Дата документу 18.10.2024 Справа № 335/7967/22
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 335/7967/22 Головуючий у 1-й інстанції:Коломаренко К.А.
Провадження №22-ц/807/1927/24 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

18 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Подліянової Г.С.,

суддів: Гончар М.С.,

Полякова О.З.,

розглянувши питання про прийняття до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2024 року про визнання неподаною заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами та повернення її заявнику у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з постачання теплової енергії,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з постачання теплової енергії.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами залишено без руху для усунення зазначених в ній недоліків.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2024 року заяву ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2023 року у справі № 335/7967/22, визнано неподаною та повернуто її заявнику. При цьому, роз`яснено заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу безпосередньо до Запорізького апеляційного суду засобами поштового зв`язку 21 серпня 2024 року, яка надійшла до апеляційного суду 27 серпня 2024 року, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Крім того, в апеляційній скарзі, заявник зазначив, що судовий збір за перегляд рішень у зв`язку з виключними обставинами не передбачено.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 27 серпня 2024 року матеріали справи № 335/7967/22 витребувані з Ленінського районного суду м. Запоріжжя.

Вищезазначена справа надійшла до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17 вересня 2024 року заявнику поновлено строк на апеляційне оскарження судового рішення, водночас апеляційну скаргу залишено без руху, заявнику надано строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення копії цієї ухвали, а саме для сплати судового збору в розмірі 605,6 грн.

Також, роз`яснено, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк будуть застосовані наслідки, передбачені ч.3 ст.185, ст.357 ЦПК України (т.3 а.с.76-80).

Копія даної ухвали апеляційного суду, 19 вересня 2024 року була направлена на адресу ОСОБА_1 зазначену ним в апеляційній скарзі, а саме: АДРЕСА_1 та отримана ним 03 жовтня 2024 року, про що свідчить зворотне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення із трекінг номером 06 900 731 989 21, що повернулося до суду апеляційної інстанції 07 жовтня 2024 року (т.3 а.с.81,84).

Враховуючи дату отримання ОСОБА_1 копії ухвали суду, останнім днем строку для виправлення недоліків скарги було 08 жовтня 2024 року.

ОСОБА_1 не усунуто недоліки у встановлений апеляційним судом строк (не сплачено судовий збір у розмірі 605,60 грн) і останній не звернувся до суду апеляційної інстанції із клопотанням про продовження строків виконання ухвали Запорізького апеляційного суду від 17 вересня 2024 року.

Крім того, зазначену ухвалу 17 вересня 2024 року Запорізький апеляційний суду направив представнику ОСОБА_1 за довіреність ОСОБА_2 на її адресу: АДРЕСА_2 та отримана нею 04 жовтня 2024 року, про що свідчить зворотне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення із трекінг номером 06 900 731 992 51, що повернулося до суду апеляційної інстанції 07 жовтня 2024 року (т.3 а.с.85), що також свідчить про обізнаність ОСОБА_1 про залишення його апеляційної скарги без руху для усунення недоліків.

На виконання вимог вищезазначеної ухвали суду, заявником апеляційної скарги 14 жовтня 2024 року подана заява про усунення недоліків в якій ОСОБА_1 як на підставу звільнення його від сплати судового збору посилається зокрема на абзац восьмий частини третьої статті 426 ЦПК України та зазначаючи при цьому, що обов`язок людини щодо сплати судового збору не передбачено ані в Конституції України, ані в Законі.

Посилання ОСОБА_1 на абзац восьмий частини третьої статті 426 ЦПК України, в якій зазначено, що за подання і розгляд заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами судовий збір не сплачується, не приймається колегією суддів виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, у липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про перегляд рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12 червня 2023 року за виключними обставинами у справі №335/7967/22. Дану заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2024 року залишено без руху для усунення зазначених в ній недоліків (т.3 а.с.34-35), яку в подальшому ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2024 року визнано неподаною та повернуто заявнику (т.3 а.с. 39-40).

Тобто, предметом апеляційного оскарження є ухвала Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2024 року про визнання неподаною заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами та повернення її заявнику.

Відповідно до підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду; заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначена вимога стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 660/612/16-ц (провадження № 14-19цс18), від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15 (провадження № 12-66гс18), в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року у справі № 752/7347/16-ц (провадження № 61-10168сво18).

Отже, за подання до суду апеляційної скарги на ухвалу суду про визнання неподаною заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами та повернення її заявнику, заявником який не належить до категорії осіб, які звільнені від сплати судового збору або стосовно яких законодавцем прямо встановлені пільги щодо сплати судового збору, судовий збір сплачується у розмірі, передбаченому підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI.

