_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-др/947/133/24
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення

22.10.2024

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення по справі №947/18127/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

09.10.2024 року через систему «Електронний суд» представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою, в якій просив ухвалити додаткове рішення по справі №947/18127/24, яким стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» () на користь ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_1 ) понесені ним судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу в сумі 31000 (тридцять одна тисяча) гривень.

В обґрунтування своєї заяви зазначав, що ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 04.10.2024 року було залишено позовну заяву ТОВ «Коллект центр» без розгляду у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання позивача без поважних причин.

Разом з тим, у поданому представником відповідача Відзиві на позовну заяву є вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» понесених відповідачем витрат на правову допомогу, однак питання розподілу судових витрат залишилося не вирішеним.

У зв`язку з цим заявник звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі, в якій просить стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу.

14.10.2024 року через систему «Електроний Суд» представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» - Ткаченко Марія Миколаївна надіслала заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення.

17.10.2024 року через систему «Електроний Суд» представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» - Ткаченко Марія Миколаївна надіслала до суду клопотання, в якому просила суд провести судове засідання по даній справі в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 21.10.2024 року у задоволенні клопотання представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» - Ткаченко Марії Миколаївни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України.

Представник заявника/відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився; про дату судового засідання повідомлений належним чином, просив розглянути клопотання про ухвалення додаткового рішення за його відсутності.

У судове засідання з`явився представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» - Земляков Олексій Анатолійович, який просив відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми процесуального закону, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви щодо винесення додаткового рішення з огляду на наступне.

У судовому засіданні встановлено, що 05 червня 2024 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», в якій позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , заборгованість за договором про споживчий кредит №5100158 від 24.10.2021 р. у розмірі: 60310 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 17000 гривень.

Ухвалою суду від 04 жовтня 2024 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.

Відповідно до вимог ч. 1, 3, 4, 5 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках встановлених ст. 430 цього Кодексу.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Положеннями зазначеного процесуального закону наведено вичерпний перелік випадків для ухвалення додаткового рішення.

Аналіз норм ст. 270 ЦПК України дає достатні підстави стверджувати про те, що додаткове рішення може бути ухвалене лише за наявності прийнятого у справі рішення.

Судовий акт у формі рішення в розумінні п.2 ч.1 ст.258 ЦПК України не приймався.

Відтак, у зв`язку з тим, що рішення у даній справі не приймалося, а розгляд справи закінчився залишенням позовної заяви без розгляду про що постановлена відповідна ухвала 04 жовтня 2024 року, у зв`язку з відсутністю правових підстав, передбачених ст. 270 ЦПК України, в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

Щодо посилання представника відповідача на наявність підстав для стягнення витрат на правничу допомогу згідно положень ст.142 ЦПК України, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч.9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З системного тлумачення положень ч.ч. 5,6 ст. 142, ч. 9 ст. 141 ЦПК України вбачається, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі №521/3011/18.

Згідно роз`яснень п. 38 постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишено без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до вищевказаних норм сам по собі факт залишення позовної заяви без розгляду, за відсутністю факту необґрунтованих дій позивача не є достатньою правовою підставою для задоволення вимог відповідача про компенсацію понесених ним витрат.

Відповідно до статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

- подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

- подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

- подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

- необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою.

- укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55,124 Конституції України, який він вправі реалізовувати з метою свого захисту в порядку ст. 4 ЦПК України.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. В даному випадку, суд не встановлював, а відповідач не доводив фактів зловживання процесуальними правами з боку позивача, не застосовував до нього будь - яких заходів у зв`язку із зловживанням правами.

Для стягнення здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Такого ж висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у Постановах: від 26вересня 2018 року у справі №148/312/16-ц,від 14 січня 2021 року у справі №521/3011/18, від 18 вересня 2023 року у справі № 711/64/23.

Заява представника відповідача з вимогою про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу в порядку ч.5 ст.142 ЦПК України не містить доводів необґрунтованості дій позивача, що виключає стягнення такої компенсації.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду мало на меті захист порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Крім того, витрати на правову допомогу виникли у відповідача не внаслідок необґрунтованих дій позивача, а в порядку реалізації відповідачем своїх процесуальних прав, зокрема, права на подання відзиву, представництва інтересів в суді.

А тому, суд дійшов висновку, що представником відповідача не доведено, які дії позивача в ході розгляду справи слід вважати необґрунтованими та в чому їх прояв, тому відсутні підстави для покладення на позивача судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись, ст.ст. 133, 141,142, 257, 258-261, 270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2

ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення по справі №947/18127/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. М. Куриленко