Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2024 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Гришка О.Я., за участі секретаря судового засідання Федорини А.А., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Симоненка Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новооржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Новооржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

У позовній заяві вказано, що після розлучення батьків позивача основний тягар з утримання позивача та його виховання несла мати, яка ще до досягнення позивачем повноліття висловила бажання забезпечити сина власним житлом. ОСОБА_1 вказує, що 17.03.2006 між його матір`ю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 було складено акт про намір укласти договір купівлі-продажу спадкового майна, на яке вище згадані особи мають право після смерті ОСОБА_5 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Предметом майбутнього договору купівлі-продажу мав стати житловий будинок по АДРЕСА_1 , що належав за життя ОСОБА_5 . Позивач зазначає, що разом зі складанням вище згаданого акту матір`ю позивача були сплачені грошові кошти в рахунок вартості будинку.

Позивач вказує, що постійне проживання в будинку по АДРЕСА_1 він розпочав з 2012 року, проводив у будинку капітальний ремонт, перевів на себе особові рахунки як споживача газу та електроенергії.

Позивач зазначає, що на момент придбання матір`ю позивача спірного будинковолодіння йому було п`ятнадцять років та він вважав, що мати оформила право власності на дане помешкання на власне ім`я. Надалі, щоб хоч якось закріпити власне право користування подарованою нерухомістю 15.12.2011 позивач зі своєю матір`ю склали розписку про отримання ним в дар житлового будинку по АДРЕСА_1 .

У позовній заяві вказано, що нещодавно позивач вирішив зареєструвати право власності на будинок АДРЕСА_1 на власне ім`я, для чого зібрав усі наявні в нього документи та подав їх до відділу реєстрації Оржицької селищної ради, однак, реєстратором було відмовлено у вчиненні такої реєстраційної дії у зв`язку з тим, що позивачем не надано належного правовстановлюючого документа, який би служив підставою внесення до Єдиного державного реєстру прав на нерухоме майно інформації про позивача, як про власника даної нерухомості. Окрім того, реєстратором було роз`яснено про необхідність звернення до суду з метою врегулювання даного спору.

Посилаючись на вищевикладені обставини позивач ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що складається з наступних будівель та споруд: А-1 - Житловий будинок; Г - Вбиральня; Б - Сарай; б - Сарай; № 1 - Огорожа; № 2 - Ворота; № 3 - Яма вигрібна; В - погріб; Д - Котельня, має загальну площу 64,7 кв.м, та житлову площу 35,9 кв.м.

Ухвалою суду від 29.05.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 04.09.2024 було залучено до участі в справі в якості третьої особи ОСОБА_3 .

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, у своїх поясненнях посилався на обставини, викладені у позовній заяві.

В судовому засіданні 21.10.2024 позивач вказав, що він відкрито проживає у спірному будинку більше десяти років. За словами позивача, ні фізичні особи, ні представники юридичних осіб, ні представники органів державної влади чи місцевого самоврядування жодних претензій йому з приводу проживання у цьому будинку не висловлювали. Він здійснював поточний ремонт вказаного будинку та підтримував його у належному стані.

Представник відповідача Новооржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання, в якому просив справу розглянути без його участі.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася.

Від третьої особи ОСОБА_3 до суду надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Суд, заслухавши учасника справи, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_2 (а.с. 7-12).

З інформаційної довідки із Спадкового реєстру вбачається, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 50). Спадкоємцем ОСОБА_5 є ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину та оформила свої права на спадкове майно (а.с. 51, 105-111).

У акті, який був складений щодо предмету продажу житлового будинку з дворищем (для розборки) по АДРЕСА_1 , та який був підписаний ОСОБА_2 та спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 17 березня 2006 року вказано, що до моменту оформлення документів спадщини і договору купівлі-продажу дворища і присадибної ділянки (приватизована) з жилим будинком ОСОБА_2 вважається квартиронаймачем. У акті вказано, що за добровільною і взаємною згодою гроші за дворище і земельну ділянку (за період проживання квартиронаймачем) передані від квартиронаймача ОСОБА_2 спадкоємцям ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . Сторони попереджені, що вказана в акті домовленість не має юридичної сили до моменту прийняття спадкоємцями спадщини і оформлення договору купівлі-продажу дворища з земельною присадибною ділянкою (а.с. 14).

У розписці від 15.12.2011 зазначено, що ОСОБА_1 отримав в дар від ОСОБА_2 житловий будинок по АДРЕСА_1 , який був придбаний останньою у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно з актом від 17.03.2006. У розписці вказано, що ОСОБА_2 передала в дар вищевказаний будинок своєму синові ОСОБА_1 (а.с. 15).

29.01.2016 між Оржицькою філією ПАТ «Полтаваобленерго» та ОСОБА_1 був укладений договір про користування електричною енергією. Предметом цього договору є постачання електричної енергії до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 22-25).

У довідках виконавчого комітету Новооржицької селищної ради вказано, що головою домогосподарства по АДРЕСА_1 , згідно погосподарської книги №5 за 2012-2024 роки є ОСОБА_1 (а.с. 16, 17).

ФОП ОСОБА_6 виготовлено технічний паспорт на будинок АДРЕСА_1 (а.с. 26-31).

Вартість вказаного житлового будинку становить 63625 грн. (а.с. 32-33).

Відділом державної реєстрації виконавчого комітету Оржицької селищної ради (рішення № 73275950 від 23.05.2024) було відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою у зв`язку з відсутністю документа на підставі якого заявник набуває право власності на об`єкт нерухомого майна (а.с. 34).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що він працював сільським головою Куйбишевської сільської ради та в його присутності мати позивача та спадкоємці ОСОБА_5 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали акт про намір оформити договір купівлі-продажу будинку в майбутньому, при цьому мати позивача передала ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кошти як розрахунок за будинок. Свідок показав, що позивач проживає у спірному будинку більше десяти років.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно пунктів 9, 11, 14 Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 Цивільного кодексу України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним. Вказане узгоджується зі змістом постанови Верховного Суду від 10 лютого 2020 року у справі № 923/82/19.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 березня 2018 року у справі № 175/4741/16.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та з урахуванням доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, є підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 15, 328, 344 ЦК України, ст. 12, 13, 81, 142, 247, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Новооржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області(місцезнаходження: вул. Центральна, 4, сел. Новооржицьке, Лубенський район, Полтавська область, ), треті особи: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ), про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що складається з наступних будівель та споруд: А-1 - Житловий будинок; Г - Вбиральня; Б - Сарай; б - Сарай; № 1 - Огорожа; № 2 - Ворота; № 3 - Яма вигрібна; В - погріб; Д - Котельня, має загальну площу 64,7 кв.м, та житлову площу 35,9 кв.м.

За ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України, учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 22.10.2024.

Суддя