Справа № 606/1867/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Марціцкої І.Б.

з участю секретаря Пасько І.Б.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Теребовля у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Заверухи Алії Фратівни в інтересах ОСОБА_1 до Микулинецької селищної ради, третя особа приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Мєшкова Н.Ф. про визнання права власності на спадкове майно , -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_2 звернулась до суду в інтересах ОСОБА_1 із позовом до Микулинецької селищної ради, третя особа приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Мєшкова Н.Ф. про визнання права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 за законом після смерті брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування вимог позивач вказує, що будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належав до робітничого двору, головою якого була ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. Після її смерті спадщину прийняв онук ОСОБА_3 у встановленому законом порядку, однак не оформив спадкові права. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилася спадщина за законом на належне йому майно, яку прийняв брат ОСОБА_1 в установленому законом порядку. Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Мєшкової Н.Ф. №875/02-31 від 21.08.2024 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 за законом після смерті ОСОБА_3 у зв"язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Посилаючись на наведене позивач, просить задовольнити позов.

Представник позивача в підготовче судове засідання до суду не з`явилася, просила розглядати справу за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала, про що надала до канцелярії суду письмова заяву.

Представник відповідача Микулинецької селищної ради просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечує проти задоволення позову, про що надав до канцелярії суду письмову заяву.

Третя особа приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Мєшкова Н.Ф. у підготовче судове засідання не з"явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, однак надала заяву відповідно до якої просить розгляд справи проводити за її відсутності.

Відповідно до вимог ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем

За вказаних обставин, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося

Суд, розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини.

Як вбачається із довідки виданої виконкомом Микулинецької селищної ради Тернопільської області №38 від 22.08.2024 року, будинковолодіння станом на 15.04.1991 по АДРЕСА_1 відносилося до робочого типу двору, голова двору ОСОБА_4 .

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», застосовується чинне на той час законодавство.

Так, у відповідності до законодавства, діючого до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність», права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Згідно з ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов`язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг. Таким чином, записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди.

Спеціальним нормативним актом, який визначав порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах є Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13.04.1979 № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені Центральним статистичним управлінням СРСР 12.05.1985 № 5-24/26 (далі - Вказівки № 5-24/26), та Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені постановою Державного комітету статистики СРСР від 25.05.1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69), які були замінені Інструкцією з ведення погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджених наказом Міністерства статистики України від 22.02.1995 № 48.Згідно із зазначеними Вказівками суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати касаційного цивільного суду 04 листопада 2021 року в справі № 452/888/19 (провадження № 61-5247св20) зазначено, що: «відповідно до статті 563 ЦК Української РСР в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Якщо після смерті члена колгоспного двору інших членів двору не залишається, до майна двору застосовуються правила цього розділу. Особисте майно членів колгоспного двору після їх смерті переходить до спадкоємців на загальних підставах. Правила цієї статті застосовуються також при спадкоємстві майна в господарстві громадян, які займаються індивідуальною трудовою діяльністю в сільському господарстві. Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників. Отже, застосування судами норм статей 120, 123 ЦК Української РСР без належного з`ясування питання про правильність віднесення будинку до суспільної групи господарств - колгоспний двір є помилковим».

Оскільки спірне будинковолодіння відносилосяся до суспільної групи робітничий двір, тому положення статей 120, 123 ЦК УРСР застосуванню не підлягають, оскільки майнові правовідносини господарства робітника були врегульовані загальними нормами цивільного, земельного та сімейного права. Він не мав статусу колгоспного двору, а тому немає підстав застосування до правовідносин у цій справі норм ЦК УРСР 1963 року, у тому числі за аналогією закону.

Таким чином, будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим у с. Варваринці Теребовлянського району Тернопільської області.

Відповідно до сідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , в графі мати вказана ОСОБА_4 .

Як вбачається із свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 зароеєстрували шлюб.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина за законом на належне їй майно, яку прийняв онук ОСОБА_3 в установленому законом порядку передбаченому ст. 549 ЦУ УРСР, однак не оформив спадкових прав, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Микулинецької селищної ради №39 від 22.08.2024.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , в графі батько вказаний ОСОБА_6 , в графі мати- ОСОБА_8 .

Згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , в графі батько вказаний ОСОБА_6 , в графі мати- ОСОБА_8 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюб усерії НОМЕР_6 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_7 зареєстрували шлюб .

ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 , виданим виконавчим комітетом Дружбівської селищної ради Теребовлянського району Тернопільської області.

Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом Микулинецької селищної ради №40 від 22.08.2024, ОСОБА_3 був зареєстрований та прожива за адресою: АДРЕСА_1 ; на день смерті померлий був зареєстрований один та являється головою двору за вищевказаною адресою.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 виданого Теребовлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 06.09.2023 року.

Постановою приватного нотаріуса Тернопільського районного нотаріального округу Тернопільської області Мєшкової Н.Ф. №875/02-31 від 21.08.2024 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, після смерті брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв"язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. У приватного нотаріуса знаходиться спадкова справа №12/2024 заведена 02.03.2024 за заявою ОСОБА_1 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ; відомостей про інших спадкоємців за законом першої та другої черги у нотаріуса немає.

Суд, розглянувши справу, дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступного

Згідно з вимогами ч. 1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з нормами ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно довимог ч.1ст.1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

В силу вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За вказаних вище обставин, суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, що позовні вимоги адвоката Заверухи Алії Фратівни в інтересах ОСОБА_1 до Микулинецької селищної ради, третя особа приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Мєшкова Н.Ф. про визнання права власності на спадкове майно не порушують прав інших осіб та підлягають до задоволення у повному обсязі. А тому слід визнати за ОСОБА_1 права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 за законом після смерті брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст.ст. 3,4, 12,81, 259, 263, 265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, ст.392, 1233, 1264,1268 Цивільного кодексу України, суд ,-

В ИР ІШ ИВ :

Позов адвоката Заверухи Алії Фратівни в інтересах ОСОБА_1 до Микулинецької селищної ради, третя особа приватний нотаріус Тернопільського районного нотаріального округу Мєшкова Н.Ф. про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 за законом після смерті брата ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду .

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий суддя І.Б. Марціцка