Справа № 640/8601/14-ц
Провадження № 4-с/953/30/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Харків

Київський районний суд міста Харкова

в складі: головуючого - судді Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Кузьменко Б.С.,

боржник ОСОБА_1 ,

представник боржника ОСОБА_2 ,

стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс»,

представник стягувача Воронков Олексій Михайлович,

приватний виконавець Кудряшов Дмитро Вячеславович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Кудряшова Дмитра Вячеславовича, стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс»,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Ткачук Віталій Валерійович звернувся до суду через систему «Електронний Суд» зі скаргою на дії приватного виконавця Кудряшова Дмитра Вячеславовича, в якій просив поновити строк на подання скарги на дії приватного виконавця Кудряшова Дмитра Вячеславовича; визнати неправомірними дії приватного виконавця Кудряшова Дмитра Вячеславовича щодо відкриття 08.02.2022 року виконавчого провадження №68570669, за виконавчим листом №640/8601/14-ц, виданим 04.11.2021 Київським районним судом м. Харкова; скасувати постанови приватного виконавця Кудряшова Дмитра Вячеславовича винесені в рамках виконавчого провадження №68570669 про відкриття виконавчого провадження від 08.02.2022, про арешт коштів боржника від 08.02.2022, про арешт майна боржника від 08.02.2022, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, від 08.02.2022, про стягнення з боржника основної винагороди від 08.02.2022, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10.03.2022.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 18.04.2022 у зв`язку з вторгненням російської федерації перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . 08.05.2024 ОСОБА_1 , перебуваючи в частині, від свого командування, дізнався, що приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. було відкрито виконавче провадження № 68570669, за виконавчим листом № 640/8601/14-ц, виданим 04.11.2021 Київським районним судом м. Харкова та звернено стягнення на його заробітку плату. Також скаржник дізнався, що в межах виконавчого провадження були винесені Постанови: про відкриття виконавчого провадження від 08.02.2022, про арешт коштів боржника від 08.02.2022, про арешт майна боржника від 08.02.2022, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, від 08.02.2022, про стягнення з боржника основної винагороди від 08.02.2022, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10.03.2022. Зазначає, що жодних з цих документів скаржник не отримував. З 01.02.2013 ОСОБА_1 був офіційно знятий з реєстрації в Харківській області та проживав в м. Києві, що підтверджується відмітною у його паспорті. Зазначає, що у розгляді судової справи № 640/8601/14-ц участі не брав, у зв`язку з тим, що не отримував жодного процесуального або іншого документу по справі. Щодо наявності у нього заборгованості перед ТОВ «Вердикт Капітал», ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Дебт Форс» - жодного уявлення не має, у зв`язку з тим, що не отримував жодних вимог від цих організацій. На момент відкриття виконавчого провадження ОСОБА_1 на території Харківської області не проживав, не працював, майна та інших активів не мав. Вважає, що порушення виконавчого провадження в виконавчому окрузі Харківської області є таким, що суперечить ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження». Дії приватного виконавця суперечать ЗУ «Про виконавче провадження» та спрямовані на порушення прав боржника. З аналізу фактичних даних та норм законодавства можна прийти до висновку про те, що виконавцем порушено норми ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» в частині відкриття виконавчого провадження поза округом в якому знаходиться місце проживання, роботи та відсутнє майно боржника.

04 червня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Дмитром В`ячеславовичем подано до суду заперечення на скаргу на дії/бездіяльність приватного виконавця у виконавчому провадженні, в якому останній просить відмовити в задоволенні скарги боржника в повному обсязі.

В обґрунтування заперечень приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Д.В. зазначає, що 08.02.2022 надійшла заява стягувача про примусове виконання виконавчого листа № 640/8601-14ц, виданого 04.11.2021 Київським районним судом м. Харкова про: стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», , правонаступника прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» , суму заборгованості по тілу кредиту у розмірі у розмірі 21769 доларів США та суму заборгованості за нарахованими та не сплаченими відсотками за кредитним договором у розмірі у розмірі 1710,28 доларів США, а усього 23 479,28 доларів США. Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 11.10.2019 по справі № 640/8601/14-ц замінено вибулого стягувача ТОВ «ОТП Факторинг» на ТОВ «Вердикт Капітал». До заяви про відкриття виконавчого провадження було приєднано оригінал виконавчого листа по справі № 640/8601-14ц де в графі адреса (постійне або останнє місце проживання боржника) зазначено: АДРЕСА_1 . В заяві про відкриття виконавчого провадження стягувач також зазначив вищевказану адресу боржника. Зазначає, що на підставі заяви стягувача, ним 08.02.2022 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 68570669. Копію постанови направлено на адресу боржника, визначену в виконавчому листі, рекомендованим листом за № 840. Також зазначає, що виконавчий лист повністю відповідає вимогам статті 4 Закону № 1404-VIII. Крім того, посилається на те, що боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Зазначає, що в скарзі боржника необґрунтовано чим саме наведені скаржником порушення зачіпають його законні права та інтереси як боржника у виконавчому провадженні та не доводять такого характеру дій приватного виконавця, які спричинили порушення його суб`єктивного права, яке можливо захистити шляхом скасування постанов виконавчого провадження.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 14 травня 2024 року скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Кудряшова Дмитра Вячеславовича залишено без руху та встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - 10 днів з дня вручення копії ухвали.

