Придніпровський районний суд м.Черкаси

Справа № 711/6393/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

21 жовтня 2024 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Буйновської А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення грошової допомоги, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач Департамент соціальної політики Черкаської міської ради звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошової допомоги. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в департаменті соціальної політики Черкаської міської ради як одержувач компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги.

17.01.2022 ОСОБА_1 звернулась до позивача із заявою про призначення компенсаційної виплати за надання соціальних послуг її матері ОСОБА_2 , яка потребувала постійного стороннього догляду.

На підставі наданої відповідачем заяви та доданих до неї документів ОСОБА_1 була призначена компенсація на період з 01.01.2022 по 31.12.2022.

Згідно повідомлення Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 04.03.2022 № 531/23.23-06-05-05 було встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, при подачі заяви, в ній передбачено обов`язок громадянина повідомляти про зміни обставин, які можуть вплинути на призначення і виплату компенсації за надання соціальних послуг на непрофесійній основі.

Проте, відповідач не повідомила про обставини, які вплинули на виплату, а саме про смерть ОСОБА_2 .

У зв`язку з вищенаведеним, позивачем зроблено розрахунок надміру виплачених коштів ОСОБА_1 , а саме компенсаційної виплати за надання соціальних послуг за період з 01.03.2022 по 31.03.2022 у розмірі 2393,00 грн.

Відповідач повідомлена про причини і розміри переплати, а також про обов`язок повернути заборгованість листами від 17.03.2022 № 1861/28-1/01-10, від 06.04.2023 № 3120/28-1/01-10 та від 16.05.2023 № 4058/28-1/01-10, однак повністю ігнорує їх.

Таким чином, повернення надмірно виплачених коштів у вигляді компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги передбачає стягнення зазначеної суми у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини набувача, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

В заявах про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі відповідач власноруч ставила свій підпис під зазначеними попередженнями, тобто усвідомлюючи, що надання неточних чи неповних відомостей тягне відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Зважаючи на те, що державна допомога здійснюється з метою забезпечення рівня прожиткового мінімуму громадян і кошти виділяються з державного бюджету, надмірна виплата цих коштів безпосередньо зачіпає інтереси держави та призводить до зменшення державного бюджету.

Враховуючи зазначене вище, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь надміру виплачені кошти у вигляді компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги в розмірі 2393 грн. 00 коп. та судові витрати у розмірі 3028 грн. 00 коп.

Ухвалою суду від 04.09.2024 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторонам визначено строки для подання заяв по суті справи. Проти такого порядку розгляду справи сторони не заперечували.

У судовому засіданні представник позивача за довіреністю Савісько В.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Зазначила, що на час розгляду справи заборгованість відповідачем не погашена. Крім того, просила стягнути заборгованість та судовий збір на користь позивача.

У судове засідання відповідач не з`явився, хоча повідомлявся судом у встановленому законом порядку про місце, день і час розгляду справи, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст. 131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано.

Справу розглянуто за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, який повідомлявся у встановленому законом порядку про дату, час і місце розгляду справи та не з`явився у судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову, а представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 17.01.2022 звернулась до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради із заявою про призначення компенсаційної виплати за надання соціальних послуг її матері ОСОБА_2 , яка потребувала постійного стороннього догляду.

Пунктом 1 Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 № 859 (далі - Порядок), що діяв на момент подачі заяви та призначення компенсаційних виплат відповідачу встановлено, що фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього порядку без здійснення підприємницької діяльності, можуть надати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є:

1.особами з інвалідністю I групи;

2.дітьми з інвалідністю;

3.громадянами похилого віку з когнітивними порушеннями;

4.невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися;

5.дітьми, яким не встановлено інвалідність, але які є хворими на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онко гематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежні), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дітьми, які отримали тяжку травму, потребують трансплантації органа, потребують паліативної допомоги. Перелік тяжких захворювань, розладів, травм, станів, що дають право на одержання державної допомоги на дитину, якій не встановлено інвалідність, надання такій дитині соціальних послуг затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 року № 1161.

Відповідно до п.3 Порядку, компенсація призначається і виплачується структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад (далі - уповноважені органи) за місцем проживання/перебування осіб, яким надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Згідно із п. 10 Порядку, компенсація призначається на 12 місяців і виплачується щомісяця.

Відповідно до пункту 11 Порядку виплата компенсації припиняється у разі смерті особи, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Відповідно до абзацу 1 п. 19 Порядку, суми компенсації, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку фізичної особи, яка надає соціальні послуги, через подання документів із завідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату компенсації тощо, стягуються відповідно до законодавства.

Абзацом 3 пункту 19 Порядку, передбачено, якщо фізична особа, яка надає соціальні послуги, не повернула добровільно надміру виплачені їй суми, вони стягуються в судовому порядку на підставі заяви уповноваженого органу, що призначив компенсацію.

На підставі наданої відповідачем заяви та доданих до неї документів ОСОБА_1 була призначена компенсація на період з 01.01.2022 по 31.12.2022.

