Справа № 703/4174/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі судді Биченка І.Я., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

установив:

АТ «Перший український міжнародний банк» звернулось до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 60335 грн. 34 коп. боргу за кредитним договором з підстав невиконання його умов.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18 вересня 2018 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №701, за умовами якого відповідачу було видано кредитну картку з лімітом в сумі 1000 грн 00 коп., який пізніше було збільшено до 36500 грн 00 коп.

ОСОБА_1 не виконує свої кредитні зобов`язання за договором, внаслідок чого станом на 04 червня 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 60335 грн 34 коп., з яких 36141 грн 34 коп. заборгованість за кредитом; 24194 грн 00 коп. - заборгованість за процентами.

Оскільки відповідач в добровільному порядку не сплачує вказані кошти, позивач просить стягнути їх шляхом винесення судового рішення.

Ухвалою від 19 серпня 2024 року суд постановив розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило.

У наданому суду відзиві на позов відповідач проти задоволення позову заперечувала та зазначила, що між нею та банком кредитний договір не укладався, а підписана анкета-заява № 701 від 18.09.2018 не містить суттєвих умов кредитного договору, та не містить відсоткової ставки та будь якої іншої компенсації банку. Вказала, що її не було ознайомлено з умовами кредитування, про що свідчить відсутність підпису під «Умови та правила» та «Тарифи» Банку». Окрім того, в даних витягах з «Умов та правил» та «Тарифів» відсутня дата складення. Відтак неможливо встановити чи саме ці умови діяли на момент підписання анкети заяви. Наведене в позовній заяві твердження про підтвердження нею, відповідачем, своєї згоди на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає договір, є безпідставним. Позивачем не надано доказів оформлення та укладання між сторонами, та, відповідно, отримання позичальником Умов та Правил надання банківських послуг, паспорта споживчого кредиту і Тарифів, що свідчить про те, що договір між сторонами про надання банківських послуг укладений у неналежній формі. Також зазначила, що банком на обгрунтування своїх позовних вимог додано витяг з «Умов обслуговування рахунків фізичних осіб», при цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов відповідач розуміла та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент нібито отримання нею, відповідачем, кредитних коштів, взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів). Надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з умов обслуговування рахунків фізичної особи АТ «ПУМБ» також є документами, виданими Банком в односторонньому порядку і не містять підпису позичальника ні про погодження таких умов, ні про взагалі ознайомлення з ними. Тому позивачем не доведено факт укладення кредитного договору ні у письмовій формі, ні у формі електронного документа, а кредитний договір укладений з недотриманням письмової форми, є нікчемним. Вказала також, що позивачем не надано доказів заборгованості відповідача за кредитним договором, адже первинні документи наявності такої відсутні. Надана виписка по рахунку містить тільки загальні суми боргу, що не підтверджуються відповідними проведеними банківськими розрахунками та позбавляє можливості встановити наявність підстав для задоволення вимог у відповідному розмірі. Банківські виписки надані позивачем також не містять підписів особи, яка відповідальна за їх достовірність, що є обов`язковим реквізитом до первинних документів. Таким чином, із наданої позивачем виписки з рахунку, як доказу на підтвердження наявності заборгованості відповідача, неможливо встановити наявну суму боргу, його складові, період за який він утворився, що унеможливлює проведення об`єктивного розгляду справи та задоволення вимог банку.

Враховуючи викладене просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

У наданій суду відповіді на відзив представник позивача зазначив, що при укладенні кредитного договору між банком та відповідачем були погоджені усі істотні умови. Надана виписка по рахунку відповідача є належним та допустимим доказом, оскільки містить інформацію щодо надання банком кредитних коштів клієнту, їх отримання та використання, нарахування банком відсотків, комісії, пені, а також погашення позичальником заборгованості.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 18 вересня 2018 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір шляхом підписання відповідачем Заяви №701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБО), підписанням якої відповідач підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення ДКБО фізичних осіб, розміщену на сайті АТ «ПУМБ» (pumb.ua) в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх), погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладенням договору страхування, підписанням заяви підтримує свою згоду на укладення договору страхування на зазначених нижче умовах.

У заяві про приєднання до ДКБО фізичних осіб зазначено, що відповідач просила банк відкрити на її ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривнях та надати кредитну картку, кредитний ліміт у сумі 1000 грн; розмір реальної річної процентної ставки складає 57,73 %; розрахунковою та платіжною датою є 30 число кожного місяця; строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюється відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної картки.

18 вересня 2018 року ОСОБА_1 також був підписаний паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено, що позичальнику відкрито кредитну лінію шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії в межах встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку з дня прийняття рішення банком. Сума/ліміт кредиту 1000 грн зі строком користування кредитом 12 місяців. Зі спливом вказаного строку продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін. Процентна ставка 47,88 % річних; процентна ставка фіксована. Процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту 62,0% річних.

