Справа № 638/313/23
Провадження № 6/638/676/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Семіряд І.В.,

за участю секретаря Поддубкіної А.В.,

за участю

представника боржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про встановлення способу та порядку виконання судового наказу №638/313/23, який видано за заявою ОСОБА_3 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ :

30.09.2024 ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеною заявою, в обґрунтування якої вказує, що він є боржником виконавчого провадження по примусовому виконанню судового наказу від 18.01.2023. Стягувачем є громадянка України ОСОБА_3 від початку виконавчого провадження боржник належним чином добровільно виконував всі покладені на нього зобов`язання, заборгованість з аліментів відсутня. 06.08.2024 йому зателефонувала ОСОБА_3 та повідомила, що вирішила переїхати, разом зі спільними дітьми, на постійне місце проживання до тимчасово окупованого м. Маріуполя, де вже розпочала процедуру отримання російського громадянства. Під час розмови з дітьми йому вдалось з`ясувати, що вони дійсно проживають у м. Маріуполь. 11.09.2024 боржник отримав інформацію про те, що ОСОБА_3 забрала з виконавчої служби виконавчий документ, з розмови з нею зрозумів, що виконавчий документ забрала оскільки не має можливості отримувати грошові кошти в гривнях на банківську картку, так як в окупованому мм. Маріуполі банківська картка не працює. У зв`язку з чим заявник просить встановити спосіб та порядок виконання судового наказу від 18.01.2023 по справі №638/313/23.

Представник боржника ОСОБА_2 , - адвокат Списибо В.В., який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав заяву про встановлення способу та порядку виконання судового наказу та просив задовольнити, з підстав, викладених у ній.

Стягувач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістила.

Суд, вислухавши представника боржника, дослідивши матеріали справи, приходить до такого:

Судовим наказом Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.01.2023 у справі 638/313/23 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 16.01.2023 та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Після досягнення повноліття найстаршою дитиною якщо ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Судовий наказ набрав законної сили 18.01.2023.

01.08.2023 представником ОСОБА_6 ОСОБА_7 було отримано судовий наказ.

Судом було здійснено моніторинг Автоматизованої системи виконавчого провадження вбачається за параметрами пошуку « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 » та встановлено, що було відкрито два виконавчі провадження № АСВП: 73811131 та № АСВП: 73811556 де боржник ОСОБА_2 , стягувач ОСОБА_8 . Станом на 21.10.2024 виконавчі провадження завершені.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Це питання також врегульовано ч. 3 ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження», яка передбачає, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Поняття спосіб та порядок виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що обраний позивачем.

Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

При цьому суд не може змінити зміст рішення або його суть.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10.06.2019 року по справі № 350/426/16-ц, та Верховний Суд України в постановах від 25 листопада 2015 року (справа №6-1829цс15) та від 16 грудня 2015 року (справа № 6-2427цс15).

Пунктом 9 узагальнення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах" (постанова від 25 вересня 2015 року № 8) вказано, що законодавець, надаючи можливість зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення, безпосереднього визначення згаданих правових категорій не наводить, у зв`язку з чим вони залишаються поняттями оціночними.

Зміна способу та порядку виконання рішення це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення. Тобто, судом вживаються нові заходи для реалізації рішення суду в разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, що встановлені раніше.

Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у ст. 16 ЦК способів захисту цивільних прав. Зокрема, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.

При вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

Під час розгляду заяв про встановлення або зміну способу й порядку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

ч. 1 ст. 89 ЦПК України передбачає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог (ч. 2 ст. 264 ЦПК України).

Разом з тим, звертаючись до суду з заявою про встановлення способу та порядку виконання судового наказу ОСОБА_2 не доведено існування абсолютної неможливість виконання рішення та не надано доказів існування виняткових випадків, які б давали підстави дійти висновку про ускладнення або виключення виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Окрім того, відповідно до ст. 435 ЦПК України з заявою про встановлення способу та порядку виконання рішення суду може звертатись стягувач та/або приватний/ державний виконавець, разом з тим ОСОБА_2 є боржником у вказаному виконавчому провадженні, яке до того ж завершене.

Приймаючи до уваги викладене, заява про заміну сторони у виконавчому провадженні не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 435 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви ОСОБА_2 про встановлення способу та порядку виконання судового наказу №638/313/23, який видано за заявою ОСОБА_3 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в 15-денний строк з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 21.10.2024.

Суддя І.В. Семіряд