20 травня 2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про усунення недоліків скарги.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 21 травня 2024 року Скаргу ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Кудряшова Дмитра Вячеславовича, стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс»- призначено до судового розгляду. Визначено викликати у судове засідання стягувача, боржника та виконавця.

В судове засідання боржник та його представник повторно не з`явились, про час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Приватний виконавець Харківського виконавчого округу Кудряшов Дмитро Вячеславович у судове засідання не з`явився. В запереченнях на скаргу просив відмовити у задоволенні скарги боржника в повному обсязі та проводити розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Представник ТОВ «Дебт Форс» Воронков Олексій Михайлович, який брав участь в судовому засіданні режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів, просив відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі, посилаючись на відсутність в діях приватного виконавця жодних порушень вимог закону.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.02.2022 стягувач ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшова Д.В. з заявою про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 640/8601-14-ц, виданого 04.11.2021 Київським районним судом м. Харкова, яким вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», який згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 11.10.2019 по справі № 640/8601/14-ц замінено на його правонаступника - ТОВ «Вердикт Капітал» суму заборгованості за кредитним договором 23 479, 28 грн.

З виконавчого листа Київського районного суду м. Харкова по справі № 640/8601/14-ц, виданого 04.11.2021 вбачається, що суд вирішив: Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», код ЄДРПОУ: 36799749, правонаступника прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» код ЄДРПОУ: 36789421, суму заборгованості по тілу кредиту у розмірі у розмірі 21769 доларів США та суму заборгованості за нарахованими та не сплаченими відсотками за кредитним договором у розмірі у розмірі 1710,28 доларів США, а усього 23 479,28 доларів США. Рішення набрало законної сили 25.08.2021. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 26.08.2024. Боржник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса (постійне або останнє місце проживання): АДРЕСА_1 . Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», код ЄДРПОУ 36789421. Адреса: 03618, м. Київ, вул. Фізкультури, буд. 28 Д, Київ.

08.02.2022 поставною приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Дмитром Вячеславовичем було відкрито виконавче провадження № 68570669 з виконання виконавчого листа № 640/8601-14-ц, виданого 04.11.2021 Київським районним судом м. Харкова, яким вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», , правонаступника прав та обов`язків Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» , суму заборгованості по тілу кредиту у розмірі у розмірі 21769 доларів США та суму заборгованості за нарахованими та не сплаченими відсотками за кредитним договором у розмірі у розмірі 1710,28 доларів США, а усього 23 479,28 доларів США. Згідно ухвали Київського районного суду м. Харкова від 11.10.2019 по справі № 640/8601/14-ц замінено вибулого стягувача ТОВ «ОТП Факторинг» на ТОВ «Вердикт Капітал».

У постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено адресу боржника: м. Харків, вул. Ак. Вальтера, буд. 19, яка відповідає змісту виконавчого документа, на підставі якого воно відкрито.

Також в межах виконавчого провадження № 68570669 було прийнято постанови про арешт коштів боржника від 08.02.2022, про арешт майна боржника від 08.02.2022, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 08.02.2022, про стягнення з боржника основної винагороди від 08.02.2022, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10.03.2022.

Разом з тим, з паспорта громадянина України ОСОБА_1 серія та номер НОМЕР_3 , виданого Київським РВ ГУМВС України в Харківській області 24.10.2006 вбачається, що останнього знято 01.02.2013 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

З витягу з Реєстру територіальної громади станом на 06.05.2024 вбачається, що адресою місця проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 , дата реєстрації 11.04.2023, дата зняття (скасування) 29.01.2024.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частиною першою статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За правилами частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частинами першою та другою статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно із частиною другою статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ.

Виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя (частина перша статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність, містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України (пункт 4 частини другої статті 23 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» фізичні або юридичні особи мають право вільного вибору приватного виконавця з числа тих, відомості про яких внесено до Єдиного реєстру приватних виконавців України, з урахуванням суми стягнення та місця виконання рішення, визначеного Законом України «Про виконавче провадження».

