Справа № 461/6149/24
Провадження № 2-ві/461/18/24
УХВАЛА

23.10.2024 року місто Львів

Суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Галицького районного суду м. Львова Павлюк Ольги Василівни у цивільній справі № 461/6149/24 за позовом ОСОБА_1 до Голови управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», керівника філії Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» про відшкодування шкоди та визнанні інформації недійсною,

встановив:

у провадженні судді Галицького районного суду м. Львова Павлюк Ольги Василівни перебуває цивільна справа № 461/6149/24 за позовом ОСОБА_1 до Голови управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», керівника філії Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» про відшкодування шкоди та визнанні інформації недійсною.

16.10.2024 від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Павлюк Ольги Василівни від розгляду цивільної справи № 461/6149/24.

Заявник вказує, що підставою для відводу слугувало те, що суддя не припинивши судового розгляду з прийняттям ухвали про задоволення позову, продовжила судовий розгляд без прийняття ухвали про відмову у прийнятті визнання позивачем позову. Також, заявник стверджує, що у судовому засіданні замість відповідача брав участь сторонній чоловік, який за твердженням заявника, не мав на це ніякого права. Окрім цього, ОСОБА_1 не погоджується із постановленою суддею ухвалою, якою будо задоволено клопотання представника Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про залучення останнього до розгляду справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів. У зв`язку з наведеним у заявника виникли сумніви у неупередженості та об`єктивності судді.

Ухвалою від 21 жовтня 2024 року суд, під головуванням судді Галицького районного суду м. Львова Павлюк Ольги Василівни, дійшов висновку про необґрунтованість заяви про відвід судді та заяву передано до канцелярії суду для визначення судді в порядку, визначеному ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Після проведення автоматизованого розподілу судової справи, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.10.2024, справу передано судді Галицького районного суду м. Львова Стрельбицькому Віталію Вікторовичу для розгляду заяви про відвід.

Дослідивши матеріали цивільної справи № 461/6149/24 за позовом ОСОБА_1 до Голови управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», керівника філії Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» про відшкодування шкоди та визнанні інформації недійсною, та надавши оцінку аргументам заявника, наведеним у відповідній заяві, приходжу до висновку, що доводи ОСОБА_1 щодо обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді при розгляді даної цивільної справи слід відхилити, з огляду на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Судове засідання у справі призначене на 31.10.2024 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені в статтях 36, 37 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

При вирішенні справи «Білуха проти України» Європейський суд з прав людини у пункті 49 рішення з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

У пункті 52 цього ж рішення щодо об`єктивного критерію зазначено, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України», як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється».

Тобто, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Наявність безсторонності відповідно до п. l cт. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Зі змісту заяви вбачається, що позивач має сумніви в об`єктивності та неупередженості судді у розгляді справи оскільки, за його твердженням, суддею Галицького районного суду м. Львова Павлюк Ольгою Василівною, не було прийнято процесуальних рішень, які на думку ОСОБА_1 відповідали б фактичним обставинам справи та повинні бути ухвалені. Зокрема, заявник вказує, що суддею було ухвалено рішення про залучення Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до розгляду справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів, з яким позивач не погоджується.

Аналіз змісту заяви свідчить про те, що відвід пов`язаний з непогодженням з процесуальними рішеннями та діями головуючого. Водночас, заявник не є особою, яка уповноважена оцінювати рішення суду, а доводів щодо наявності упередженості та необ`єктивності суду з причин, які не пов`язані з процесуальними діями суду заявником не наведено.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» визначені умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій самостійності судів та незалежності суддів.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного, а доказів протилежного заявником не надано.

Викладені у заяві обставини не є об`єктивно обґрунтованими та фактично зводяться до незгоди заявника з процесуальними рішеннями судді. Будь-яких посилань на наявність суб`єктивного критерію, тобто вчинення суддею дій, які б свідчили про прояви упередженості чи небезсторонності, заявником не зазначено, як і не подано належних доказів з цього приводу.

Підсумовуючи викладене вище, суд не знаходить підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про відвід судді.

Керуючись ст.ст.36, 40, 258-261, 353 ЦПК України,

постановив:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Галицького районного суду м. Львова Павлюк Ольги Василівни у цивільній справі № 461/6149/24 за позовом ОСОБА_1 до Голови управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», керівника філії Львівського обласного управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» про відшкодування шкоди та визнанні інформації недійсною відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.В. Стрельбицький