Справа № 465/5448/23 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/811/365/24 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Марко О.Р.,

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційної скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 04 серпня 2023 року за заявою ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Волинська Людмила Василівна, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Мельничук Ольга Василівна, П`ята Львівська державна нотаріальна контора, про визнання недійсним договору дарування та визнання недійсним заповіту,

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати недійсним договір дарування 48/100 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , від 13.12.2012 року за реєстровим №4554, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Мельничук О.В.; визнати недійсним заповіт ОСОБА_4 від 08.07.2013 року за реєстровим №1090, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Волинською Л.В.; скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом №3-1645 від 20.08.2019 року, видане П`ятою Львівською державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_1 .

Разом із позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходи забезпечення позову у виді накладення арешту на нерухоме майно, належне на праві власності відповідачці ОСОБА_1 , а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 196,7 кв.м., житловою площею 105,3 кв.м., та земельні ділянки, які знаходяться за цією ж адресою: земельну ділянку, площею 0,0117 га, з кадастровим номером :07:007:0099, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка); земельну ділянку, площею 0,0193 га, з кадастровим номером :07:007:0098, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка); земельну ділянку, площею 0,0117 га, з кадастровим номером :07:007:0094, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка).

Зазначав, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 04 серпня 2023 року заяву про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на наступні об`єкти нерухомого майна, а саме:

-житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 196,7 кв.м., житловою площею 105,3 кв.м., належний на праві власності ОСОБА_1 ;

-земельну ділянку, площею 0,0117 га, з кадастровим номером :07:007:0099, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , належну на праві власності ОСОБА_1 ;

-земельну ділянку, площею 0,0193 га, з кадастровим номером :07:007:0098, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , належну на праві власності ОСОБА_1 ;

-земельну ділянку, площею 0,0117 га, з кадастровим номером :07:007:0094, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , належну на праві власності ОСОБА_1 .

Ухвалу суду оскаржила відповідач ОСОБА_1 , просить її скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у забезпеченні позову відмовити.

В апеляційній скарзі відповідачка покликається на те, що позивач не обґрунтував необхідність вжиття заходів забезпечення даного позову у виді накладення арешту на нерухоме майно та не зазначив, яким чином вжиття цих заходів забезпечення позову може забезпечити виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Окрім того, вважає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі невжиття даного забезпечення позову.

На переконання апелянта, суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам позивача щодо необхідності забезпечення позову і не дотримався принципу збалансованості інтересів сторін.

Також наголошує, що пред`явлений позов є позовом немайнового характеру, відтак, вимоги про недійсність правочинів полягають у констатації цього факту і таке судове рішення не підлягатиме примусовому виконанню.

Вважає, що застосовані заходи забезпечення позову є неспівмірними з позовними вимогами і не впливають на можливість безперешкодного виконання у майбутньому рішення суду.

На думку апелянта, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права і не врахував висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Позивач ОСОБА_3 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив доводи та вимоги апелянта.

В судове засідання апеляційного суду інші учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, розгляд справи проведено у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення сторони відповідача в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог статті 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснено у п.1, п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судом встановлено, що вказане вище нерухоме майно, щодо якого позивач просив вжити заходи забезпечення, є предметом спору в даній справі, право власності відповідача на яке оспорюється позивачем, тому колегія суддів доходить висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, оскільки зміна власника спірного майна у випадку реалізації відповідачем свого права на розпорядження власністю може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та/або ефективний захист, або поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про те, що судом першої інстанції не допущено порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення даного питання, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 04 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 04 жовтня 2024 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич