Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4755/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

21.10.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Нечаєв В.В., звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 15.11.2001 між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за №15 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

Від цього шлюбу в них народилися четверо дітей: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між позивачкою та відповідачем уже тривалий час мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування, виникають часті спори. Спільне господарство вже не ведеться. Продовжувати такі шлюбні відносини позивачка не бажає. Останні роки сторони не проживають разом. Діти на повному утриманні позивачки.

Всі намагання мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів. Протягом останнього часу виникають різні суперечки через те, що чоловік знаходиться за кордоном і скоріш за все має відносини з іншою жінкою. Позивачка переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Спору стосовно розподілу майна та місця проживання дітей - наразі не має. У зв`язку з наведеним позивачка просить шлюб розірвати та відновити їй дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 ».

Разом із позовною вимогою про розірвання шлюбу позивачка просить суд вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Домовленості про сплату аліментів між ними немає. У добровільному порядку матеріально піклуватися про дітей відповідач не хоче, позивачка вимушена в індивідуальному порядку просити, щоб відповідач виплатив певну суму, хоча має постійний дохід, перебуваючи за кордоном. Він офіційно не працевлаштований, проте дохід постійно отримує. Відповідач працює за кордоном в Угорській Республіці в місті Сентендре помічником на будівництві і отримує заробітну плату 1800 Форинтів за годину. Самостійно забезпечувати дітей матеріально позивачка не має змоги. Позивачка раніше працювала продавцем на касі у супермаркеті ОСОБА_8 , однак наразі ніде не працює. У зв`язку з наведеним позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання доньки ОСОБА_9 , синів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 в твердій грошовій сумі по 3500 грн щомісячно на кожну дитину до досягнення дитиною повноліття.

Позивачка та її представник про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явилися, однак представник позивача подав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового розгляду від нього не надходило, відзив на позов не подав.

Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст. ст. 223, 280, 281 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає частковому задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивачка в своїй заяві.

Так, в судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15.11.2001 у виконкомі Перехрестівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 15, що стверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 15.11.2001.

Від шлюбу в них народилися четверо дітей: донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка досягла повноліття, дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Причиною розірвання шлюбу стали різні характери та протилежні погляди на сімейне життя.

Шлюб сторін носить формальний характер.

Тривалий час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Часто виникають суперечки, непорозуміння, конфліктні ситуації.

Відповідач виїжджає на заробітки за кордон, за переконанням позивачки він має іншу сім`ю.

Крім того між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання неповнолітніх дітей, які проживають разом з матір`ю, позивачкою по справі.

Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України.

Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін.

У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України).

За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Тобто обов"язок утримувати дитину є рівним для обох батьків.

За вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 184 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається судом за заявою платника або одержувача, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідач є працездатним і може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дітей, передбачених ст.188 СК України, не встановлено, а тому суд вважає, що відповідач, як батько, зобов`язаний брати участь в утриманні дочки та синів.

З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін неповнолітніх дітей та обставини життя подружжя, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям не живуть, подальше збереження шлюбу між ними є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивачки до суду та до розгляду справи у суді наміри позивачки розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивачки до розірвання шлюбу, а відтак суд приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін і їх неповнолітніх дітей, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв`язку із чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Крім цього, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка бажає відновити своє дошлюбне прізвище після розірвання шлюбу, а тому, суд прийшов до переконання, що необхідно відновити їй дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 ».

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача, як аліменти на дітей сторін, суд приймає до уваги встановлені у справі обставини, керуючись принципами законності, справедливості та розумності, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та з відповідача слід стягувати аліменти на утримання спільних з позивачкою неповнолітніх дітей у розмірі по 2300 грн щомісячно на кожну дитину, від дня пред`явлення позову до повноліття дитини.

Згідно з ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачка сплатила 1211,20 грн судового збору, а відтак, з урахуванням вищенаведеного понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивачка звільнена від сплати судового збору за звернення до суду із позовною вимогою про стягнення аліментів, відтак із відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 13,18, 81, 141, 223, 259, 263-265, 280, 281 ЦПК України, ст. ст. 110, 112, 113, 180, 182, 184 Сімейного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити частково.

Шлюб, укладений 15 листопада 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований у виконкомі Перехрестівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 15 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 відновити дошлюбне прізвище « ОСОБА_7 ».

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканки АДРЕСА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 і сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі по 2300 грн (дві тисячі триста гривень) щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду 09.07.2024 до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211,20 грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Виноградівського районного суду Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко