Справа № 509/4526/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року смт.Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

за участю секретаря судового засідання: Степанової Н.С.,

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в режимі відеоконференції цивільну справу № 509/4526/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини

ВСТАНОВИВ:

02.08.2024 року до суду з позовом звернулася ОСОБА_2 та просила стягнути щомісячно з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів) на її утримання як дружини, починаючи стягнення з дня подання позову до суду, тобто з 02.08.2024 року до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку. Всі судові витрати просила стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 20.09.2020 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В квітні 2024 року подружжя посварилося та перестали спілкуватися, відповідач переїхав жити до себе, а позивач з спільною дитиною залишилися проживати самі. Налагодити стосунки подружжю не вдається, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, а тому позивач вимушена звернутися до суду.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 06.08.2024 провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

29.08.2024 року на адресу суду від представника відповідача в інтересах ОСОБА_3 надійшов відзив, в якому представник просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 . Позиція сторони відповідача обґрунтована наступним, викладене в позовній заяві, тобто реальні обставини по даній справі відрізняються від дійсності. Дійсно, у відповідача та позивача є спільна дитина, вони перебувають у шлюбі, проте відповідач ніколи не мешкав із ОСОБА_2 за адресою її реєстрації ( скоріше за все це адреса її батьків), подружжя насправді мешкало на орендованій квартирі, адже у відповідача відсутнє власне житло. Позивачка була проти спільного проживання у батьків, а тому спільно з чоловіком вирішили проживати в орендованій ОСОБА_3 квартирі. Саме відповідач орендував квартиру, та сплачував орендну плату, про що свідчать докази здійснення оплат, додані до відзиву. На ньому як на чоловіку є тягар утримання помешкання, ОСОБА_2 ніколи в цьому участі не приймала та не приймає, проте відповідач не вимагав від дружини фінансової участі у витратах, він завжди намагався вирішити всі питання самостійно, за можливості допомагаючи і ОСОБА_2 та дитині. Наскільки відомо відповідачу, у дружини є періодичні заробітки, які він вважає як відносно постійну діяльність, а тому дохід у неї все таки є. Відповідач є сиротою, мати померла, із батьком він не підтримує зв`язок, хоча в майбутньому у відповідача може виникнути обов`язок фінансової допомоги батьку. Усі витрати на своє життя він несе сам, ніхто відповідачу не допомагає. У той же час, у позивача є мати і батько, та вона одразу до них переїхала після виникнення непорозумінь, і саме вона надають їй фінансову допомогу, а ОСОБА_3 в таких випадках ніхто не може допомогти. Крім того, насправді не чоловік залишив сім`ю, а якраз сама позивачка покинула його та не дає батьку спілкуватися з дитиною.

Також у відзиві представник зазначає, що позивачці достеменно відомо, що із 01.05.2024 року її чоловік через нестабільну фінансову ситуацію, був вимушений підписати контракт та піти на військову службу, як контрактник (додано підтверджуючі документи). Відповідач пояснив дружині, незважаючи на його службу у лавах ЗСУ, його дохід не буде високим, адже він був на навчаннях, а крім того оскільки він не мобілізований, а саме контрактник, то йому необхідно самостійно придбати військове спорядження. Проте дружина чомусь переконана, що він повинен отримувати великі виплати, та вимагала від нього повного доступу до його фінансів із можливістю безумовного контролю та користування його фінансами, проте таке б призвело до неконтрольованих витрат і з рештою могло б вплинути на життєздатність ОСОБА_3 . Коли ж він мав змогу надати фінансову допомогу, дружина ігнорувала його, і не надавала реквізити для грошового переказу для хоч якоїсь допомоги, тому відповідач здійснював перекази на рахунок її матері.

Крім того представник відповідача звертає увагу суду, що додатки до позову взагалі не містять належних, достовірних та достатніх доказів того, що позивач є непрацездатною особою та дійсно потребує фінансової допомоги від чоловіка. І що її чоловік може таку фінансову допомогу як вона просить надавати.

Представник наголошує на тому, що ОСОБА_3 не може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини через свій фінансовий стан. У нього померла мати, батько особа пенсійного віку, родичів немає, власного житла немає, служить за контрактом витрачає гроші на харчування, військове спорядження, крім того має також заборгованість перед банківської установою. Він пішов на службу через погане фінансове становище, та ідеологічні переконання, а тепер його дружина хоче примусово забрати у нього гроші, хоча взагалі не приймає участі у його житті. Позов також не містить жодних доказів того, що відповідач є фізично здоровою, фінансово стабільною особою, яка могла б утримувати позивача на постійній основі. Також сторона відповідача розуміє, що в разі задоволення даного позову, позивач буде вимагати й аліменти на утримання дітей не даючи батьку можливості самостійно здійснювати утримання дітей, заява про видачу судового наказу щодо аліментів уже зареєстрована в суді на цей час. В зв`язку з викладеним просив відмовити у задоволенні даного позову, посилаючись на викладені підстави у відзиві.

10.09.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якому представник позивача зазначила, що все викладене у відзиві взагалі не відноситься до предмету розгляду по даній справі. Також представник зазначила, що позивач крім того, що перебуває у декретній відпустці по догляду за їх спільною з відповідачем дитиною, станом на подачу відповіді на відзив вагітна другою дитиною від відповідача (26 тиждень вагітності), та зрозуміло що вона потребує фінансової допомоги свого чоловіка. Позов просила задовольнити.

