Постанова

Іменем України

09 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 390/310/22

провадження № 61-4779св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Аджамська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди

за касаційною скаргою Аджамської сільської ради на постанову Кропивницького апеляційного суду від 28 лютого 2024 року у складі колегії суддів: Голованя А. М., Дьомич Л. М., Письменного О. А.

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позову

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправним та скасувати рішення 13-ї сесії восьмого скликання Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 22 лютого 2022 року № 1499 «Про дострокове розірвання контракту та звільнення керівника Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Аджамської сільської ради ОСОБА_1 »; поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді директора Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Аджамської сільської ради (далі - КНП «ЦПМСД»); стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з розрахунку від дня звільнення 28 лютого 2022 року до дати ухвалення рішення у справі без врахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді директора КНП «ЦПМСД»; рішення допустити до негайного виконання в частині стягнення заробітної плати за один місяць; стягнути з Аджамської сільської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 30 000,00 грн.

Як на обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилався на те, що його було прийнято на роботу згідно з контрактом від 25 червня 2018 року, укладеним між ним і Кіровоградською районною радою, на посаду керівника (головного лікаря) КНП «ЦПМСД». До контракту 01 липня 2021 року додатковою угодою були внесені зміни у зв`язку зі зміною засновника з Кіровоградської районної ради на Аджамську територіальну громаду в особі сільського голови ОСОБА_2 , а 30 серпня 2021 року укладено додаткову угоду 2 у зв`язку зі зміною уповноваженого органу Аджамської сільської ради в особі відділу соціального захисту та охорони здоров`я в особі ОСОБА_3 . Строк дії контракту - з 25 червня 2018 року до 24 червня 2023 року.

22 лютого 2022 року Аджамська сільська рада на тринадцятій сесії восьмого скликання рішенням № 1499 вирішила достроково розірвати контракт з 28 лютого 2022 року, посилаючись на підпункт 4 пункту 7.3 Статуту КНП «ЦПМСД», підпункти 3, 4 пункту 23 та підпункти 2, 3 пункту 24 контракту з керівником центру та частину восьму статті 36 КЗпП України.

Своє звільнення позивач вважає незаконнимз підстав відсутності вини в порушенні, за яке відбулося звільнення, та за відсутності факту порушення, оскільки в рішенні сесії від 22 лютого 2022 року № 1499 порушення умов контракту не конкретизовані, не підтверджуються допустимими і належними доказами, порушення не встановлювались будь-якою перевіркою та, як наслідок, не мають місця. Оскаржуване рішення сесія прийняла, розглянувши протокол робочої наради від 28 лютого 2022 року та за результатами розгляду постійних комісій з питань планування, фінансів, бюджету і соціально-економічного розвитку сіл громади та комісії з питань освіти, культури, спорту і молоді, соціального захисту, охорони здоров`я, споживчого ринку, сфери послуг та захисту прав споживачів. В рішенні сесії є лише посилання на підстави розірвання контракту, передбачені його умовами, але немає мотивування: в чому полягало одноразове грубе порушення керівником вимог законодавства та в чому полягала вина керівника щодо невиплати заробітної плати.

04 липня 2022 року сільський голова ОСОБА_4 одноособово внесла зміни до рішення сесії від 22 лютого 2022 року № 1499, виклавши його в іншій редакції, ніж прийняте на сесії, на що не мала повноважень та будь-яких правових підстав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Кіровоградський районний суд Кіровоградської області рішенням від 20 жовтня 2023 року в задоволенні позову відмовив. Позивач не виконував неодноразові звернення голови Аджамської сільської ради щодо організації роботи рентгенлабораторії та надання якісних розширених медичних послуг, чим порушив вимоги контракту.

Рішення суду першої інстанції мотивоване дотриманням відповідачем норм трудового законодавства України при звільненні позивача із займаної посади.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Кіровоградський апеляційний суд постановою від 28 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20 жовтня 2023 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив частково. Визнав неправомірним та скасував рішення 13-ї сесії восьмого скликання Аджамської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 22 лютого 2022 року № 1499. Визнав ОСОБА_1 звільненим з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України, - у зв`язку із закінченням строку дії контракту з 24 червня 2023 року. Стягнув з Аджамської сільської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 15 000,00 грн. В іншій частині позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що позивача звільнено із займаної посади з порушенням установленого законом порядку, що свідчить про незаконність такого звільнення і тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Оскільки строк дії контракту закінчився 24 червня 2023 року, ОСОБА_1 не може бути поновлений на попередній посаді.Дострокове розірвання контракту з ініціативи роботодавця, всупереч закону, дає підстави вважати ОСОБА_1 звільненим з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України, - у зв`язку із закінченням строку дії контракту з 24 червня 2023 року. Аджамська сільська рада не є відповідальною за нарахування та виплату заробітної плати, тому підстав для стягнення з неї середнього заробітку за час вимушеного прогулу немає. Позивач має право на відшкодування моральної шкоди, як відшкодування понесених ним втрат немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких він зазнав у зв`язку з посяганням на його трудові права та інтереси, порушенням нормального способу та укладу свого життя і необхідністю прикладання суттєвих додаткових зусиль для відновлення попереднього стану. Виходячи із принципу розумності та справедливості, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення позовних про відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст вимог касаційної скарги, її узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду, Аджамська сільська рада просить скасувати постанову Кропивницького апеляційного суду від 28 лютого 2024 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Як на підставу касаційного оскарження судового рішення заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 308/8430/19, від 13 березня 2018 року у справі № 916/1764/17.

На обґрунтування заявлених вимог сільська рада посилається на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Звільнення позивача проведено з дотриманням норм трудового законодавства України та умов контракту, який підписано з позивачем, на підставі рішення сільської ради від 22 лютого 2022 року № 1499 відповідно до пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України.

З початку 2020 року відповідач неодноразово звертався до позивача щодо налагодження роботи рентгенлабораторії Аджамської ЛА ЗПСМ, однак позивач всіляко ухилявся від виконання цього завдання та нічого не зробив, хоча це було його прямим обов`язком. Після накладення штрафу він знову не здійснив жодних дій для отримання ліцензії. Листом від 12 січня 2022 року № 7 відповідач звернувся до позивача з вказівкою розпочати дії щодо ліцензування апаратури з 18 січня 2002 року, проте вказівка була проігнорована. У результаті непрофесійних дій позивача від договору «Про співробітництво територіальних громад у формі делегування окремих повноважень (спільного фінансування у сфері охорони здоров`я) від`єдналась Катеринівська громада, що призвело до втрати фінансування в сумі 4,2 млн грн на рік. У 2020 році позивач не вчасно уклав договір з Національною службою здоров`я України, в результаті чого КНП «ЦПМСД» не отримало 700 000,00 грн фінансування, що завдало збитків підприємству на цю суму. Бездіяльність позивача свідчить про невиконання ним без поважних причин умов, визначених контрактом, та порушення позивачем обов`язків, передбачених цим контрактом, внаслідок чого підприємству завдано значних збитків.

Заява позивача про зміну предмета позову від 06 січня 2023 року є такою, в якій фактично змінено і підстави, і предмет позову. У предметі позову позивач додав позовну вимогу про «визнання протиправним та скасування рішення сесії № 1499 від 22 лютого 2022 року», а в підставах позову виклав повністю нові підстави.Крім цього, апеляційний суд розглянув вимоги щодо визнання протиправним та скасування рішення сесії від 22 лютого 2022 року № 1499, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Також не було підстав і для стягнення коштів на відшкодування позивачу моральної шкоди, адже на підтвердження завдання йому моральної шкоди позивач не надав жодного доказу та не вказав, у чому полягали моральні страждання.

Ураховуючи, що касаційна скарга не містить доводів щодо незгоди з рішенням апеляційного суду в частині відмови у позовних вимогах, воно в цій частині не є предметом касаційного перегляду. Суд касаційної інстанції переглядає у касаційному порядку судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (стаття 400 ЦПК України).

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 23 квітня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

13 травня 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 02 жовтня 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до додаткової угоди № 2 до контракту з керівником КНП «ЦПМСД» від 30 серпня 2018 року, укладеним між ОСОБА_1 і уповноваженим засновником - органом управління - відділом соціального захисту та охорони здоров`я населення Аджамської сільської ради в особі тимчасово виконуючої обов`язки начальника відділу ОСОБА_3, ОСОБА_1 був призначений на посаду головного лікаря КНП «ЦПМСД».