Сума кредитного ліміту за договором №701 змінювалася, а саме: 18 вересня 2018 року на рахунок 47.88 8725 встановлено кредитний ліміт 1000 грн., який в подальшому збільшено до 36500 грн 00 коп., що підтверджується довідкою про збільшення кредитного ліміту, наданої АТ «ПУМБ».

Відповідно підпункту 4.3.6.4 пункту 4.3 частини 4 розділу ІІ ДКБО, який є публічною частиною договору, до якого приєднався позивач, підписавши заяву на приєднання до ДКБО, яка є індивідуальною частиною договору, сторони дійшли згоди, що банк (відповідач) має право змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого кредитного ліміту або закрити кредитний ліміт взагалі за умови інформування клієнта (позивача) шляхом направлення SMS-повідомлення на номер мобільного телефону. В SMS-повідомленні про зміну розміру кредитного ліміту банк повідомляє клієнту новий розмір кредитного ліміту. У разі незгоди клієнта із зміненим розміром кредитного ліміту, за винятком випадку, передбаченого п. 4.2.19 розділу ІІ цього договору, клієнт протягом 30 (тридцяти) календарних днів повинен звернутися до банку та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку, якщо клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною кредитного ліміту та/або здійснив першу платіжну операцію після отримання вказаного SMS-повідомлення банку, згода клієнта зі зміною умов договору вважається підтвердженою.

Позивач АТ «ПУМБ» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав ОСОБА_1 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Станом на 04 червня 2024 року, згідно з наданим банком розрахунком заборгованості за кредитним договором №701 від 18 вересня 2018 року, заборгованість відповідача за відсотками становить 24194 грн 00 коп., заборгованість за кредитом 36141 грн 34 коп.

05 червня 2024 року АТ «ПУМБ» надіслано відповідачу ОСОБА_1 письмову вимогу (повідомлення) про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення.

На підтвердження отримання та користування відповідачем кредитних коштів позивачем надано виписку по картковому рахунку, в якій міститься повна інформація про рух коштів, відображено всі операції за кредитним договором за даним балансом, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей.

За змістом ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 572/1169/17 (провадження № 61-684св18) вказано, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ «Перший Український Міжнародний Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частина перша, друга статті 640 ЦК України).

Відповідно до ч.1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, згідно положень ст. 1046 цього Кодексу договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст. 509 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Положеннями ч.2 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Оскільки відповідачем підписано заяву №701 від 18 вересня 2018 року про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту, які містять відомості про розмір кредитного ліміту, розмір встановлених процентів, строк кредитування, порядок погашення заборгованості, то сторонами погоджено істотні умови договору, зокрема розмір кредиту, розмір процентів за користування кредитом, порядок погашення заборгованості, тощо.

Вказаним спростовуються доводи про те, що банк не дотримався вимог, щодо повідомлення про умови кредитування та узгодження зі споживачем цих умов.

За приписами ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору споживчого кредиту №701 від 18 вересня 2018 року. Зазначений договір недійсним не визнано.

Таким чином, за встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд приходить до висновку про укладеність договору споживчого кредиту №701 від 18 вересня 2018 року між ОСОБА_1 та АТ «Перший Український Міжнародний Банк».

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Із виписки з особового рахунку ОСОБА_1 наданої АТ «ПУМБ» вбачається, що остання систематично використовувала грошові кошти з рахунку на оплату товарів та послуг та здійснювала часткове погашення кредиту.

Окрім того, факт не отримання кредитних коштів та не користування ними відповідачем не доведено.

ОСОБА_1 , будучи вільною в укладенні кредитного договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, та будучи обізнаною з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, підписавши кредитні документи, погодила таким чином умови сплати процентів за користування кредитними коштами.

Враховуючи, що сторони узгодили істотні умови договору і відповідач ОСОБА_1 погодилася на отримання у кредит коштів саме на таких умовах, однак порушила їх, щомісячні платежі по поверненню кредитних коштів у визначеному договором розмірі не погашала, дослідивши надані суду письмові докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

За змістом ч.1,2 наведеної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до платіжної інструкції №171 від 18 липня 2024 року позивач сплатив 2422 грн. 40 коп. судового збору за звернення до суду з наведеним позовом.

Враховуючи, що позов підлягає до повного задоволення з відповідача на користь позивача належить стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у повному обсязі.

Докази на понесення позивачем будь-яких інших судових витрат матеріали справи не містять.

На підставі наведеного, керуючись ст. 5, 7,12, 81, 89, 141, 247, 263, 265, 280-282 ЦПК України суд

вирішив:

Позов Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість по кредитному договору №701 від 18 вересня 2018 року у розмірі 60335 грн 34 коп. та 2422,40 грн. судового збору, а всього 62757(шістдесят дві тисячі сімсот п`ятдесят сім) грн. 74 (сімдесят чотири) коп.

Рішення може бути оскаржене сторонами до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом цих строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи

Повне судове рішення складено 23 жовтня 2024 року.

Учасники справи:

позивач - акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», юридична адреса: м. Київ, вул. Андріївська, 4, ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя І.Я. Биченко