Справа № 2-1396/12
Провадження № 4-с/185/36/24
21 жовтня 2024 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Перекопського М.М.,
з участю секретаря судового засідання Іжболдіної І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Миронівського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Власової Юлії Петрівни,
01 жовтня 2023 року надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця. Скаржник просить визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Миронівського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Власової Юлії Петрівни у зв`язку з неналежним забезпеченням заходів примусового виконання рішення у виконавчому провадженні №35146018, зобов`язати державного виконавця зупинити виконавче провадження у зв`язку з проходженням боржником військової служби за призовом під час мобілізації, скасувати постанову про звернення стягнення н заробітну плату та інші доходи боржника та зобов`язати державного виконавця вжити заходів щодо повернення коштів боржнику.
В обґрунтування скарги ОСОБА_1 посилається на те, що він є військовослужбовцем та незважаючи на наявність у державного виконавця інформації про статус військовослужбовця за мобілізацією боржника, він не виконав вимоги закону та не зупинив виконавчих дій, натомість розпочав вживати заходи примусового виконання рішення та здійснив звернення стягнення на заробітну плату боржника. Окрім цього, виконавець не розмістив в автоматизованій системі виконавчих проваджень скан-копію заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження (заяву про примусове виконання рішення) та не встановив реквізити рахунку стягувача, у наслідок чого стягнуті кошти не були зараховані на банківський рахунок стягувача та надійшли на депозитний рахунок ДВС.
Скаржник в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скарги за його відсутності.
Представник виконавчої служби в судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлений належним чином.
Згідно з частиною 2 статті 450 ЦПК України неявка учасників в судове засідання не перешкоджає розгляду скарги.
Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Судом встановлено, що 09.11.2012 року, на підставі виконавчого листа №2-1396, виданого 15.08.2012 року Ленінським районним судом м. Луганська про стягнення аліментів, державним виконавцем Власовою Ю.П. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №35146018.
29.05.2018 року постановою за виконавчим провадженням №35146018 було тимчасово обмежено боржника у праві користування транспортними засобами; тимчасово обмежено у праві користування зброєю; тимчасово обмежено у праві полювання; тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України (за постановою виконавця).
26.10.2018 року постановою за виконавчим провадженням №35146018 було накладено штраф у розмірі 50 % суми заборгованості зі сплати аліментів.
26.12.2019 року постановою за виконавчим провадженням №35146018 було передано ВП внаслідок перейменування органу ДВС.
16.04.2024 року постановою за виконавчим провадженням №35146018 було стягнуто з боржника витрати на проведення виконавчих дій.
16.04.2024 року постановою за виконавчим провадженням №35146018 було передано матеріали виконавчого провадження до військової частини НОМЕР_1 за місцем отримання доходу.
Згідно довідки-розрахунку, станом на 16.04.2024 року заборгованість по сплаті аліментів становить 279910,25 грн.
Відповідно інформації, наданої державним виконавцем, на рахунок відділу надійшли кошти у розмірі 178605,10 грн. з військової частини НОМЕР_1 в рахунок погашення аліментів. Кошти знаходяться на депозитному рахунку відділу у зв`язку з відсутністю рахунку стягувача.
Згідно з копією військового квитка боржника, вбачається проходження їм військової служби на посаді командира стрілецького відділення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.34 ЗУ «Про виконавче провадження» Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.
Скаржник зазначає, що у державного виконавця була наявна інформація про статус військовослужбовця боржника, проте виконавець не зупинив виконавче провадження.
Відповдно до ст. 81 ЦПК України доказування не може грунтуватись на припущеннях.
Державним виконавцем було отримано відповідь на запит до Державної податкової служби, що боржник отримує дохід в військовій частині, що не є твердженням проходження саме військової служби.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази обізнаності державного виконавця про статус військовослужбовця боржника.
Від самого боржника або його представника не надано доказів направлення державному виконавцю відомостей про проходження боржником військової служби. Також скаржником не надано суду доказів щодо обізнаності державного виконавця про те, що боржник є військовослужбовцем, а не вільнонайманим працівником у військовій частині.
За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у визнанні протиправною бездіяльності виконавця, оскільки у державного виконавця не було законних підстав зупиняти виконавче провадження.
Постанови державного виконавця винесені правомірно згідно з пунктом 1 частини 9 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», в межах повноважень державного виконавця, оскільки наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці. Наявність заборгованості зі сплати аліментів та її розмір боржником не спростовані.
Скаржник не позбавлений можливості самостійно надати державному виконавцю відомості про проходження військової служби для того, що державний виконавець зупинив провадження.
Скаржником не надано суду доказів, які б могли стати підставою для скасування постанов державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
Виходячи з вищевикладеного, оскільки дії виконавця правомірні, суд не може зобов`язувати державного виконавця вчиняти протилежні дії, тож вимога про зобов`язання державного виконавця зупинити виконавче провадження задоволенню не підлягає.
Грошові кошти з доходів боржника стягнуті правомірно, оскільки наявна заборгованість по аліментах, тож вимога про зобов`язання уповноваженої особи відділу ДВС про вжиття заходів щодо повернення їх боржнику задоволенню не підлягає.
Також суд не вбачає законних підстав для визнання дій державного виконавця неправомірними щодо неповернення коштів боржнику, оскільки адреса стягувача знаходиться на непідконтролькій територі (м. Луганськ), а отже державний виконавець позбавлений можливості здійснити переказ коштів стягувачу або уточнити банківські реквізити рахунку.
Посилання скаржника на порушення державним виконавцем вимог ст. 26 ЗУ "Про виконавче провадження" не відповідає матеріалам справи та матеріалам виконавчого провадження в АСВП. Так, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що заява стягувача та виконавчий лист надійшли до ДВС з Головного управління юстиції у Київській області, про що свідчить відповідний супровідний лист.
Жодних підстав для звільнення боржника від сплати аліментів за період, за який стягнуті кошти, ним суду не надано, а тому відсутні підстави для їх повернення.
Скаржником не наведено суду жодних належних підстав для зобов`язання державного виконавця повернути стягнуті кошти. Стягнуті кошти є майном дитини, на утримання якої стягнуті ці аліменти, а тому поверненню не підлягають.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що оскаржувані рішення та дії державного виконавця були прийняті та вчинені відповідно до закону в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, судом не встановлено неправомірної бездіяльності державного виконавця, а тому вважає, що слід відмовити у задоволенні скарги.
Керуючись ст. 450-452 ЦПК України, суд
Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Миронівського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Власової Юлії Петрівни.
Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення (підписання суддею) та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя М. М. Перекопський