Справа №522/2965/23
Провадження №2/522/2852/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

при секретарі судового засідання Тетькової В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за ст. 625 ЦК України,

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за ст. 625 ЦК України.

Позивач АТ «Сенс Банк» просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за Кредитним договором №2008/686-Ф03.14/13 від 26.02.2008 року у вигляді 3% річних та інфляційних втрат на підставі статті 625 ЦК України від суми простроченої заборгованості за тілом кредиту за період з 01 листопада 2019 року по 01 листопада 2022 року в розмірі 378420, 25 грн. При цьому, Позивач посилається на виконання своїх зобов`язань за вказаним Договором в повному обсязі, надавши ОСОБА_2 кредит, однак так як Відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконував, виникла відповідна заборгованість. Позивач посилається в обгрунтування вимог на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13.09.2011 року, яким з Відповідача стягнуто заборгованість по договору кредиту у розмірі 732 231,88 грн.

28 лютого 2023 року з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області надійшли відомості щодо місця реєстрації Відповідача по справі. Також зазначено, що ОСОБА_2 змінила прізвище 28 вересня 2011 року на « ОСОБА_3 ».

Ухвалою суду від 01 березня 2023 року відкрито провадження по справі, встановлено спрощений порядок розгляду справи.

13 жовтня 2023 року судом було ухвалено заочне рішення, яким позов Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за ст. 625 ЦК України, було задоволено.

12 грудня 2023 року представник ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2023 року.

Ухвалою суду від 21 грудня 2023 року заяву представника ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2023 року було задоволено. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2023 року у справі за позовом акціонерного товариства «СенсБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за ст. 625 ЦК України скасовано та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 27 березня 2024 року клопотання представника Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» про витребування доказів задоволено. Витребувано з Дніпровського районного суду м. Києва належним чином засвідчені копії матеріалів справи № 6-3569/11 за заявою АТ «Укрсоцбанк» про видачу виконавчого листа про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 .

23 квітня 2024 року на адресу суду надійшов лист Дніпровського районного суду м. Києва від 10.04.2024 року, згідно якого у провадженні Дніпровського районного суду м.Києва перебувала справа №6-3583/11 за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду. Ухвалою суду від 13.09.2011 року заяву задоволено. Зазначена справа була знищена за терміном зберігання, а тому надати належним чином завірені матеріали справа №6-3583/11 за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа на підставі рішення третейського суду не вбачається за можливе.

В судових засіданнях представник Позивача надав пояснення по суті спору, просив задовольнити позовні вимоги.

Представник Відповідача заперечував проти задоволення, з підстав наявних в матеріалах справи та надав заяву про закінчення розгляду справи за його відсутністю.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 26.02.2008 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», надалі за текстом «Кредитор» та ОСОБА_2 (в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_3 ), надалі за текстом «Позичальник» уклали Кредитний договір № 2008/686-Ф03.14/13.

Загальними Зборами Акціонерів 09 березня 2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСОЦБАНК», а з 10 серпня 2018 року ПАТ «Укрсоцбанк» змінило найменування на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (скорочено АТ «Укрсоцбанк»).

12.08.2022 року Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. 30.11.2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк».

Відповідно до копії виконавчого листа, наданого Позивачем, який виданий Дніпровським районним судом м. Києва 21.09.2011 року по справі № 6-3569/11, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 вересня 2011 року з Відповідача на користь ПАТ «Укрсоцбанк» стягнуто заборгованість по договору кредиту в сумі 732231, 88 гривень та третейський збір в розмірі 7722,31 гривень.

Позивач посилається на те, що в результаті не виконання умов договору у відповідача виникла заборгованість розрахована на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка станом на 01.11.2022 року становить 378420, 25 грн. та складається з: Сума заборгованості за ставкою 3 % на кредитну заборгованість 65900, 87 грн.; Сума заборгованості за інфляційними витратами 312519, 38 грн., які Позивач просить стягнути з Відповідача.

Як встановлено судом, строк пред`явлення до виконання рішення Постійно діючого Третейського суду від 15.02.2011 року про стягнення заборгованості, закінчився 15.08.2015 року, що як вбачається з постанови про повернення виконавчого документа від 15.08.2014 року.

Натуральним зобов`язанням (obligatio naturalis) є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права нараховувати 3% річних та інфляційні втрати, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18).

Пред`явлення кредитором, при існуванні задавненої вимоги, тільки позову про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються три проценти річних та інфляційні втрати, дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору при пред`явленні позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, і яка забезпечує можливість боржнику заявити про застосування до неї позовної давності. Тобто складається доволі нерозумна ситуація: зі спливом позовної давності і неможливістю захисту задавненої вимоги кредитор зберігає можливість постійно подавати вимоги про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу, що означає по суті виконання задавненої вимоги і без можливості боржнику заявити про застосування позовної давності до задавненої вимоги. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 листопада 2022 року в справі № 285/3536/20 (провадження № 61-261св22)».

Такі ж правові підходи також застосовано, зокрема, у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 серпня 2023 року у справі № 753/369/21 (провадження № 61-5785св23), що свідчить про сталість судової практики з питання застосування ст. 625 ЦК України у натуральному зобов`язанні.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року в справі № 757/44680/15-ц (провадження № 61-32171сво18) зроблено висновок, що «натуральним є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном. Конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку».

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 15.02.2011 року з Відповідача стягнуто на користь ПАТ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Сенс Банк») заборгованість по договору кредиту в сумі 732 231,88 грн. та третейський збір в розмірі 7722,31 грн.

Згідно постанови про повернення виконавчого документа від 15.08.2014 року Овідіопольського ВДВС, у зв`язку із несплатою авансового внеску стягувачем, виконавчий лист № 6-3569/11 виданий 21.09.2011 Дніпровським районним судом м. Києва повернуто стягувачу. Виконавчий документ може бути повторно пред`явлений до виконання у строк до 15.08.2015 року.

Таким чином, враховуючи що Позивачем пропущено строк звернення до виконання виконавчого листа, тобто вимоги, які виникли на підставі рішення суду, не можуть бути захищені в судовому (примусовому) порядку, між сторонами виникло натуральне зобов`язання, до якого не може бути застосовано положення статті 625 ЦК України, у зв`язку із чим відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Банк своє право не реалізував, не пред`явив повторно виконавчий документ до примусового виконання, а тому строк для виконання виконавчого документу сплив.

В подальшому Банк втратив своє право вимоги на примусове виконання Відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором та рішенням суду (строк пред`явлення до виконання рішення суду).

Отже, зобов`язання Відповідача є задавненим, в зв`язку з чим набуло характеру натурального зобов`язання. Як вбачається з встановлених обставин, 3% річних були нараховані Позивачем на вимогу, яка на даний час існує в натуральному зобов`язанні, в зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню за безпідставністю.

Приватне право не може допускати ситуацію, за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без примусового стягнення заявленої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до заявненої вимоги позовної давності (строку пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання), а кредитора - обійти застосування до задавненої вимоги такого строку (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 листопада 2022 року в справі № 285/3536/20 (провадження № 61-261св22).

Тому Позивач міг пред`явити позов про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, які нараховані на заявлену вимогу, тільки після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За правилом ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно ч. 5, 7 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на Позивача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 263 - 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за ст. 625 ЦК України залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано та складено 22 жовтня 2024 року.

Суддя Чернявська Л.М.