Згідно зі статутом КНП «ЦПМСД» за 2021 рік підприємство є підпорядкованим, підзвітним і підконтрольним Аджамській сільській раді.

Аджамська сільська рада листом від 27 лютого 2020 року № 72/02-30 просила вирішити питання відновлення подальшої постійної роботи рентгенологічної лабораторії, лабораторії та надання якісних розширених медичних послуг на території Аджамської лікарської амбулаторії (а. с. 60). Аналогічне прохання міститься у листах Аджамської сільської ради від 20 травня 2020 року № 170/02-30, від 29 травня 2020 року № 184/02-30 (а.с. 61).

Із протоколу пленарного засідання двадцять сьомої сесії Кропивницької районної ради сьомого скликання від 19червня 2020 року відомо, що одним із питань, які розглядалися, було питання виділення коштів на зарплати медикам району, які не були виплачені у зв`язку із неукладенням договору з НСЗУ.

Постановою від 28 грудня 2021 року про накладення штрафу на КНП «ЦПМСД» накладено штраф у розмірі 8 500,00 грн за порушення абз. сьомого статті 7 Закону України «Про дозвільну діяльність у сфері використання ядерної енергії».

12 січня 2022 року відділ соціального захисту та охорони здоров`я населення Аджамської сільської ради звернувся до головного лікаря КНП «ЦПМСД» з проханням розпочати роботу з ліцензуванню рентген-діагностичного апарату «АРД-2», діагностичного апарату «Флюорограф 12Ф7ц» та апарату рентгенівського палатного «12-11-5 № 517.

Рішенням Аджамської сільської ради 13-ї сесії восьмого скликання від 22 лютого 2022 року № 1499 «Про дострокове розірвання контракту та звільнення керівника КНП «ЦПМСД» вирішено достроково розірвати контракт з ОСОБА_1 з 28 лютого 2022 року з посиланням на підпункт 4 пункту 7.3 статуту КНП «ЦПМСД», підпункти 3, 4 пункту 23 та підпункти 2, 3 пункту 24 контракту з керівником центру і частину восьму статті 36 КЗпП України.

Згідно з наказом від 28 лютого 2022 року № 24к ОСОБА_1 склав повноваження головного лікаря КНП «ЦПМСД» у зв`язку з достроковим розірванням контракту.

ОСОБА_1 нагороджувався Кіровоградською обласною державною адміністрацією 14 червня 2021 року та 07 червня 2016 року.

У довідці департаменту охорони здоров`я Кіровоградської обласної військової адміністрації від 22 серпня 2023 року, зокрема, зазначено, що за період роботи ОСОБА_1 на посаді головного лікаря пропозиції, заяви та скарги з приводу його професійної діяльності до департаменту охорони здоров`я обласної державної адміністрації не надходили. Оцінка професійної діяльності керівника підприємства здійснюється власником (роботодавцем) підприємства.

Згідно з ліцензією № ОВ 060468 Державної інспекції ядерного регулювання України КНП «ЦПМСД» має право провадження діяльності з використанням джерел іонізуючого випромінювання з 15 березня 2023 року.

З листа КНП «ЦПМСД» відомо, що головний лікар вказаного Центру 06 січня 2020 року звертався до т. в. о. голови Національної служби здоров`я України, голови комітету Верховної Ради України з питань охорони здоров`я, директора Департаменту договірної роботи НСЗУ з проханням сприяти в укладенні договору на 2020 рік з 01 січня 2020 року.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судами норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Частиною другою статті 2 КЗпП України передбачено, що працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України (тут і далі - в чинній на час виникнення спірних правовідносин редакції) трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи (стаття 23 КЗпП України).

Підстави припинення трудового договору визначені у статті 36 КЗпП України.

За змістом пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання (пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»).

Трудовий договір може бути припинений, а контракт - розірваний внаслідок вчинення працівником дисциплінарного проступку.

Складовими дисциплінарного проступку, що характеризують його об`єктивну та суб`єктивну сторони, є: дії (бездіяльність) працівника; невиконання або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між його діями (бездіяльністю) та невиконанням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність роботодавцем наявності будь-якої з цих складових виключає наявність дисциплінарного проступку (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 452/970/17).

