Справа № 142/39/24
Провадження № 22-ц/801/2183/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Нестерук В. В.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 рокуСправа № 142/39/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Копаничук С.Г., Матківської М.В.,

за участю секретаря судового засідання Кобенди Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №142/39/24 запозовом ОСОБА_1 до Піщанської селищної ради Вінницької області про встановлення факту родинних відносин та надання додаткового строку для прийняття спадщини,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Каленяка Едуарда Анатолійовича на рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2024 року,яке ухвалив суддя Нестерук В.В. в Піщанському районному суді Вінницької області, повний текст складено 26 серпня 2024 року,

в с т а н о в и в:

В січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Піщанської селищної ради Вінницької області про встановлення факту родинних відносин та надання додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідно до свідоцтва про народження № НОМЕР_1 ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . 06 серпня 1994 року між позивачем та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб.

Батьками позивача є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які уклали шлюб 02 серпня 1980 року. Мати позивача ОСОБА_6 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 її батьками були ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Мати позивача ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дід та баба позивача ОСОБА_7 та ОСОБА_9 одружилися ІНФОРМАЦІЯ_4 . Баба позивача ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_10 .

Позивач вказує, що померла ОСОБА_11 є рідною сестрою баби позивача ОСОБА_12 та відповідно є двоюрідною бабою позивача. Після смерті померлої залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 2,8018 га, на території Чорноминської сільської ради Тульчинського району, що підтверджується державним актом серія ЯГ №481258. На момент смерті померла була зареєстрована в с. Луги Чечельницького району Вінницької області, поховання померлої здійснювала позивач. Разом з тим, безпосередньо дані (записи) про народження померлої як в Тростянецькому ВДРАЦС так і в державному архіві Вінницької області відсутні, тому позивач позбавлена можливості звернутися безпосередньо до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Зазначає, що встановлення факту родинних відносин між померлою та позивачем має для неї юридичне значення, а саме, необхідне для оформлення нею своїх спадкових прав.

Також вказує, що оскільки за життя померла заповітів не складала, спадкові договори не укладала, відповідно спадкування належного їй майна можливо за законом. Вказує, що вона є двоюрідною внучкою померлої, що підтверджено письмовими доказами. У свою чергу причини пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини є поважними, оскільки, безпосередньо дані (записи) про народження померлої як в Тростянецькому ВДРАЦС так і в державному архіві Вінницької області відсутні, а тому позивач, не може звернутися безпосередньо до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, крім того, її мати, яка мала ближчий ступінь споріднення із померлою та після відкриття спадщини була жива, повідомляла про вчинення юридично значимих дій для прийняття спадщини, у зв`язку із чим позивач мала помилкове переконання про наявність відкритої спадкової справи після смерті двоюрідної баби та не зверталась до нотаріуса із відповідною заявою.

Таким чином, просила суд встановити факт, що ОСОБА_1 є внучатою племінницею (двоюрідною онукою) ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 . Визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, після смерті двоюрідної баби ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , терміном у два місяці, який починається з дня набранням рішенням суду законної сили.

Рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2024 року позов задоволено частково.

Встановлено факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт серія НОМЕР_2 , ІПН НОМЕР_3 , є внучатою племінницею (двоюрідною онукою) ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що факт родинних відносин між позивачем ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_11 є доведеним, та встановлення факту родинних відносин, відповідатиме інтересам заявниці, забезпечить реалізацію її законних прав.

В частині відмови в задоволені позову про визначення додаткового строку для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, то суд першої інстанції виходив з того, що відсутність документального підтвердження родинних зв`язків, невизначеність між позивачем та її матір`ю - хто з них буде приймати спадщину, не можуть бути розцінені, як поважні причини пропуску строку на прийняття спадщини, що об`єктивно перешкоджали позивачу звернутись до нотаріуса із відповідною заявою, при цьому не наведено інших обставин, які були об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для ОСОБА_1 вчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Каленяк Е.А. подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, порушив норми матеріального та процесуального права, тому ухвалив необґрунтоване рішення. Просив рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2024 року в частині відмови в задоволені позову про визначення додаткового строку для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог про встановлення факту родинних відносин, апеляційним судом не перевіряється, оскільки в цій частині рішення суду не оскаржується.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Луги Чечельницького району Вінницької області померла ОСОБА_11 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданим 26 серпня 2008 року виконкомом Лузької сільської ради Чечельницького району Вінницької області.

