Справа №443/1336/24
Провадження №2/443/604/24
РІШЕННЯ

іменем України

21 жовтня 2024 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Равлінко Р.Г.,

секретар судового засідання Рибакова І.І.,

провів у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Жидачеві розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: територіальна громада міста Жидачів в особі Жидачівської міської ради Львівської області, про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом,-

встановив:

Представник позивачки ОСОБА_1 , адвокат Яременко І.О., звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: територіальна громада міста Жидачів в особі Жидачівської міської ради Львівської області, в якій просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , право власності на цілий житловий будинок разом з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 .

Обґрунтування позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог представник позивачки покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_4 .. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входив житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 , що перебував у фактичній власності спадкодавця, однак право власності за ним не реєструвалось. Згідно з витягу реєстру територіальної громади Жидачівської міської ради за період з 24.11.1984 по 10.12.2010 року ОСОБА_4 дійсно проживав і був зареєстрований в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з ним до дня його смерті та на момент смерті проживала дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають за цією адресою на даний час. Заповіту від ОСОБА_4 не посвідчувалося. Оскільки заповіту ОСОБА_4 не залишав, то спадкування відбулося за законом. На момент смерті ОСОБА_4 , окрім позивачки, спадкоємцями першої черги спадкування за законом були дружина покійного ОСОБА_3 та син покійного ОСОБА_2 ,, однак вони спадщину не прийняли та на неї не претендують. Позивачка постійно проживала із батьком у АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, а тому вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила своїх спадкових прав. Даний факт підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру, де відсутня інформація про заведені спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 . 21.06.2024 позивачка звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору з метою юридичного оформлення спадщини після смерті свого батька, однак нотаріус відмовив у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними спорудами у АДРЕСА_1 . Оскільки у позивачки відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок, що вона фактично успадкувала після смерті свого батька ОСОБА_4 , а у нотаріальному порядку оформити спадщину не має можливості, то вона змушена звертатися до суду за захистом свого інтересу.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 09.08.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 05.09.2024 /а.с.32-33/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 05.09.2024 закрито підготовче провадження в справі. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 16.10.2024 /а.с.51-52/.

Розгляд справи по суті відбувся 16.10.2024 без участі сторін.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі

Сторони будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилися.

Від представника позивачки ОСОБА_1 , адвоката Яременка І.О., надійшла заява у якій останній просить розглядати справу без їхньої участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 подав заяву у якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивачки.

Відповідачка ОСОБА_3 подала заяву у якій просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивачки.

Представник третьої особи: територіальної громади міста Жидачів в особі Жидачівської міської ради Львівської області подав відзив згідно якого просить розглядати справу без його участі на підставі наявних матеріалів.

Відповідно до ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 16.10.2024, є дата складення повного тексту судового рішення 21.10.2024.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 23.07.1971, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 одружились 23.07.1971, про що зроблено відповідний запис №11. Після одруження дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_6 » /а.с.8/.

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 14.12.1971, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний запис №31, а її батьками були ОСОБА_4 та ОСОБА_3 /а.с.9/.

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданого повторно 30.05.2024 Жидачівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 61 рік, про що зроблено відповідний актовий запис № 55 /а.с.10/.

Відповідно до витягу №308 від 12.07.2024 ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 24.11.1984 по 10.12.2010 /а.с.11/.

Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №77526363 від 02.07.2024 за параметрами пошуку ОСОБА_4 інформація відсутня /а.с.12/.

Згідно з довідкою №1351 виданою Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 05.06.2024 ОСОБА_1 про те, що згідно даних технічного архіву Стрийського МБТІ станом на 14.03.1986 за адресою по АДРЕСА_1 (стара адреса: АДРЕСА_2 ) проінвентаризовано: житловий будинок «А-1» незавершений будівництвом, сарай «Б», убиральня «В», огорожа №1, замощення «І». Право власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна станом на 31.12.2012р не зареєстровано /а.с.13/.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Жидачівської міської ради №29 від 27.02.1979 відведено земельну ділянку розміром 500 кв.м. по АДРЕСА_3 під індивідуальне житлове будівництво одинарного двохповерхового будинку ОСОБА_4 /а.с.14/.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Жидачівської міської Ради народних депутатів №523 від 09.12.1988 дозволено газовій конторі м. Жидачева підвести газ до літньої кухні на території власного домоволодіння АДРЕСА_2 /а.с.15/.

Згідно з довідкою № 290 виданої Жидачівською міською радою 24.05.2024 про те, що відповідно до рішення Жидачівської міської ради від 07.04.2000 № 1405 «Про перейменування вулиць та затвердження Схеми назв вулиць і нумерації будинків в м. Жидачеві» житловий будинок, забудовником якого був ОСОБА_4 (згідно рішення виконавчого комітету Жидачівської міської ради народних депутатів від №29 Про відвід земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво одинарного двоповерхового житлового будинку в АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_4 » має адресу: АДРЕСА_4 /а.с.16/.

Згідно з технічним паспортом на житловий будинок садибного типу, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 житловий будинок було споруджено 1984 року та загальна забудована площа складає 136,2 кв.м. /а.с.17-22/.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №283/02-31 від 21.06.2024 завідувачем Жидачівської ДНК ОСОБА_7 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 , що належав померлому ОСОБА_8 і є спадковим майном /а.с.24/.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року№24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У пункті 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127, міститься перелік об`єктів (будівельних робіт), які не належать до самочинного будівництва.

Зокрема, зазначено, що до самочинного будівництва не належать індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05 серпня 1992 року.

Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 05.08.1992, є технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.ст.1268,1269,1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивачка має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивачки. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстав відсутності у неї правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Таким чином, оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 побудований до 05 серпня 1992 року, що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок садибного типу від 17.06.2024 по АДРЕСА_1 , згідно якого рік спорудження будинку є 1984, , а відтак такий входить до складу спадщини яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 ..

Оскільки відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 спадщини не прийняли та на неї не претендують, а позивачка ОСОБА_1 постійно проживала із батьком у АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини не заявляла про відмову від спадщини, а тому на підставі ст. 1268 ЦК України вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила своїх спадкових прав.

Відтак, враховуючи той факт, що позивачка оформити право власності на житловий будинок в нотаріальному порядку не має можливості, у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, а також беручи до уваги позицію відповідачів, яким відомо про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , а також те, що вони позовні вимоги визнають та не заперечують проти ухвалення рішення на користь позивачки, суд приходить до переконливого висновку в підставності позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання за нею права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , а тому враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає позов обґрунтованим, підставним та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: територіальна громада міста Жидачів в особі Жидачівської міської ради Львівської області, про визнання права власності на будинок в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на цілий житловий будинок разом з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Р.Г. Равлінко