Аналіз наведених норм матеріального права свідчить, що прийняття державним чи приватним виконавцем виконавчих документів до виконання здійснюється за територіальним принципом, суть якого полягає у тому, що державний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться на території, на яку поширюються його функції, а приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність, та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України. При цьому місце виконання виконавчого документа визначається за критеріями, зазначеними у частині другій статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», до яких законодавець відносить: (1) місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, (2) місцезнаходження боржника - юридичної особи, (3) місцезнаходження майна боржника.

Отже, зі змісту частин першої, другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 25 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» вбачається, що приватний виконавець має право прийняти до виконання подані йому виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання у разі, якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи або місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташоване у межах виконавчого округу, в якому приватний виконавець здійснює свою діяльність та, відповідно, на яку поширюється компетенція цього приватного виконавця (така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21 травня 2021 року у справі № 905/64/15, від 12 липня 2021 року у справі № 905/2419/18 та від 03 липня 2024 року у справі № 638/16545/20).

Судом встановлено, що приватний виконавець Кудряшов Д.В. здійснює свою діяльність у виконавчому окрузі Харківської області.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у виконавчому документі зазначаються: 1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі№ 699/165/13 зазначено, що, «отримавши від стягувача документи, в яких міститься інформація щодо місця проживання боржника у м. Києві, приватний виконавець на законних підставах відкрив виконавче провадження в межах свого територіального округу. Оскільки ні виконавчий документ, ні заява стягувача не містила іншу інформацію щодо місця проживання боржника, виконавчий документ на момент його прийняття приватним виконавцем не підлягав поверненню, а тому суди першої та апеляційної інстанцій дійшли помилкових висновків про визнання неправомірними дій приватного виконавця виконавчого округу м. Києва щодо прийняття до виконання виконавчого листа. При цьому, чинним законодавством України не передбачений обов`язок приватного виконавця перевіряти зареєстроване місце проживання боржника на стадії відкриття виконавчого провадження».

У постанові Верховного Суду від 27 липня 2023 року у справі № 211/4347/15-ц зроблено висновок, що державний виконавець не зобов`язаний перевіряти місце проживання боржника при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження.

У постанові від 11 січня 2024 року у справі № 640/35340/21 Верховний Суд вказав, що прийняття державним виконавцем виконавчих документів до виконання здійснюється за територіальним принципом, суть якого полягає у тому, що державний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться на території, на яку поширюються його функції. Що стосується місця проживання боржника, яке незареєстроване у встановленому законом порядку, Верховний Суд виходив з того, що таке місце проживання боржника, в силу відсутності в нього офіційного характеру, має бути повідомлено самим боржником або підтверджено належним чином з урахуванням принципу офіційного з`ясування обставин.

Як вбачається з виконавчого листа Київського районного суду м. Харкова по справі

№ 640/8601/14-ц, виданого 04.11.2021, у графі адреса (постійне або останнє місце проживання) вказано: АДРЕСА_1 . Відомостей щодо наявності у боржника іншого фактичного місця проживання або місця реєстрації документи, які були подані приватному виконавцю, не містили, отже у виконавця були відсутні будь-які підстави для здійснення перевірки місця проживання або реєстрації боржника.

Адреса боржника ОСОБА_1 , яка зазначена у виконавчому листі, знаходиться у межах виконавчого округу приватного виконавця Кудряшова Д.В., що свідчить про дотримання приватним виконавцем вимог чинного законодавства під час відкриття виконавчого провадження.

У паспорті громадянина України ОСОБА_1 серія та номер НОМЕР_3 , виданого Київським РВ ГУМВС України в Харківській області 24.10.2006 зазначено, що останнього знято 01.02.2013 з реєстрації місця проживання за адресою:

АДРЕСА_1 .

З витягу з Реєстру територіальної громади станом на 06.05.2024 вбачається, що адресою місця проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 , дата реєстрації 11.04.2023, дата зняття (скасування) 29.01.2024.

Разом з тим, відомості про вказане місце проживання ОСОБА_1 приватному виконавцю не надав.

У частині четвертій статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Верховний Суд неодноразово вказував, що відкриття виконавчого провадження здійснюється за адресою місця проживання чи перебування боржника, вказаною у виконавчому документі, правильність інформації у якому презюмується, а виконавець не зобов`язаний вчиняти дій на перевірку/ встановлення такої адреси.

У правовому висновку, сформульованому у постанові від 27.07.2023 у справі №211/4347/15-ц Верховний Суд роз`яснив, що вимога про місцезнаходження (для юридичних осіб) або місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) проходить через цілу низку процесуальних документів - як тих, що надаються сторонами, так і тих, що ухвалюються судом. З огляду на обов`язок суду щодо належного повідомлення учасників справи про судові засідання та належне направлення процесуальних документів, можна стверджувати, що суд тримає під контролем відповідність інформації про місцезнаходження, місце проживання (перебування) учасників справи.

