Провадження № 2/643/1190/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2024 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Афанасьєва В.О.,

за участі секретаря судових засідань Ткаченко В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом адвоката Гребенюк Олени Олегівни, яка діє в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Харківської міської ради, про надання додаткового строку, для подання заяви про прийняття спадщини,,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідачів, яким просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом двох місяців з дня набрання рішенням законної сили.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Харків Харківської області померла її тітка - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Факт родинних стосунків із померлою підтверджується даними архівної довідки № 01-45/3816 від 18.12.2023, архівним витягом запису акту про її народження № 12577, свідоцтвом про народження мого батька (брата померлої) ОСОБА_6 , свідоцтвом про народження позивача, свідоцтвом про шлюб. За життя ОСОБА_5 набула право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно залишеного ОСОБА_5 за життя заповіту, складеного таким чином: померла заповіла 2/3 частки з належної їй квартирі за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 , а 1/3 частку на ім`я ОСОБА_6 , який помер раніш спадкодавці, ІНФОРМАЦІЯ_4 . Другою Харківською міською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 476П/2022 після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 та на день смерті була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . В матеріалах спадкової справи знаходиться заява ОСОБА_4 , про прийняття нею спадщини як за заповітом так і за законом, що зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ 18.11.2022 за №941, ОСОБА_4 видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки в вищевказаній квартирі. Також, 07.09.2023, ОСОБА_4 винесена Постанова про відмову у вчиненні такої нотаріальної дії, як видача Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують факт визнання її спадкоємицею за законом. Інші заяви про прийняття або про відмову від прийняття спадщини в матеріалах спадкової справи відсутні. 24.10.2023 до Другої Харківської міської державної нотаріальної контори від імені позивача, згідно довіреності, посвідченої Консульським відділом Посольства України у Французькій Республіці 09.09.2023р. за №572-2983 звернулась ОСОБА_7 із заявою щодо видачі позивачу Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку в квартирі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 після смерті її рідної тітки, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 3 12.09.2022, як спадкоємиці за законом відповідно до ст. 1262 ЦК України за правом представлення п. 3 ст. 1266 Цивільного кодексу України, замість раніш померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 , рідного брата померлої, батька позивача - ОСОБА_6 . Проте, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.10.2023 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку у квартирі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 відмовлено, у зв`язку із пропущенням мною строку на прийняття спадщини. У зв`язку з чим вимушена були звернутись до суду з даним позовом.

23.07.2024 представником відповідача Харківської міської ради наданий відзив на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що відповідач просить відмовити у задоволенні позову до Харківської міської ради, як неналежного відповідача та прийняти рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Представник позивача адвоката Гребенюк О.О., надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник відповідача ХМР в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений своєчасно та належним чином. У відзиві на позовну заяву зазначив, що просить проводити розгляд справи за відсутності представника.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із такого.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Харків Харківської області померла - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , зареєстрованим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) від 21.09.2022.

За життя ОСОБА_5 набула право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Родинні стосунки позивача із померлою підтверджується даними архівної довідки № 01-45/3816 від 18.12.2023, архівним витягом запису акту про її народження № 12577, свідоцтвом про народження брата померлої ОСОБА_6 , серії НОМЕР_2 від 01.12.1955, свідоцтвом про народження позивача, серії НОМЕР_3 від 30.12.1983, свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 26.09.2009.

Оскільки ОСОБА_3 є племінницею померлої ОСОБА_5 , вона належить до спадкоємців третьої черги.

Згідно залишеного ОСОБА_5 за життя заповіту, посвідченого Одинадцятою Харківською державною нотаріальною конторою 26.09.2003 року за р.№ 6-668, складеного таким чином: померла заповіла 2/3 частки з належної їй квартирі за адресою: АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 , а 1/3 частку на ім`я ОСОБА_6 , який помер раніш спадкодавиці, ІНФОРМАЦІЯ_4 . Другою Харківською міською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 476П/2022 після смерті ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 та на день смерті була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . В матеріалах спадкової справи знаходиться заява ОСОБА_4 , про прийняття нею спадщини як за заповітом так і за законом, що зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ 18.11.2022 за №941, її заява про видачу спадщини, що зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ 07.09.2023 за № 1254 та копії інших необхідних для оформлення спадкових документів. 07.09.2023 за р. № 5-388 ОСОБА_4 видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки в вищевказаній квартирі. Також, 07.09.2023, вих. №1425/02- 14/П ОСОБА_4 винесена Постанова про відмову у вчиненні такої нотаріальної дії, як видача Свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку із відсутністю документів, що підтверджують факт визнання її спадкоємицею за законом. Інші заяви про прийняття або про відмову від прийняття спадщини в матеріалах спадкової справи відсутні.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України. Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо, по-перше, у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; по-друге, ці обставини можливо визнати поважними.

Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцеве дає відповідь на питання про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Пропуск такого строку, позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Так, позивач посилається на те, що на момент смерті ОСОБА_5 . 21.09.2022 ОСОБА_3 задля збереження життя і психо-емоційного стану сина, вона вимушена була залишити територію України та 08.03.2022 виїхати до Франції, де перебуває і по сьогоднішній день, що підтверджується копією посвідки на постійне місце проживання (а.с. 9).

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 5 години ЗО хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Верховною Радою України вказаний вище указ було затверджено. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України. На території Харківської області велись активні бойові дії, що спричинило як перерви у роботі нотаріальних контор м. Харкова, так і призупинення роботи Московського районного суду м. Харкова.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Статтею 13 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вбачається, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За змістом п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справ продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Дана позиція узгоджується з постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.10.2018 (справа №681/203/17-ц, провадження №61-26164св18).

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (п.24 рішення ЄСПЛ від 09.10.1979 у справі Ейрі»; п.32 рішення ЄСПЛ від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України»). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (п.32 рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства»). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя наприклад, коли усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини»).

Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосований у практиці Європейського суду з прав людини, отримане, хоча і не оформлене належним чином спадкове майно охоплюється поняттям «майно» у розумінні ст.1 Першого протоколу.

Суд бере до уваги, введений Президентом України з 24.02.2022 режим воєнного стану в Україні, а також запровадження Постановою Кабінету міністрів України за №164 від 28.02.2022 зупинення на період воєнного стану строку прийняття спадщини, і те, що частина спадщини після померлої ОСОБА_5 , на даний час залишилась відкритою та ніким не прийнята, заяв про відмову від спадщини позивач не подавав.

Крім того, суд враховує, що наслідки пропущення позивачем строку для прийняття спадщини будуть непропорційними, оскільки ОСОБА_3 втратить право на спадкування майна за законом, і вказані обставини будуть для позивача занадто надмірним тягарем, при цьому буде порушено баланс між інтересами держави та фізичної особи.

Далі, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 вбачається, що при вирішені питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватися правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Отже, аналізуючи вищевикладене, суд приймає до уваги доводи позивача про пропущення строку подання заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини, практику Європейського суду з прав людини, і те, що факт пропуску позивачем строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення останньої від спадкування, відтак суд вважає, що причини, на які посилається позивач є поважними, а тому є підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини протягом двох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили.

Оскільки, спадкоємцем яка прийняла спадщину є ОСОБА_4 то вона є єдиним відповідачем у справі, тому суд дійшов висновку, що ХМР є неналежним відповідачем у вказаній справі.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 81, 83, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті тітки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , протягом двох місяців з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , АДРЕСА_3 .

Відповідач: Харківська міська рада, , 61003, м.Харків, майдан Конституції, 7.

Суддя В.О. Афанасьєв