Провадження № 2/646/4013/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м.Харків

Суддя Червонозаодського районного суду м. Харкова Чорна Б.М., розглянувши в приміщенні суду в м.Харкові заяву позивача ОСОБА_1 , в особі представника-адвоката Кузьміної Т.Г. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Кузьміної Т.Г. до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Кузьміної. Т.Г., звернулася до Червонозаводського районного суду м.Харкова із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою від 17.10.2020 року у розмірі 13 441 доларів США 97 центів, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 18.10.2024 року складає 559 959,87 грн., сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу.

Одночасно з вищевказаним позовом до суду надійшла заява ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Кузьміної. Т.Г. про забезпечення позову, в якій останній просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на частину квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності на підставі про право власності на житло від 14.12.1995, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду р.№9-95-60859.

В обґрунтування своєї заяви позивач зазначила, що 17.10.2019 р. між нею та відповідачем укладено договір позики, що підтверджується розпискою відповідача, відповідно до якої останній одержав в борг від позивача грошові кошти в сумі 12 000 доларів США, які відповідач зобов`язався повернути до 17.10.2020 року, про що написав розписку від 17.10.2019 року, завірену свідками. Однак, відповідач ухиляється від виконання покладеного на нього обов`язку з повернення суми отриманої позики. Згідно Інформаційної довідки, виданої Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 26.09.2024 року зазначено, що згідно з наявними архівними матеріалами реєстрація права власності на частину квартири по АДРЕСА_2 станом на 31.12.2012 проведена КП «БТІ» на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.12.1995 р., виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду р. № 9-95-60859. Так, позивачка має побоювання, що відповідач приховає чи відчужить наявне в нього майно з метою ухилення від виконання можливого судового рішення, враховуючи розмір заборгованості, а також тривалий термін невиконання зобов`язань щодо повернення боргу. У разі невжиття заходів забезпечення позову існує реальна загроза того, що відповідач може вчинити дії спрямовані на утруднення або унеможливлення виконання рішення в разі задоволення судом позову. Вважає, що обраний позивачем вид забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в майбутньому.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Враховуючи ту обставину, що викладені в заяві обставини та надані заявником докази є достатніми для розгляду заяви про забезпечення позову, заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи, що відповідає вимогам ст. 153 ЦПК України.

Враховуючи, що розгляд заяви про забезпечення позову відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, перевіривши матеріали справи приходить до наступного.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову є однією з найважливіших гарантій захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб, певним заходом для створення можливості реального виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог; прийняття передбачених законом заходів щодо забезпечення позову є правом суду, який розглядає спір. Заходи про забезпечення позову застосовується судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто бути безпосередньо зв`язаними з предметом спору, бути співмірними заявленим вимогам, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Судом також враховується охорона прав і інтересів інших осіб, які беруть участь у справі.

Пунктами 3,4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року, роз`яснено, що позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Верховний Суд у постанові від 20 травня 2020 року у справі №640/13156/18 зазначив, що обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер. Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів. При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Подаючи заяву про забезпечення позову заявник просить накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, який, як вказує заявник, належать на праві власності відповідачу, одночасно вказуючи на те, що розмір заборгованості за договором позики є значним, тому невжиття забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане майно приведе до утруднення або неможливості взагалі виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема: 1) розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; 2) наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; 3) запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Інформаційна довідка, видана Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 26.09.2024, про реєстрацію права власності на частину квартири АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 не є безспірним підтвердженням належністі цієї квартири (чи невстановленої її частини) відповідачу на даний час та її зв`язок з предметом позову. Обґрунтування цієї заяви мотивується лише міркуваннями та припущеннями, в тому числі і щодо можливої поведінки боржника відносно належного йому, як вказує заявник, майна, що не є достатньою підставою для задоволення заяви в контексті вимог п.4,7 ч.1 ст. 151 ЦПК України.

Інших доказів наявності та належності будь-якого нерухомого майна у приватній власності відповідача не надано, та крім того, заявником не зазначено інших осіб, яким на праві власності належить частина квартири АДРЕСА_1 .

При цьому, слід звернути увагу заявника на існуючий у чинному законодавстві порядок набуття права власності на нерухоме майно, його державну реєстрацію та облік з відповідною специфікою відомостей, які характеризують його індивідуальну визначеність як об`єкта цивільного права, а також порядок доступу до такої інформації фізичними особами, у тому числі адвокатами.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову бути домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Забезпечення позову не повинно порушувати принципи змагальності і процесуального рівноправ`я сторін. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Аналогічний висновок викладений, зокрема, в постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року в справі № 363/2197/17 (провадження № 61-15477св19).

Предметом позову по даній справі є стягнення боргу за договором позики у розмірі 12 000 доларів США. Об`єкт нерухомого майна частина квартира АДРЕСА_1 , відносно якої позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову у виді арешту, не є предметом спору у даній справі. Крім того, додані до матеріалів заяви документи не містять зазначення вартості вказаного об`єкту нерухомого майна, що позбавляє суд визначити співмірність забезпечення позову заявленим вимогам.

Будь-яких даних про дійсний намір відповідача відчужити своє майно, суду також не надано, тобто фактично заява про забезпечення позову ґрунтується на необґрунтованих припущеннях.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Проте позивачем зазначені обставини, щодо саме необхідності забезпечення позову, не доведені.

Лише факт наявності між сторонами спору за договором позики, строк виконання якого настав 17.10.2020 року, не є підставою для забезпечення позову.

Враховуючи викладене, перевіривши аргументованість поданої заяви, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

Керуючись ст.149-153, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в особі представника-адвоката Кузьміної Т.Г. про забезпечення позову - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його постановлення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Суддя Б.М.Чорна