Справа № 333/5307/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого - судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання Дондик О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного судового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів, застосування наслідків нікчемності правочину та стягнення грошових коштів,

за участю:

представника позивача адвоката Дічко В.С.,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів, застосування наслідків нікчемності правочину та стягнення грошових коштів.

Ухвалою судді від 19.06.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання.

09.10.2024 року на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про направлення справи за підсудністю за місцем реєстрації відповідача ОСОБА_2 до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, обґрунтоване наступним. Так, договір укладено в м.Кам`янське між фізичними особами, спірний договір не є споживчим, отже на виниклі спірні правовідносини не розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів», а тому позивач не звільнена від сплати судового збору і тому зазначена справа за загальним правилом підсудності підлягає розгляду Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, оскільки підсудна саме цьому суду за правилами ст.ст.27,28 ЦПК України. При цьому клопотання просив розглянути у його відсутність.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти клопотання, вказав, що спірний договір був укладений між фізичною особою ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 . Зокрема, відповідно до відомостей (додаються до цих пояснень) з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованих за пошуковим запитом на РНОКПП Відповідача - НОМЕР_1 , ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_1 , здійснює наступні види діяльності: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (основний, 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів, 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів, 49.32 Надання послуг таксі, 53.20 Інша поштова та кур`єрська діяльність. Дата запису про проведення державної реєстрації 02.08.2023, номер запису 000368748. Отже, оскільки позовні вимоги стосуються захисту прав споживачів, то справу слід розглядати за зареєстрованим місцем проживання позивача.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши доводи представника позивача, приходить до наступного.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом від 12.05.1991 року №1023-XII «Про захист прав споживачів». Цей Закон встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Пунктом 23 ст. 1 Закон України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Як роз`яснено в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачено саме Законом України «Про захист прав споживача» порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду.

Таким чином, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду з дотриманням вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закон України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке його право, як споживача, порушено у відповідності до ст. 21 Закон України «Про захист прав споживачів», навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Проте в позовній заяві таке обґрунтування позовних вимог відсутнє.

У зв`язку з цим, застосування Закону України «Про захист прав споживачів» до даних правовідносин можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору, та інше, тобто ті які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними Законами (Цивільний кодекс України).

Більш того, як вбачається з договору , він укладений між фізичними особами. Той факт, що Чисниця є ФОП не виключає його права укласти договір саме від фізичної особи.

За положеннями Закону України «Про захист прав споживачів», цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності.

Відповідно до пунктів 3, 18 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації.

Тобто Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини споживача з громадянином-підприємцем, які продають товари або виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Отже, на відносини, де продавцем товарів або виконавцем робіт і надавачем послуг є громадянин, що не є підприємцем - дія цього Закону не поширюється.

Ураховуючи, що, як вбачається з копії наданого договору, спірний договір укладений між фізичними особами, тому застосування до виниклих спірних правовідносин положень Закону «Про захист прав споживачів» є помилковим.

Аналогічна правова позиція відображена у Листі Верховного суду України від 01.02.2013 року про Судову практику з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009-2012рр.)

У відповідності до положень ч.ч. 1, 2 статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Правилами п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи, що зареєстрованим місцем проживання відповідача є Дніпровський район, м.Кам`янське, Дніпропетровської області, місцем укладення договору є м. Кам`янське і в ньому сторони погодилися про підсудність спорів в м.Кам`янське, тому зазначена справа за загальним правилом підсудності підлягає розгляду Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

За таких обставин матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів, застосування наслідків нікчемності правочину та стягнення грошових коштів, необхідно передати до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області до територіальної підсудності якого належить вирішення заявленого спору.

Відповідно до ст.31 ч.3 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись ч. 6 ст. 187, ч. 1 ст. 27, ч. 1 ст. 31 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів, застосування наслідків нікчемності правочину та стягнення грошових коштів - направити за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, адреса розташування: 51918, Дніпропетровська обл., місто Кам`янське, вулиця Тритузна, будинок 166.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення..

СУДДЯ: Ю.В. Ковальова