Тому, за подання до суду апеляційної скарги на ухвалу суду про визнання неподаною заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами та повернення її заявникові, законом передбачена сплата судового збору, оскільки зазначені в абзаці восьмому частини третьої статті 426 ЦПК України щодо несплати судового збору передбачені лише за подання і розгляд заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 01 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 3 028,00 грн.

Таким чином, заявнику необхідно було сплатити за подання апеляційної скарги на судове рішення судовий збір у розмірі 605,60 грн (3 028,00 грн х 0,2).

У порушення вимог частини 4 статті 356 ЦПК України заявником не додано до апеляційної скарги документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розміру.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору заявнику необхідно було суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Проте станом на 18 жовтня 2024 року вимоги ухвали Запорізького апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом не виконані, квитанцію про сплату судового збору до суду апеляційної інстанції не надав.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 про те, що останній не повинен сплачувати судовий збір за подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про визнання неподаною його заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами та повернення її заявнику не заслуговують на увагу, а його посилання на абзац восьмий частини третьої статті 426 ЦПК України є безпідставним.

Щодо посилання заявника як на підставу звільнення від сплати судового збору, що обов`язок людини щодо сплати судового збору не передбачено ані в Конституції України, ані в Законі, колегія суддів зазначає наступне.

Релевантні джерела права й акти їх застосування.

За статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до частини 1, 2 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Законом України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

За статтями 1, 2 цього Закону судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом, і включається до складу судових витрат. Платниками цього платежу є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи-підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» передбачені пільги щодо сплати судового збору.

У контексті вищенаведених законодавчих норм Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що «гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року № (81) 7: «У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України.

За висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі "Хаджіанастасіу проти Греції", пункти 32-37).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 19 червня 2001 року справа "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими. Вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявників на доступ до правосуддя ("KREUZ v. POLAND" № 28249/95).

Згідно матеріалів вищезазначеної справи, ОСОБА_1 до визначеної категорії осіб, які звільнені від сплати судового збору, передбачених ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не відносяться, наявність статуту «людина» не гарантує звільняє заявника від сплати до бюджету судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду про повернення його заяви про перегляд рішення суду за виключними обставинами.

До апеляційного суду заявник з клопотанням про зменшення ставок сплати судового збору, розстрочення або взагалі від його звільнення із зазначенням підстав та надання відповідних доказів не звернувся.

Колегія суддів зазначає, що перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Однак здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

При цьому співвідношення принципу доступу до правосуддя та обов`язку сплати судового збору під час звернення до суду вимагає від суду тлумачити будь-які обов`язки зі сплати судового збору так, щоб жодним чином не ускладнити їх виконання позивачем (заявником, скаржником).

На цьому наголосила Велика Палата Верховного Суду у постанові №170/129/21 від 18 січня 2023 року.

Таким чином, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

За змістом частини другої статті 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

За приписами ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Так, у кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального права.

Відповідно до ч. 6 ст. 357 ЦПК України, питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 357 ЦПК України, якщо особа, яка подала скаргу відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги, визначені ч. 3 ст. 357 цього Кодексу, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

Оскільки ОСОБА_1 надавався достатній строк для усунення недоліків апеляційної скарги, однак він своїми процесуальними правами не скористався, не проявив належної обачності у захисті своїх прав, у відведений судом строк та до теперішнього часу ухвалу Запорізького апеляційного суду від 17 вересня 2024 року не виконав (судовий збір у розмірі 605,6 грн не сплатив, оригінал квитанції про його сплату до Запорізького апеляційного суду не надав), з клопотанням про звільнення від сплати судового збору або його розстрочення з наданням відповідних доказів до апеляційного суду не звернувся, що перешкоджає апеляційній інстанції вирішити питання про відкриття апеляційного провадження, тому апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту.

Згідно з ч. 2 ст. 357 ЦПК України, ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення.

Роз`яснити, що згідно до ч.7 ст.185 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст. ст. 185, 357,381 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 23 липня 2024 року про визнання неподаною заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за виключними обставинами та повернення її заявнику у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з постачання теплової енергії,вважати неподаною та повернути скаржнику.

Ухвалу разом із апеляційною скаргою надіслати скаржнику апеляційної скарги.

Роз`яснити, що повернення апеляційної скарги у цій справі при вищевикладених обставинах не перешкоджає її повторному зверненню у подальшому із апеляційною скаргою на вказане рішення суду першої інстанції до апеляційного суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги. Справу повернути до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в Касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Гончар М.С. Поляков О.З.