07.10.2024 року від представника відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив сторони позивача. В загальному в даних запереченнях представник відповідача зазначив, що у даному документі жодних аргументів по справі немає, хоча суд приймає рішення саме на підставі всіх доводів та аргументів. Додатково зазначив, що позивач яка потребує фінансової допомоги, нещодавно займалася продажем автомобіля. Ще раз зазначив, що докази того що відповідач може надати фінансову допомогу відсутні взагалі. Позов не містить доказів того, що позивач непрацездатна та довідку про її матеріальний стан, в чому полягає нагальна необхідність її утримання також не доведено. Вкотре в даному документі підкреслив, що відповідач не може надавати фінансову допомогу на утримання дружини. У нього є борг перед банківською установою, він сам себе забезпечує, родичів немає, немає власного житла.

В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник надіслала заяву в якій просила проводити розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, крім того вказала що позивач понесла судові витрати по справі у розмірі 5000 грн. на правничу допомогу, а тому такі кошти слід стягнути із відповідача. До заяви долучено договір № 101 про надання правничої (правової) допомоги від 31.07.2024 року, квитанцію до прибуткового ордера № 19/10 від 24.09.2024 року на суму 5000 грн., детальний опис робіт від 24.09.2024 року, акт прийняття-передачі наданих послуг від 24.09.2024 року, та докази направлення таких документів для іншої сторони по справі.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Євтодьєв А.О. пояснив, що відповідач не заперечує проти допомоги, він надає її по можливості, проте його фінансове становище важке, він військовослужбовець на контрактній основі. Також позивачем взагалі не надано доказів що вона вагітна це все лише з її слів. У своїх поясненнях ще раз посилався на викладене у відзиві, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також під час надання пояснень на уточнюючі запитання головуючого, представник відповідача повідомив, що зі слів відповідача дитина проживає разом з матір`ю.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача щодо обставин справи, дослідивши матеріали справи в межах наданих письмових доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 20 вересня 2022 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 виданим 20 вересня 2022 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 2107.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилася донька ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_2 виданим 08 лютого 2023 року Чорноморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), актовий запис № 39.

Станом на 28.08.2024 року позивач ОСОБА_2 спостерігається з приводу вагітності в КНП «Чорноморська лікарня», діагноз вагітність 25-26 тижнів, згідно довідки лікаря Чорноморської КНП.

Згідно відомостям у паспорті громадянина України, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 є: АДРЕСА_1 . Вказана адреса міститься також в позовній заяві.

Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно із статті 84 СК України право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.

При розгляді даної справи, враховуючи неодноразові заперечення сторони відповідача, суд звертає увагу на те, що принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Всі доводи представника відповідача з приводу того, що ОСОБА_2 на надала суду жодних довідок чи інформації стосовно її матеріального стану не є вірними в даному випадку.

У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів.

Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї.

Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного Кодексу України).

В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

В постанові Верховного Суду по справі № 750/9224/16-ц (провадження № 61-16837св18) від 13 червня 2018 року суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років і в разі розірвання шлюбу. Згідно з частиною четвертою статті 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

При вирішенні питання про спроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач є особою працездатного віку, має можливості надавати таку допомогу дружині.

Крім того, суд зазначає що викладене у відзиві представником відповідача в інтересах ОСОБА_3 жодним чином не стосується предмету розгляду справи. У відзиві, та в подальшому в запереченнях представник описує сімейні відносини між подружжям, надає скрін з особистих переписок між чоловіком та дружиною, які в собі не містять доказової бази, та загалом в обґрунтування того що відповідач як батько та чоловік не може надавати фінансову допомогу дружині зазначає, що позов не містить доказів того, що ОСОБА_3 є фізично здоровою, фінансово стабільною особою.

Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дружини керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів.

З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає за можливе задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини та стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дружини в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років, з проведенням індексації розміру аліментів відповідно до закону.

За змістом ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Оскільки позовні вимогипозивача підлягають задоволенню, то відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд стягує з відповідача судовий збір на користь держави.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем при зверненні до суду з позовом до ОСОБА_3 понесено витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 гривень. Вказане підтверджується договором № 101 про надання правничої (правової) допомоги від 31.07.2024 року, квитанцію до прибуткового ордера № 19/10 від 24.09.2024 року на суму 5000 грн., детальний опис робіт від 24.09.2024 року, акт прийняття-передачі наданих послуг від 24.09.2024 року.

Відповідно до ст.60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно ст.15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою ст.62 ЦПК визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Так, у відповідності до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представником позивача своєчасно ставилось питання перед судом про розподіл судових витрат, однак відповідний опис вартості виконаних робіт та акт надання послуг представником позивача надано окремо з відповідною заявою про розподіл судових витрат у терміни передбачені чинним законодавством.

З огляду на викладене вимоги і в частині стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованими, доведеним і підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст. 75, 80, 84, 85,180, 181, 182, 183 СК України, керуючись ст. ст. 19, 48,49, 81, 129, 130, 141, 258, 263-265, 268, 354 ЦПК, ЗУ «Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходів) на утримання дружини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи стягнення з дня подання позову до суду, тобто з 02.08.2024 року до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 , з проведенням індексації розміру аліментів відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в дохід держави судовий збір у розмірі 1211 (одну тисячу двісті) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) понесені витрати на оплату правничої допомоги в розмірі 5000 (пять тисяч) грн. 00 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 18.10.2024 року.

Головуючий: Є.М. Панасенко