Суди встановили, що контракт з ОСОБА_1 як з керівником КНП «ЦПМСД» достроково розірвано з підстав, передбачених підпунктами 3, 4 пункту 23 та підпунктами 2, 3 пункту 24 контракту.

Згідно з пунктом 23 контракту він припиняється із закінченням строку, на який його укладено (підпункт «1»); за згодою сторін (підпункт «2»); з ініціативи Засновника або уповноваженого Засновником органу управління та Спостережної чи Наглядової ради у разі створення до закінчення строку дії цього контракту у випадках, передбачених статтями 40 і 41 КЗпП України та цим контрактом (підпункт «3»); з інших підстав, передбачених законодавством та контрактом (підпункт «4»).

Пункт 24 контракту встановлює перелік підстав, коли керівник може бути звільнений з посади, а контракт - розірваний з ініціативи Засновника або уповноваженим Засновником органу управління та Спостережної чи Наглядової ради у разі створення до закінчення строку дії цього контракту, серед яких: у разі одноразового грубого порушення керівником вимог законодавства чи обов`язків, передбачених цим контрактом, внаслідок чого підприємству завдано значних збитків (підпункт «2»); у разі невиконання підприємством зобов`язань перед бюджетом та Пенсійним фондом України щодо сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів, а також зобов`язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати з вини керівника (підпункт «3»).

Згідно з пунктом 2 статті 9 Конвенції Міжнародної організації праці № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи підприємця 1982 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 04 лютого 1994 року № 3933-XII, тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в статті 4 Конвенції, лежить на роботодавцеві.

Матеріали справи не містять доказів порушення позивачем умов контракту в межах строків, передбачених КЗпП України для притягнення до дисциплінарної відповідальності, а суди не встановили, в чому саме полягало одноразове грубе порушення позивачем вимог законодавства чи обов`язків, передбачених цим контрактом, унаслідок чого підприємству завдано значних збитків, а також вчинення/невчинення позивачем дій, що призвели до невиконання підприємством зобов`язань перед бюджетом та Пенсійним фондом України щодо сплати податків, зборів та інших обов`язкових платежів, а також зобов`язань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати з вини керівника.

Ураховуючи наведене та встановивши відсутність належних і допустимих доказів невиконання чи виконання позивачем неналежним чином умов контракту, апеляційний суд, правильно застосувавши норми матеріального права, дійшов законного й обґрунтованого висновку про те, що звільнення позивача із займаної посади відповідач здійснив з порушенням трудового законодавства України.

Звільнення на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗПП України без формулювання причин невиконання чи неналежного виконання обов`язків, передбачених контрактом, не може вважатись законним без визначення конкретних умов контракту, які не виконував чи неналежним чином виконував працівник, і без встановлення на підставі належних і допустимих доказів допущених ним конкретних порушень.

У зв`язку з тим що строк дії контракту закінчився 24 червня 2023 року, висновок апеляційного суду про наявність правових підстав уважати ОСОБА_1 звільненим за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України, у зв`язку із закінченням строку дії контракту з 24 червня 2023 року, є правильним.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Ураховуючи, що відповідач порушив норми трудового законодавства України, висновок апеляційного суду про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди також є обґрунтованим.

Отже, переглядаючи справу, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами права, які їх регулюють, в результаті чого дійшов законних і обґрунтованих висновків про скасування рішення суду першої інстанції та часткове задоволення позовних вимог.

Висновки апеляційного суду у цій справі не суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду, що зазначені в касаційній скарзі.

Аргументи касаційної скарги висновків апеляційного суду по суті вирішення заявлених вимог не спростовують, зводяться до необхідності здійснення переоцінки фактичних обставин справи стосовно дотримання відповідачем норм трудового законодавства при звільненні позивача із займаної посади та недоведення позивачем розміру моральної шкоди, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Верховний Суд є судом права, а не судом факту, і відповідно до статті 400 ЦПК України не має повноважень встановлювати обставини справи, не встановлені судами першої та апеляційної інстанцій, а також досліджувати докази справи, змінюючи їх оцінку.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Частиною першою статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Аджамської сільської ради залишити без задоволення.

Постанову Кропивницького апеляційного суду від 28 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

М. Ю. Тітов