Справа № 573/1514/24
Номер провадження 2/573/336/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

з участю секретаря судового засідання Кислої Ю.М.,

розглянув заочно у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

30 липня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу. Свої вимоги мотивує тим, що 24 січня 2022 року сталася ДТП за участі транспортного засобу марки «ВАЗ», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 . Транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «ВАЗ» була забезпечена в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-207317412. Вина відповідача у скоєнні зазначеної вище ДТП підтверджується постановою суду, якою його визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 з урахування зносу, без урахування ПДВ, складає 56985,31 грн. Відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування від 01 червня 2022 року між потерпілою особою та ТДВ «СГ «Оберіг» було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 45500 грн., які перераховані потерпілому 10 червня 2022 року. Посилаючись на викладене, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 в порядку регресу шкоду в розмірі 45500 грн, а також 7300 грн витрат на правничу допомогу та судові витрати.

Ухвалою від 08 серпня 2024 року відкрито провадження в справі та її призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача ТОВ «Страхова група «Оберіг» - адвокат Стецюра О.В. у судове засідання не з`явилася, направила клопотання про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання також не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

Враховуючи, що належним чином сповіщений відповідач у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив на позов не подав, а також, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Судом встановлено, що 24 січня 2022 року о 13:20 год ОСОБА_1 у м. Тернополі по вул. 15 Квітня, 29, керуючи транспортним засобом «ВАЗ 211010», д.н.з. НОМЕР_1 у стані наркотичного сп`яніння, порушив ПДР України, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди з пошкодженням транспортних засобів «ВАЗ 211010», д.н.з. НОМЕР_1 та «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_3 .

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 лютого 2022 року, яка набрала законної сили 09 березня 2022 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (а. с. 4-5).

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «ВАЗ», модель 211010, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована в ТДВ «СГ «ОБЕРІГ», що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ЕР-207317412 (а. с. 4).

01 червня 2022 року потерпілий ОСОБА_2 звернувся до ТДВ «СГ «ОБЕРІГ» із заявою на виплату страхового відшкодування у зв`язку із настанням страхового випадку 24 січня 2022 року за договором страхування ЕР-207317412 від 17 грудня 2021 року.

Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи також вбачається, що вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_2 з урахування зносу, без урахування ПДВ, складає 56985,31 грн. Відповідно до заяви про виплату страхового відшкодування від 01 червня 2022 року між потерпілою особою та ТДВ «СГ «Оберіг» було узгоджено розмір страхового відшкодування в сумі 45500 грн.

У зв`язку із настанням страхового випадку складено страховий акт №36705/1/1 від 10 червня 2022 року, згідно з яким під час розслідування та опрацювання страхової справи встановлено, що заявлена подія є страховим випадком та сума страхового відшкодування становить 45500 грн (а. с. 2, 5-6 зв. бік).

Платіжним дорученням №13896 від 10 червня 2022 року СГ ОБЕРІГ ТДВ перерахувало ОСОБА_2 страхове відшкодування у сумі 45500 грн (а. с. 10).

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах його фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний випадок.

Згідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме - шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Оскільки джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, то відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

07 червня 2022 року відповідачу було направлено вимогу про виплату грошових коштів (а. с. 7), однак станом на день звернення з позовом до суду кошти на рахунок позивача не надходили.

Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений строк згідно умов договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Отже, у позивача в силу положень ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виникло право вимоги до відповідача, який у добровільному порядку свої зобов`язання щодо відшкодування витрат страхового відшкодування страховій компанії не виконав.

Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та необхідність стягнення з відповідача виплаченої шкоди в порядку регресу у розмірі 45500 грн.

Також позивач просив стягнути судові витрати, понесені ним на сплату судового збору в сумі 2422 грн та сплату витрат на правничу допомогу в сумі 7300 грн.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог.

26 червня 2024 року між ТДВ «СГ Оберіг» (надалі «Клієнт») та адвокатом Стецюрою О.В. (надалі «Адвокат») укладено договір про надання професійної правничої допомоги, відповідно до п. п. 1.1. розділу 1 якого Клієнт приймає, а адвокат надає правничу допомогу щодо представництва інтересів Клієнта в суді першої інстанції про стягнення на користь Клієнта страхового відшкодування, яке було виплачено згідно з полісом №ЕР-207317412 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 24 січня 2022 року. Згідно з п. п. 4.1-4.2 розділу IV договору вартість правової допомоги, що надається Адвокатом, складає 7300 грн, підставою для оплати винагороди за договором є акт приймання-передачі наданих послуг (а. с. 7 зв. бік, 8 зв. бік).

Факт надання послуг підтверджується актом прийому-передачі наданих послуг до договору про надання професійної правничої допомоги №36705/1/1 від 26 червня 2024 року. Кошти перераховані відповідно до платіжної інструкції 10 травня 2024 року № (а. с. 8, 12).

З акту №2 про надання юридичної допомоги вбачається, що Адвокатським об`єднанням "ЛІГАЛ АССІСТАНС» були надані такі послуги: ознайомлення та аналіз документів страхової справи за одну годину роботи 1460 грн; надання Клієнту консультацій і роз`яснень з правових питань за пів години роботи 730 грн, складання позовної заяви за три години роботи 4380 грн; підготовка додатків. Підписання та направлення всіх підготовлених документів до суду та іншим учасникам за пів години роботи 730 грн, а разом 7300 грн.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Вирішуючи питання обґрунтованості щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 7300 грн, слід приймати до уваги таке.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява №66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у п. 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява №58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду у справі №755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі №905/1795/18 та у справі №922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Тому суд зазначає, що при розподілі витрат на професійну правничу допомогу необхідно врахувати, що справа є незначної складності, розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 45500 грн, а обсяг досліджених доказів є невеликим, тому суд вважає за необхідне зменшити суму витрат на правничу допомогу до 3000 грн. Саме такий розмір витрат є об`єктивним, співмірним з виконаною адвокатським об`єднанням роботою у цій справі.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Керуючись статтями 258, 259, 264, 265, 273, 280-283 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» (03040, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 14, ) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 45500 грн задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Оберіг» завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 45500 (сорок п`ять тисяч п`ятсот) гривень та 5422 (п`ять тисяч чотириста двадцять дві) гривні судових витрат.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Білопільського районного суду Сумської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду.

Суддя