги № РтК/1-ЮО, відповідно до умов якого ТОВ «Компані Фінанс» набуло право грошової вимоги до боржників, зокрема, за кредитним договором № 1764816 від 08 січня 2020 року, укладеним між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ОСОБА_1 .

Надалі 01 липня 2022 року між ТОВ «Компані Фінанс» та ОСОБА_2 укладено договір відступлення права вимоги № 01/07, за умовами якого ОСОБА_2 набув права вимоги, зокрема, за кредитним договором № 1764816 від 08 січня 2020 року, боржником за яким є ОСОБА_1 .

Отже право вимоги за кредитним договором № 1764816 від 08 січня 2020 року, на день звернення позивача до суду з цим позовом, набув ОСОБА_2 .

Відтак позовна вимога про визнання виконавчого напису № 3354 від 22 травня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О. Ф., таким, що не підлягає виконанню, не може бути пред`явлена до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Належним відповідачем у цій справі є ОСОБА_2 , оскільки на час звернення позивача до суду з цим позовом та ухвалення рішення він набув права вимоги за кредитним договором № 1764816 від 08 січня 2020 року, заборгованість за яким і стала підставою для вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса.

ОСОБА_2 мав право брати участь у розгляді справи, висловлювати свою думку по суті спору, заявляти зустрічний позов та користуватися іншими процесуальними правами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 2018 року у справі № 523/9076/16-ц зроблено висновок, що:

«пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача».

У постанові Верховного Суду від 15 травня 2023 року у справі № 352/371/21 (провадження № 61-8494св22) зроблено висновок, що:

«лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть».

У постанові Верховного Суду від 20 вересня 2024 року у справі № 760/20934/18 (провадження № 61-15375св23) зроблено висновок, що:

«відповідно до частини третьої статті 352 ЦПК України після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, але суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, така особа користується процесуальними правами і несе процесуальні обов`язки учасника справи. З наведеного вбачається, що такі особи займають самостійне процесуальне становище, яке є відмінним від процесуального становища учасників справи, тобто сторін та третіх осіб у справах позовного провадження, хоча і користуються процесуальними правами і несуть процесуальні обов`язки учасників справи.

В ЦПК України не передбачене повноваження суду апеляційної інстанції змінювати процесуальне становище особи, яка не брала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, на процесуальне становище відповідача чи третьої особи.

При цьому обсяг процесуальних прав та обов`язків відповідача та особи, яка не брала участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, не є однаковим.

Таким чином, вирішення спору по суті позовних вимог без залучення до участі у справі у статусі відповідачів осіб, прав та законних інтересів яких стосуватиметься такий розгляд справи, порушуватиме не лише їх матеріальні права, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків».

Апеляційний суд встановив, що вирішення спору у цій справі стосується прав ОСОБА_2 , якого не було залучено до участі у справі у якості належного відповідача.

Разом з тим, на стадії апеляційного провадження суд апеляційної інстанції не має процесуальних повноважень залучати до участі у справі належного відповідача.

Прийняття судового рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі, є самостійною обов`язковою підставою для скасування апеляційним судом судового рішення суду першої інстанції (пункт 4 частини третьої статті 376 ЦПК України).

Ураховуючи, що позовні вимоги у цій справі безпосередньо стосуються прав та інтересів ОСОБА_2 , який не був залучений до участі у справі, колегія суддів дійшла висновку, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, відтак заочне рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 09 вересня 2022 року слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич О. Ф., приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук В. В. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Указане не позбавляє позивача права на звернення до суду за захистом порушених прав з визначенням належного суб`єктного складу учасників процесу.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено повністю, то існують підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За подання апеляційної скарги підлягав сплаті судовий збір у розмірі 1816, 80 грн.

Оскільки апеляційна скарга задоволена повністю та апеляційним судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, а ОСОБА_2 , відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, то з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1816, 80 грн за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Федяєва С. В. в інтересах ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 09 вересня 2022 року скасувати й ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Данич Оксана Федорівна, приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук Володимир Вікторович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1816, 80 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий Сергій МЕДВЕЦЬКИЙ

судді: Світлана КОПАНИЧУК

Віталій ОНІЩУК