"22" жовтня 2024 р.
справа № 646/5392/24
провадження №2/642/1531/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Гримайло А.М.

за участю секретаря Антонян А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості з аліментів,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення ОСОБА_3 повноліття, починаючи з 16.03.2023 в межах виконавчого провадження №72135875. ОСОБА_1 просить суд звільнити його від сплати аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнутих за рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 26 квітня 2023 року ВП № 72135875 в подальшому та від стягнення нарахованої заборгованості по аліментах по даному виконавчому провадженню.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_1 посилається на те, що вони з відповідачкою перебували зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2013 року шлюб між ними розірвано.

Від шлюбу у сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 26 квітня 2023 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення ОСОБА_3 повноліття, починаючи з 16.03.2023.

29.06.2023 Холодногісько-Новобаварським ВДВС у м.Харкові відкрито АСВП 72135875, боржник - ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_2 .

Вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 20.02.2024 ОСОБА_2 визнано винною та призначено покарання за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307, КК України, у виді 6 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна. Вирок набрав законної сили, та засуджена ОСОБА_2 відбуває покарання у Качанівській виправній колонії (№ 54).

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 30 липня 2024 року визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком ОСОБА_1 .

Позивач зазначає, що наразі забрав дитину до себе, дитина проживає із ним та перебуває на повному його утриманні, у зв`язку з чим відпала підстава нарахування та стягнення з нього аліментів на користь відповідачки.

Ухвалою судді від 16.09.2024 відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, надано відповідачці строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив.

Позивач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням в якому просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачці ОСОБА_2 відповідно до розписки останньої, були вручені копія ухвали про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками 24.09.2024. Остання відзиву на позов не подала. Клопотань з її боку не надходило.

Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали справи та письмове клопотання позивача, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Згідно ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони по справі з 2011 року перебували у шлюбі.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 22.01.2011 року у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану ХМУЮ, актовий запис № 21 - розірвано.

Від шлюбу у сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження cерії НОМЕР_1 від 16 березня 2011 року.

Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір`ю.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 26 квітня 2023 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення ОСОБА_3 повноліття, починаючи з 16.03.2023.

На підставі вказаного рішення суду 29.06.2023 Холодногісько-Новобаварським ВДВС у м.Харкові відкрито виконавче провадження №72135875 (боржник - ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_2 ).

Згідно відповіді Холодногісько-Новобаварського ВДВС у м.Харкові, відповідно до розрахунку заборгованості від 01.09.2024 у ВП №72135875 заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_1 становить: 54 781,42 грн., сума штрафу - 16,434,43 грн., сума виконавчого збору - 5 478,14 грн., сума не стягнутих витрат - 56,38 грн.

Так, вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 20.02.2024 ОСОБА_2 визнано винною та призначено покарання за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307, КК України, у виді 6 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією усього особистого майна. Вирок набрав законної сили, та засуджена ОСОБА_2 відбуває покарання у Качанівській виправній колонії (№ 54).

Згідно акту обстеження умов проживання проведеного 29.01.2024 за адресою: АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - батько, разом зі своїм сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дружина батька.

Разом з тим, рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 30 липня 2024 року визначено місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком ОСОБА_1 .

Судовим розглядом було встановлено, що син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінив місце свого фактичного проживання та з грудня 2024 року став проживати разом зі своїм батьком.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ст.273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

З аналізу статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Так, згідно з частиною другою статті 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Дана норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

У даній справі, позивач посилається на обставину, яка має істотне значення для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами та припинення стягнення аліментів у зв`язку з тим, що малолітній син проживає разом з ним, оскільки відповідачка ОСОБА_2 відбуває покарання в місцях позбавлення волі.

Таким чином, оскільки малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає зв своїм батьком ОСОБА_1 - позивачем по справі та повністю знаходиться на його утриманні, суд констатує зміну обставин, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідачки, як це передбачено чинним законодавством України, і є підставою для задоволення даного позову.

З огляду на викладене, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі виконавчого листа в справі №642/1285/23, виданого 30.05.2023 Ленінським районним судом міста Харкова.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача щодо звільнення від стягнення з нього аліментів, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Стосовно вимог про скасування заборгованості зі сплати аліментів, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 СК України, за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Аналіз зазначеної правової норми дає підстави для висновку про те, що платника аліментів може бути звільнено за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами у разі, якщо він доведе суду наявність у нього тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. При цьому вказана норма права не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для повного або часткового звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Крім того із аналізу вказаної норми матеріального закону слідує, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у разі обчислення органом державної виконавчої служби конкретного розміру заборгованості зі сплати аліментів.

У даному випадку істотною обставиною, яка передбачена положеннями частини 2 статті 197 СК України та дає підстави позивачу вимагати звільнення його від сплати заборгованості за аліментами є фактичне проживання сина разом із ним, що відповідно вказує на знаходження дитини на утриманні позивача.

Як вбачається з відповіді Холодногісько-Новобаварського ВДВС у м.Харкові, відповідно до розрахунку заборгованості від 01.09.2024 у ВП №72135875 заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_1 становить: 54 781,42 грн., сума штрафу - 16,434,43 грн., сума виконавчого збору - 5 478,14 грн., сума не стягнутих витрат - 56,38 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 30 липня 2024 року визначено місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком ОСОБА_1 .

У зазначеному рішенні суду від 30 липня 2024 року у цивільній справі №643/1217/24, яке набрало законної сили 09.09.2024, в його мотивувальній частині судом встановлено, що 27.12.2023 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України. Після затримання матері, тобто з кінця грудня 2023 року дитина залишилась проживати з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_2 .

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позивач має право на звільнення його від сплати заборгованості за аліментами на сина ОСОБА_3 , яка утворилась саме з грудня 2023 року.

З огляду на наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.180-182,184,192 СК України, ст.4,12,13,81,82,89,141,258,259,263,265,268,273,354,430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у м.Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості з аліментів задовольнити частково.

Припинити стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 аліментів, що стягуються на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення ОСОБА_3 повноліття, починаючи з 16.03.2023 за виконавчим листом № 642/1285/23 від 30.05.2023 в межах виконавчого провадження № 72135875.

Звільнити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 від стягнення нарахованої заборгованості по сплаті аліментів по виконавчому провадженню №72135875 на підставі виконавчого листа Ленінського районного суду м. Харкова від 30.05.2023, з грудня 2023 року.

В задоволенні іншої частини відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 сплачений позивачем судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 22.10.2024.

Суддя - А. М. Гримайло