УХВАЛА

21 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 464/345/24

провадження № 61-13646ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргуГоловного управління Державної податкової служби у Львівській області на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11 квітня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, третя особа - Залізничний відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту з рухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ГУ ДПС у Львівській області про зняття арешту з рухомого майна.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 11 квітня 2024 року позов задоволено.Звільнено з-під податкової застави (обтяження), яка зареєстрована 05 квітня 2019 року за № 20413062 та 12 лютого 2020 року за № 27480039, транспортний засіб - причіп марки «KOGEL S24-1», сірого кольору, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , WIN-НОМЕР_2. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року апеляційну скаргу ГУ ДПС у Львівській області залишено без задоволення. Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11 квітня 2024 року залишено без змін.Поновлено дію рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11 квітня 2024 року.

Ухвалами Верховного Суду від 19 вересня та 08 жовтня 2024 року повернуто ГУ ДПС у Львівській області касаційні скарги на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11 квітня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року у справі № 464/345/24.

У касаційній скарзі, поданій 11 жовтня 2024 року, ГУ ДПС у Львівській області просить скасувати рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11 квітня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

ГУ ДПС у Львівській області порушено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11 квітня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року.

Врахувавши, що заявником було вперше подано касаційну скаргу насудові рішення в межах строку на касаційне оскарження, яку ухвалою Верховного Суду від 19 вересня 2024 року повернуто, а вдруге подану касаційну скаргу ухвалою Верховного Суду від 08 жовтня 2024 року також повернуто, колегія суддів дійшла висновку, що причини пропуску процесуального строку слід визнати поважними. КлопотанняГУ ДПС у Львівській області підлягає задоволенню, а строк на касаційне оскарження - поновленню на підставі частини другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судове рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством вартісного порогу для скарг, що подаються на розгляд суду касаційної інстанції, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК Українитакож має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи та переоцінки доказів, яким було надано належну оцінку судами попередніх інстанцій.

Предметом спору у цій справі є зняття арешту з рухомого майна, а саме причепу марки «KOGEL S24-1», який придбаний позивачем на електронних торгах за 158 000,00 грн, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2024 року (250 х 3 028 грн = 757 000 грн).

На підставі досліджених доказів судами встановлено, що ГУ ДПС у Львівській області надало згоду на реалізацію майна ОСОБА_2 , що перебувало у податковій заставі, однак після його реалізації та перерахування коштів на погашення податкового боргу згаданого платника відмовляється внести зміни про звільнення такого з-під податкової застави.

Водночас в ухвалі Львівського апеляційного суду від 17 червня 2024 року про призначення справи до розгляду вказано, що ця справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Заперечень щодо цього касаційна скарга не містить.

З урахуванням наведеного ця справа підлягає віднесенню до категорії справ незначної складності. Водночас ця справа не відноситься до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, виключний перелік яких передбачений частиною четвертою статті 274 ЦПК України.

Отже судові рішення у цій справі за загальним правилом не підлягають касаційному оскарженню.Норми процесуального закону, якими врегульовано процедуру доступу до суду касаційної інстанції, слід визнати такими, що відповідають критеріям правової визначеності та передбачуваності.

Касаційна скарга не містить прямих посилань на наявність обставин, які передбачені підпунктами а-г пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Колегія суддів враховує мотиви судових рішень та правову оцінку наявних у матеріалах справи доказів, на підставі яких задоволено позовні вимоги. Незгода відповідача з ухваленими судовими рішеннями у цій справі не свідчить про те, що така справа становить суспільний інтерес або має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Верховний Суд, взявши до уваги предмет позову, складність справи, встановлені судами обставини і надану обґрунтовану оцінку наявним у матеріалах справи доказам (позивач не відповідає за податковими зобов`язаннями попереднього власника майна), а також оцінивши доводи касаційної скарги, вважає, що відсутніпідстави для перегляду у касаційному порядку судових рішень у цій справі.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскількиГУ ДПС у Львівській області подало касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з приписами ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною другою статті 390, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

КлопотанняГоловного управління Державної податкової служби у Львівській області про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішеньзадовольнити.

Поновити Головному управлінню Державної податкової служби у Львівській області строк на касаційне оскарження рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11 квітня 2024 року та постанови Львівського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

Головного управління Державної податкової служби у Львівській області на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 11 квітня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 08 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області, третя особа - Залізничний відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про зняття арешту з рухомого майна.

Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович