Справа № 278/3677/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О. М., за участю секретаря судового засідання Кравчук Д. В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Шмат Руслан Петрович, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року представник позивача адвокат Шмат Р.П. звернувся до суду із позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , згідно із прохальною частиною якого просив суд ухвалити рішення стосовно стягнення із відповідача на користь позивачки аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно.

У обґрунтування позову представник позивачки повідомив, що сторони із квітня 2015 року по травень 2024 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який, у подальшому, розірваний на підставі рішення суду. За час перебування сторін у шлюбі у них народився син ОСОБА_5 та донька ОСОБА_6 , які, наразі, проживають із матір`ю. Водночас, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання спільних дітей сторін і позивачка та відповідач добровільно не досягли згоди щодо розміру такого грошового утримання, а тому позивачка вимушена звернутися до суду із цим позовом.

Згідно із ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 05 серпня 2024 року розгляд цієї справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи (а.с. 21).

Відповідач, у свою чергу, подав до суду відзив на позовну заяву, згідно із яким проти позову заперечив у повному обсязі та просив відмовити у його задоволенні. Свою позицію ОСОБА_2 обґрунтовував тим, що доводи позивачки стосовно ненадання останнім коштів на утримання спільних дітей сторін є безпідставними, оскільки відповідач щомісячно здійснює перерахування таких коштів на картковий рахунок позивачки в АТ «Приватбанк». Окрім того, ОСОБА_2 наголосив на тому, що він не має наміру ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сплати аліментів, однак уважає, що за допомогою цього позову ОСОБА_1 бажає покращити своє матеріальне становище, оскільки сторони служать у одній військовій частині та отримують однакову заробітну плату, а тому будь-яких труднощів в утриманні спільних дітей відповідач не убачає.

Представник позивачки - адвокат Шмат Р.П., у свою чергу, скерував до суду відповідь на відзив у якому позов підтримав із підстав, викладених у ньому, та категорично заперечив проти доводів сторони відповідача. У обґрунтування своєї позиції адвокат зазначив, що добровільна сплата ОСОБА_2 аліментів протягом певного проміжку часу не свідчить про те, що відповідач у майбутньому не виявить бажання ухилитися від виконання свого обов`язку щодо утримання спільних дітей сторін.

У ході судового розгляду справи представник позивачки адвокат Шмат Р.П. позов підтримав, а представник відповідача адвокат Кадлубовська Л.А. проти позову заперечила в частині стягнення суми аліментів з батька, оскільки вважає що саме з батька суд не повинен стягувати всю суму аліментів, бо матір також зобов`язана фінансово забезпечувати дітей на рівні із батьком. Наголосила, що її довірителем добровільно сплачувалися аліменти, на що стороною відповідача подано певні докази.

Сторонами не оспорювався факт проживання (перебування) дітей разом із матір`ю.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

28 квітня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 зареєстрований шлюб. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_8 » (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 батьком якого є ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_4 батьком якої є ОСОБА_2 , а матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 8).

Згідно із довідкою № 96 від 2 квітня 2024 року, що видана командиром військової частини НОМЕР_1 , на утриманні ОСОБА_1 знаходиться сім`я у складі: чоловіка ОСОБА_2 , сина ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4 (а.с. 12).

Відповідно до виписки по картковому рахунку ОСОБА_2 від 01 липня 2024 року вбачається, що останній за період з 06 лютого 2024 року по 26 червня 2024 року перерахував позивачці грошові кошти, які сплачені як аліменти на дітей (а.с. 30-31).

Крім того, у судовому засіданні 02.10.2024 року представником відповідача також долучено до матеріалів справи банківську виписку по катці з переказами на позивача в період з 06.02.2024 року по 06.09.2024 року (а.с. 47-49).

Під час розгляду справи позивач не заперечувала факту оплати відповідачем у добровільному порядку аліментів на дітей.

Однак наголосила, що сума аліментів на двох дітей має бути більшою, у зв`язку із чим звернулась до суду з відповідним позовом.

Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно положень ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що в разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

З огляду на викладене, враховуючи, що основна відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, покладається на батьків, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення на її користь аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття, щомісячно. Водночас суд відкидає доводи сторони відповідача стосовно того, що ОСОБА_2 добровільно сплачує аліменти, а тому підстави для звернення позивачки до суду із цим позовом відсутні, оскільки матеріали справи не містять і сторонами не заперечувалося, що між ними не існує домовленості щодо порядку та розміру грошового утримання спільних дітей сторін, а тому, згідно із усталеною судовою практикою щодо врегулювання подібних правовідносин, звернення ОСОБА_1 до суду із цим позовом є її безумовним правом. Також свого підтвердження не знайшли і доводи відповідача стосовно того, що цей позов спрямований виключно на покращення матеріального стану позивачки. Такий висновок суду зумовлений тим, що утримання дитини є Конституційним обов`язком сторін у справі, а тому посилання на те, що за допомогою аліментів позивачка може покращити своє матеріальне становище при умові, що спільні діти сторін знаходяться на її утриманні є безпідставними. Разом із тим, при ухваленні цього рішення, суд вважає за необхідне прийняти до уваги суму добровільно сплачених відповідачем на користь позивачки аліментів на утримання спільних дітей сторін, які було здійснено відповідачем у добровільному порядку з моменту подання позову і по 06.09.2024 року (а.с. 48-49), що має бути обов`язково враховано при виконанні рішення суду.

Судовий збір відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-83, 89, 141, 257 ЦПК, ст. ст. 112, 161, 181, 182 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Шмат Руслан Петрович, до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/3 частки (заробітку) доходу на двох дітей, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.07.2024 року і до повноліття дітей.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 22 жовтня 2024 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя О. М. Дубовік