Згідно довідки виконкому Лузької сільської ради № 539 від 21 вересня 2018 року, вбачається, що останнім зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 було АДРЕСА_1 .

Згідно довідки виконкому Лузької сільської ради № 485 від 24 вересня 2019 року, вбачається, що останнім зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 було АДРЕСА_2 .

З довідки виконкому Лузької сільської ради № 538 від 21 вересня 2018 року, слідує, що ОСОБА_1 здійснювала поховання ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Луги Чечельницького району Вінницької області.

З копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 481258, виданого Піщанською районною державною адміністрацією 15 серпня 2008 року, вбачається, що ОСОБА_11 , яка проживає в с. Луги Чечельницького району Вінницької області на підставі розпорядження Піщанської РДА № 331 від 24 листопада 2006 року є власником земельної ділянки площею 2,8018 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території Чорноминської сільської ради з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

ОСОБА_11 до одруження з ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_9 мала дошлюбне прізвище « ОСОБА_14 », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , виданого 14 лютого 1980 року Чорноминською сільською радою Піщанського району Вінницької області.

Позивач ОСОБА_1 до одруження з ОСОБА_3 мала дошлюбне прізвище « ОСОБА_15 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 .

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_16 вбачається що її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

З копії свідоцтва про одруження матері позивача ОСОБА_5 вбачається що її дошлюбне прізвище було ОСОБА_17 .

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_18 вбачається, що її батьками були ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

З копії свідоцтва про одруження ОСОБА_19 вбачається що її дошлюбне прізвище було ОСОБА_14 .

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_20 вбачається, що її батьками були ОСОБА_21 та ОСОБА_22 .

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 слідує, що ОСОБА_19 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Луги Чечельницького району Вінницької області.

Отже, документально підтверджено, що бабою позивача ОСОБА_1 була ОСОБА_19 , дошлюбне прізвище якої було ОСОБА_14 , та батьками якої були ОСОБА_21 та ОСОБА_22 .

Відповідно до копії листа Тростянецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області № 868-28.13-35 від 07 листопада 2023 року в архіві відділу РАЦС та за відомостями Державного реєстру актів цивільного стану громадян факт державної реєстрації народження відносно ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_8 відсутній. Книги державної реєстрації актів про народження за 1918 рік по с. Луги (с. Ст.Луги) Чечельницького району Вінницької області не збереглись.

Відповідно до копії листа Державного архіву Вінницької області № 08-2464/7 від 27 жовтня 2023 року метричних книг по Свято-Покровській церкві с.Старо-Луги Ольгопільського повіту Подільської губернії в архіві на зберіганні немає, у зв`язку з чим неможливо надати довідку про народження ОСОБА_23 .

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкування за законом має місце лише у разі, коли воно не змінено заповітом спадкодавця. Так, відповідно до частини другої статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, повинен подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Частиною першою статті 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

У постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 351/2403/17 (провадження № 61-21751св18) зазначено, що «вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд має досліджувати поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій».

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач зобов`язаний був повідомити суду поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на встановлені обставини, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанцій про те, що позивач не надав суду безспірних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин значного пропуску строку (16 років) для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк, зокрема, оскільки позивач не спростовує свою обізнаність про смерть спадкодавця ОСОБА_11 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , а відтак після її смерті могла виявити свій інтерес до реалізації своїх спадкових прав та звернутись із заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк.

Крім того, суд першої інстанції вірно вказав на те, що відсутність документального підтвердження родинних зв`язків, невизначеність між позивачем та її матір`ю - хто з них буде приймати спадщину, не можуть бути розцінені, як поважні причини значного пропуску строку на прийняття спадщини, що об`єктивно перешкоджали позивачу звернутись до нотаріуса із відповідною заявою, при цьому не наведено інших обставин, які були об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для ОСОБА_1 вчасно звернутись із заявою про прийняття спадщини.

Відтак, позивачем не доведено наявності з 2008 року об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Враховуючи викладене, оскаржуване рішення слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Інші доводи апеляційної скарги також є безпідставними.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

ЄСПЛ вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», пункт 32).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Каленяка Едуарда Анатолійовича залишити без задоволення.

Рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 26 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 23 жовтня 2024 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Копаничук С.Г.

Матківська М.В.