Отже, завдяки вимогам процесуального закону та за умови належного виконання процесуальних обов`язків й не зловживання учасниками судового процесу процесуальними правами презюмується правильність інформації про місцезнаходження, місце проживання (перебування) боржника і стягувача, що зазначені у виконавчому документі, який видається судом. З урахуванням викладеного, немає підстав вимагати від виконавця здійснення додаткової перевірки інформації про місцезнаходження, місце проживання (перебування) боржника і стягувача під час відкриття виконавчого провадження.

Виконавець не має обов`язку перевіряти вірогідність відомостей, які зазначено у виконавчому документі (постанова Верховного Суду від 31.03.2021 року у справі №380/7750/20).

Враховуючи викладене, приватний виконавець Кудряшов Д.В, приймаючи постанову про відкриття виконавчого провадження № 685770669 від 08.02.2022, а також наступні оскаржені постанови, діяв у відповідності до вимог законів України «Про виконавче провадження» та «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», а тому відсутні підстави для задоволення скарги.

Щодо вимоги заявника поновити строк звернення до суду зі скаргою суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 449 ЦПК України встановлено строк для звернення зі скаргою, зокрема скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною 5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі №920/149/18 надано роз`яснення щодо співвідношення загальної та спеціальної норми, згідно з якими норми, передбачені законом про виконавче провадження, є загальними, а норми, передбачені процесуальним кодексом, є спеціальними, тому строк на оскарження необхідно обраховувати в календарних днях. Подібні за змістом висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі №361/1335/20 (провадження № 61-15507св20), від 02 листопада 2021 року у справі №753/3465/20 (провадження № 61-12002св20).

За змістом наведених норм, за порівняльного аналізу змісту термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться у положеннях статті 449 ЦПК України, дає підстави для висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

Під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 449 ЦПК України та частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», необхідно враховувати поведінку скаржника, чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження, тощо.

Висновки щодо презумпції обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року в справі № 910/7221/17, від 12 січня 2021 року в справі № 910/8794/17, від 12 жовтня 2021 року в справі № 918/333/13-г.

За змістом ст.81 ЦПК України обов`язок доказування поважності причин пропуску процесуальних строків та подача заяви про їх поновлення покладається на зацікавлену сторону.

При зверненні до суду зі скаргою на дії державного виконавця, саме на скаржника покладається обов`язок доведення наявності обставин, які унеможливили його звернення з такою скаргою у строк, встановлений законом.

Відповідно до ст. 122 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно зі ст. 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Системний аналіз вказаних процесуальних норм разом із положеннями пункту «а» ч. 1 ст.449 ЦПК України, ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року в справі №143/950/19 (провадження № 61-21057св19), від 28 грудня 2020 року в справі №501/3532/18 (провадження № 61-14723св19), від 03 лютого 2021 року в справі №2-1441/10 (провадження № 61-17257св20).

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року в справі №466/948/19 вказано, що строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах. З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) зазначено, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. За своєю суттю ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим (див. постанову Верховного Суду від 22 квітня 2020 року в справі №641/7824/18 (провадження № 61-10355св19)).

Звертаючись до суду зі скаргою на дії приватного виконавця Кудряшова Д.В., скаржник посилався на те, що останній 18.04.2022 у зв`язку з вторгненням російської федерації перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 . 08.05.2024 ОСОБА_1 , перебуваючи в частині, від свого командування, дізнався, що приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. було відкрито виконавче провадження № 68570669, за виконавчим листом № 640/8601/14-ц, виданим 04.11.2021 Київським районним судом м. Харкова та звернено стягнення на його заробітку плату. До суду зі скаргою звернувся 11.05.2024. Такі доводи боржника матеріалами справи не спростовуються.

Враховуючи доводи, викладені заявника у скарзі про поновлення строку для звернення зі скаргою, з метою недопущення порушення процесуальних прав заявника, гарантованих ч.1 ст. 4 ЦПК України, суд вважає можливим поновити заявнику встановлений процесуальний строк для звернення до суду зі скаргою, визнавши причини його пропуску поважними.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_1 строк на подання скарги на дії приватного виконавця Кудряшова Дмитра Вячеславовича, стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», визнавши причини його пропуску поважними.

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця Кудряшова Дмитра Вячеславовича, стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подання безпосередньо до Харківського апеляційного суду апеляційної скарги. В разі оголошення вступної та резолютивної частини ухвали або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи строк оскарження ухвали обчислюється з дня складання її повного тексту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя Бобко Т.В.