Відповідно до повідомлення Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 04.03.2022 № 531/23.23-06-05-05 було встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У заяві відповідач зазначив, що він зобов`язується повідомляти про зміни обставин, які можуть вплинути на призначення і виплату компенсації за надання соціальних послуг на непрофесійній основі. Також, те, що він усвідомлює, що наведені ним обставини, що вплинули або могли вплинуть на прийняте рішення щодо надання компенсації за надання соціальних послуг на непрофесійній основі, будуть перевірені згідно з чинним законодавством України.

Проте, відповідач не повідомила про обставини, які вплинули на виплату, а саме про смерть ОСОБА_2 .

У зв`язку із встановленими обставинами, позивачем зроблено розрахунок надміру виплачених коштів ОСОБА_1 , а саме компенсаційної виплати за надання соціальних послуг за період з 01.03.2022 по 31.03.2022, яка становила 2393,00 грн.

Як встановлено судом, що відповідач повідомлена про причини і розміри переплати, а також про обов`язок повернути заборгованість листами від 17.03.2022 № 1861/28-1/01-10, від 06.04.2023 № 3120/28-1/01-10 та від 16.05.2023 № 4058/28-1/01-10, однак на них не відреагував і надмірно виплачені кошти, не повернув.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ст. 1215 ЦК України, не підлягають поверненню безпідставно набуті допомоги, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Аналіз положень ст. 1215 ЦК України дає підстави для висновку про те, що за загальним правилом безпідставно набута особою допомога не підлягає поверненню, натомість закон встановлює два виключення з цього правила: по-перше, якщо її виплата є результатом рахункової помилки з боку особи, яка проводила цю виплату; по-друге, у разі недобросовісності з боку набувача.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06 лютого 2019 року по справі № 545/163/17, а також у постанові у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 квітня 2019 року по справі № 150/164/17.

Таким чином, повернення надмірно виплачених коштів у вигляді компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги передбачає стягнення зазначеної суми у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини набувача, а саме, через зловживання, зокрема у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

Судом встановлено, що в заявах про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі відповідач власноруч поставила свій підпис під зазначеними попередженнями, тобто усвідомлюючи, що надання неточних чи неповних відомостей тягне відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Оскільки до теперішнього часу відповідач у добровільному порядку не повернув надмірно отримані та використані кошти державної допомоги, то позивач звернувся до суду з цим позовом правомірно.

Відповідно до ст. 55 Конституції України та ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України). Способи захисту визначені Цивільним кодексом України.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

У статтях 46 та 48 Конституції України розкриваються деякі елементи соціальної політики держави, якими передбачається, що громадяни мають право на соціальний захист та право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Одним із важливих видів соціальної допомоги, спрямованої на здійснення соціального захисту громадян, які цього потребують, є запровадження державою інституту надання державної соціальної допомоги.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачу нараховано та виплачено кошти у вигляді компенсації, як особі, що надавала соціальні послуги, у розмірі 2393грн. 00коп., у період з 01.03.2022 по 31.03.2022, незважаючи на те, що ОСОБА_2 померла ще ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому ці кошти є надмірно виплаченими і підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Як уже зазначалося вище, позивачем надсилалися відповідачу листи від 17.03.2022 № 1861/28-1/01-10, від 06.04.2023 № 3120/28-1/01-10 та від 16.05.2023 № 4058/28-1/01-10 щодо надмірно виплачених коштів, з одночасним проханням повернути заборгованість, проте, станом на дату звернення департаменту до суду, а також на момент ухвалення цього рішення, сума надміру виплачених коштів так і не повернута.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Аналогічна правова позиція викладена також в постановах Верховного Суду від 04.07.2018 (справа № 598/1874/16-ц) та від 12.02.2020 у справі № 345/1183/17.

Згідно зі ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Таким чином, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Отже, враховуючи, що відповідач отримав соціальну допомогу за період з 01.03.2022 по 31.03.2022 у більшому розмірі ніж необхідно, оскільки її розмір був обчислений на підставі неповідомлених даних щодо особи ОСОБА_2 , що стало наслідком недобросовісної поведінки відповідача (не повідомлення про факт смерті особи, за якою він здійснював догляд ( ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), внаслідок чого було завдано шкоди державному бюджету, то вимоги позивача є цілком правомірними та обґрунтованими, а відтак підлягають до задоволення у повному обсязі.

При цьому, звертається увага на те, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які покликався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі, а саме, стягненню з відповідача на користь позивача, у межах заявлених позовних вимог, підлягає 2393 грн. 20 коп. надміру виплачених грошових коштів по державній допомозі. Слід зазначити, що відповідач не скористався правом подати відзив на позов та докази на спростування доводів позивача.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Так, позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп. (платіжна інструкція № 92 від 16.07.2024).

Таким чином, оскільки, позовні вимоги Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради задоволено у повному обсязі, то з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 12, 13, 76-81, 141, 280-282, 259, 265, 268, 273, 279-282 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (, м. Черкаси, бульв. Шевченка, 307) грошові кошти у розмірі 2392грн. 00коп., виплачені надміру як компенсація фізичним особам, які надають соціальні послуги за наступними реквізитами:р/р UA007962, код 37853109, ДКСУ в м.Київ.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради (, м. Черкаси, бульв. Шевченка, 307) судовий збір у розмірі 3028грн. 00коп. за наступними реквізитами: р/р НОМЕР_2 , код 37853109, ДКСУ в м. Київ.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 22.10.2024.

Головуючий суддя С. М. Позарецька