Справа №487/8728/23
Провадження №2/487/2454/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2024 Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого-судді Кузьменко В.В., за участю секретаря судових засідань Барської А.В., розглянувши цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію,

ВСТАНОВИВ:

Представник ПАТ "Миколаївська теплоелектроцентраль" звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги мотивували тим, що позивач надавав теплову енергію за період з 2019-2023 роки до кв. АДРЕСА_1 . Відповідачі не сплачує кошти за теплову енергію, у зв`язку з чим виникла відповідна заборгованість.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.12.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Заочним рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 29.04.2024 року за позовом Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, позовні вимоги задоволено.

17.06.2024 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 03.07.2024 року заочне рішення від 29.04.2024 року скасовано, призначено судове засідання.

19.07.2024 року до суду від відповідача надійшла заява, в якій відповідач повідомляє, що до 05.08.2024 року буде подано відзив на позовну заяву.

07.08.2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача, в якому зазначає, що незрозуміло чому позов подається саме до відповідача, оскільки відсутні докази, що він був власником квартири в період за який стягується заборгованість. Даних про підключення до тепломережі кв. АДРЕСА_1 , Даних про те, що ОСОБА_1 є абонентом у нарядах не зазначено. До ТОВ "Николаевдомсервис" відповідач немає жодного відношення. Позивачем не надано допустимі докази. Разом з відзивом було додано заяву про застосування строку позовної давності до позовних вимог про стягнення коштів за період з 01.01.2019 по 28.11.2020 року та стягнення нарахованих за них інфляційних втрат та 3% річних. В задоволені позову просить відмовити.

17.09.2024 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

У судове засідання представник позивача не з`явився, до суду надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач до судового засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином.

Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Позивач здійснював постачання теплової енергії до вищевказаної квартири в період з 2019-2023 р., що підтверджується копіями нарядів на підключення будинку до теплових мереж на початку опалювального сезону.

Однак відповідачем оплата послуг за надану теплову енергію не здійснювалась, в зв`язку з чим утворилась заборгованість.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума боргу відповідача за спожиту теплову енергію за період з 01.01.2019 по 01.11.2023 р. складає 34037,71 грн.

Крім того за період з 01.02.2019 по 01.02.2022 року відповідачу нараховані: 2116,53 грн. сума на яку підлягає збільшенню борг з урахуванням індексу інфляції та 951,71 грн. три відсотки річних.

Відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з дій осіб, які породжують цивільні права та обов`язки. Обов`язок сплатити вартість спожитої теплової енергії випливає з самого факту користування тепловою енергією.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань і одностороння зміна умов договору не допускається.

Положеннями ст.ст.610,611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Уразі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми.

ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» звернулось до суду із позовом 28.11.2023 року, а період нарахуванням заборгованості починає обчислюватися з 01.01.2019 року.

У відповідності до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30березня 2020року №540-IX«Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (набрав чинності 02.04.2020 р.) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023р. № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Таким чином, у період 02.04.2020 р. до 30.06.2023 р. строк передбачений ст. 257 ЦК України був продовжений, у зв`язку із чим позивачем не пропущено строк позовної давності.

Крім того, відповідно до п. 19 перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином, строк позовної давності не пропущено, а тому позов підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2684 грн.

Керуючись ст. ст.259,263-265,280-282,354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства "Миколаївська теплоелектроцентраль" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» борг за спожиту теплову енергію в сумі 34037,71 грн., 2116,53 грн. - суму, на яку підлягає збільшення боргу з урахуванням індексу інфляції, 951,71 грн. - три відсотки річних, та 2684 грн. витрати зі сплати судового збору.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя В.В.Кузьменко