Справа № 279/5656/24
Провадження 2/279/1990/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Коваленко В.П.,

секретаря Зубкової І.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні в м. Коростені цивільну справу №279/5656/24 за позовом ОСОБА_1 до Іршанської селищної ради Коростенського району Житомирської області, про визнання права власності в порядку спадкування , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді: житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними допоміжними будівлями.

Позивач зазначив, що спадкоємцем за законом на частину спадкового майна, яке виникло після смерті спадкодавця. Спадкоємцем першої черги на рівні з ним є його сестра ОСОБА_3 , якій на даний час належить частина житлового будинку на підставі рішення Коростенського міськрайонного суду від 07.12.2023 року ( № 279/6922/23).

Вказав, що фактично прийняв спадщину після смерті батька та вступив у володіння спадковим майном, так проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, ніс витрати на поховання, на свій розсуд розпорядився спадковим майном, до цього часу проживає в спадковому будинку, сплачує належні платежі, несе витрати по утриманню будинку.

Звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок позивачу нотаріусом було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок.

В підготовче судове засідання позивач не з`явився, .

Представник відповідача Іршанської селищної ради в підготовче судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просить справу розглянути в його відсутність.

За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами , відповідно до вимог ст.ст. 191ч.2, 247 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення даного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ковалі Коростенського району Житомирської області помер ОСОБА_2 ( копія свідоцтва про смерть НОМЕР_1 ( а.с.3).

Згідно довідки № 267/05-24 від 07.08.2023 року, виданої Іршанською селищною радою Коростенського району Житомирської області, про те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований та

проживав в АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті за даною адресою були зареєстровані:

1.Син ОСОБА_1 ,1971 р.н.,

2.Дочка - ОСОБА_3 ,1974 р.н..

3.Внук - ОСОБА_4 ,1993 р.н.,

4.Внука - ОСОБА_5 ,1999 р.н. (а.с. 6 )

Згідно довідки № 234/05-24 від 10.07.2023 року, виданої Іршанською селищною радою Коростенського району Житомирської області, про те, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно запису в господарській книзі №1 за 2006 -2010 р.р., особовий ранок № НОМЕР_2 .

Рік забудови 1913, матеріал стін дерево, матеріал покрівлі -шифер . ( а.с. 7).

Відповідно до положень ст. 100, 101 ЦК УРСР 1963 року, громадяни могли мати у власності житловий будинок, причому глава 10 Особиста власність цього ж кодексу не повязувала наявність такого права з його обовязковою державною реєстрацією.

На час набуття права власності спадкодавцем на спірний будинок державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди, регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими як Інструкція про прядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, а підстави набуття права власності на таке майно визначались ст.ст.100,101 ЦК УРСР. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 04.01.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Отже, після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина у вигляді частини житлового будинку в АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач звернулась до Другої Коростенської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, нотаріус обґрунтовано відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. ( лист відома а.с. 4)

Згідно абзацу 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку

шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Відповідно до ч.1ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації,

передбаченої цим Законом, за таких умов : якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Відтак, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання права власності в порядку спадкування є такими, що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 200, 247,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 392,1216-1218, 1261,1268,1297 ЦК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги задовольнити .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , в порядку спадкування за законом право власності на частину житлового будинку з надвірними допоміжними приміщеннями АДРЕСА_1 , що залишився після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Коваленко В.П.