Справа № 302/1458/24
Провадження № 2-о/302/115/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.10.2024 селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Повідайчика О.І.,

за участі:

секретаря судових засідань Сита Л.М.,

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань в селищі Міжгір`я цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Кривака Павло Павлович, заінтересована особа: Міжгірська селищна рада Хустського району Закарпатської області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

02 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою.

В обґрунтування заяви посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , 1927 року народження, яка була мешканкою АДРЕСА_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , виданим 29 березня 2011 року. Батько заявника ОСОБА_3 , 1932 року народження помер набагато раніше, ще 01.02 1987, що підтверджується свідоцтво про смерть НОМЕР_2 . Мати заявника ОСОБА_2 була похилого 84 - річного віку і внаслідок захворювання потребувала догляду, а тому останні роки перед її смертю заявник постійно прожив разом з матір`ю у її будинку АДРЕСА_1 , хоча його постійне місце проживання на той час формально було зареєстроване у належному йому новозбудованому будинку, що знаходиться у одному дворі за адресою: АДРЕСА_2 . У зв`язку з смертю ОСОБА_2 за нею відкрилась спадщина. При звернені заявника до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєва Ю.М. отримано від останнього повідомлення, з якого слідує, що його місце постійного проживання не було зареєстровано за місцем проживання спадкодавця, він уважається таким що не прийняв спадщину. Оскільки ОСОБА_1 на час смерті матері фактично проживав спільно з ОСОБА_2 за однією адресою та через відсутність інших способів установлення зазначеного факту та відсутність спору з цього приводу звернувсь з цією заявою до суду в порядку окремого провадження.

04 жовтня 2024 року ухвалою судді було відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду.

Заявник в судове засідання не з`явився. Представник ОСОБА_1 адвокат Кривка П.П. просив розглянути справу без його участі та у відсутність заявника, заявлені вимоги підтримав й наполягав на задоволенні.

Заінтересована особа Міжгірська селищна рада Хустського району Закарпатської області подала суду заяву від 14 жовтня 2024 року в якій повідомила, що заперечень щодо заяви не має, додаткових доказів та клопотань не має, просила розглянути справу без участі представника селищної ради.

Суд встановив такі фактичні обставини справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 16). Згідно довідки виданої Репинським старостинським округом Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , 1927 р.н., була постійною мешканкою АДРЕСА_1 . Разом з нею на день її смерті у зазначеному будинку проживали, але не були зареєстровані: син ОСОБА_1 , 1961 р.н.,, та невістка ОСОБА_4 , 1963 р.н. (а.с. 21).

ОСОБА_2 23.02.1996 склала заповіт, відповідно до якого на випадок своєї смерті розпорядилася: усе майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде належати на день її смерті і на що вона за законом матиме право, в тому числі і земельну ділянку заповідала своєму сину ОСОБА_1 , жителю АДРЕСА_2 . Даний заповіт посвідчено ОСОБА_5 , секретарем виконкому Репинської сільської ради Сятиня Т.С., приватним нотаріусом Міжгірського районного нотаріального округу Закарпатської області. Заповіт не змінено та не скасовано, що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), № витягу: 78241211 (а.с.9-10).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 78241165 від 05.09.2024 (а.с. 18) вбачається. що станом на час її видачі спадкові справи за ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 заведені не були та свідоцтва про право на спадщину не видавались.

Відповідно до листа приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Дунаєва Ю.М. від 05.09.2024 (а.с. 11), у зв`язку з відмінністю зареєстрованого місця проживання заявника та спадкодавця, останній дійшов висновку про неприйняття ОСОБА_1 спадщини за ОСОБА_2 та рекомендував йому звернутись до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини або ж встановлення факту прийняття спадщини шляхом постійно спільного проживання.

З наведених вище доказів, які відповідають критеріям належності, допустимості та достовірності, суд доходить висновку про їх достатність для установлення фактичних обставин справи, які мають значення для її правильного вирішення. Суд враховує визнання фактичних обставин справи всіма учасниками та не встановив обставин, які давали б підстави для сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання й констатує узгодження таких із відомостями, які відображені в описаних джерелах доказів.

Суд доходить висновку, що факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 разом із померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , 1927 р.н. на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з положеннями ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1217 ЦК України регламентовано, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з приписами ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України регламентовано, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з положеннями ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», які враховуються судом як стала й передбачувана практика правозастосування відповідних положень про спадкування цивільного законодавства, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно з положеннями ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Відтак особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без місця реєстрації має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на момент його смерті.

Суд враховує при застосуванні зазначених норм законодавства, правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 21.02.2018 у справі №317/2329/15-ц та від 28.02.2018 у справі №633/344/16-ц.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд враховує правові позиції, викладені в постанові Верховного Суду 14.04.2021 у справі № 205/2102/19, відповідно до якої за наслідками аналізу приписів ст. 1268, 1296, 1297 ЦК України Верховний Суд визнав помилковою відмову у відкритті провадження у справі за заявою особи про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини через вбачання спору про право

За наслідками аналізу приписів ст. 1268, 1296, 1297 ЦК України, Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі № 205/2102/19 дійшов висновку про те, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанції, Верховний Суд визнав помилковою відмову у відкритті провадження у справі за заявою особи про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини через вбачання спору про право, оскільки суди не зазначили, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), який би оспорював право заявника на прийняття спадщини, тобто не встановили між ким існує спір, оскільки існування спору про право повинно реальним, а не гіпотетичним.

Під час розгляду даної заяви спору про право виявлено не було.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, доходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви в повному обсязі.

Згідно з частиною сьомою статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст. 258, 259, 263-265, 314 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (паспорт НОМЕР_4 , виданий Міжгірським РВ УМВС України в Закарпатській області 10 квітня 1996 року РНОКПП НОМЕР_5 ), разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини за заповітом до майна померлої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 22.10.2024.

Головуючий суддя: О. І. Повідайчик