УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степановій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 , подану його представником, про перегляд заочного рішення в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12 вересня 2019 року задоволено позов ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Представник відповідача звернулась в суд з заявою про скасування заочного рішення та призначення справи до розгляду.

Свої вимоги мотивує тим, що не погоджується з ухваленим заочним рішенням. Зазначає, що відповідачу про вказане заочне рішення не було відомо, вперше останній ознайомився з матеріалами справи 08 серпня 2024 року, після отримання в приміщенні суду матеріалів на ознайомлення, йому стало відомо про суть спору та позовні вимоги, які заперечуються відповідачем. Відповідачем раніше не отримувалось заочне рішення, щодо суті спору не було відомо, враховуючи воєнний стан, останній не міг своєчасно звернутися до суду щодо ознайомлення з рішенням. Крім того, посилається на те, що позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з позовом.

Просить суд поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, переглянути заочне рішення та застосувати строки позовної давності щодо розгляду цього спору.

Заявник у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 104).

Представник позивача у судовому засіданні підтримала письмові заперечення та просила відмовити в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення (а.с. 84-87). Зазначила, що на виконання заочного рішення 22 грудня 2020 року судом було видано виконавчий лист № 760/21343/18. 17 серпня 2022 року державним виконавцем на виконання зазначеного виконавчого листа винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 та арешт коштів боржника. 25 квітня 2024 року в межах цього виконавчого провадження з ОСОБА_1 в рахунок погашення боргу за рішенням суду було стягнуто кошти у розмірі 7398 гривень 31 копійки, що підтверджується платіжною інструкцією від 25 квітня 2024 року № 19233. Таким чином, ОСОБА_1 з 25 квітня 2024 року був обізнаний про стягнення з нього боргу. Сама по собі обставина знайомлення з матеріалами справи та отримання копії рішення не свідчить про те, що боржнику стало відомо про наявність судового рішення саме 08 серпня 2024 року. Викладені у заяві обставини свідчать про пропуск строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Просить визнати причини пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення не поважними.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12 вересня 2019 року задоволено позов ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 47-49).

Заявник просить суд поновити пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення. Посилається на те, що відповідачу про наявність заочного рішення стало відомо лише 08 серпня 2024 року під час ознайомлення з матеріалами справи.

Відповідей до ч. 3 ст. 284 ЦПК учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що представник відповідача ознайомився зі справою вперше 05 жовтня 2022 року, що підтверджується відповідною розпискою на заяві від 16 вересня 2022 року (а.с. 60). З цієї розписки встановлено, що копію заочного рішення суду представник відповідача не отримав.

ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи 08 травня 2024 року, що підтверджується відповідною розпискою на заяві від 16 вересня 2022 року (а.с. 59). З цієї розписки також вбачається, що копію заочного рішення суду відповідача не отримав.

З заяви ОСОБА_1 вбачається, що копію заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 вересня 2019 року він отримав 08 серпня 2024 року.

Із заявою про перегляд зазначеного заочного рішення відповідач звернувся до суду 26 серпня 2024 року через систему «Електронний суд».

За таких обставин, заявником подана до суду заява про перегляд заочного рішення протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Норми ЦПК України не визначають спеціального механізму процесуального реагування суду на пропуск відповідачем строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, якщо заявник не подав клопотання про поновлення пропущеного строку або якщо причини, зазначені ним у відповідному клопотанні, визнані судом неповажними.

Наслідки пропуску процесуальних строків на вчинення процесуальних дій передбачені у ст. 126 ЦПК України. Відповідно до частини першої цієї статті із закінченням встановленого законом або судом строку втрачається право на вчинення процесуальних дій. Таке право втрачається в силу закону, тому не потребує додаткового визнання судом. Суд лише констатує пропуск процесуального строку та відсутність поважних причин для його поновлення, якщо була подана заява про поновлення такого строку.

Окремо ЦПК України встановлює наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, суд зобов`язаний залишити без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 126 ЦПК України).

На переконання Великої Палати Верховного Суду, частину другу статті 126 ЦПК України треба розглядати у сукупності з нормами статті 127 цього Кодексу, якою встановлено процедуру поновлення пропущеного строку. Тобто законодавець у частині другій статті 126 ЦПК України під формулою «крім випадків, передбачених цим Кодексом» насамперед мав на увазі застосування норм статті 127 ЦПК України щодо поновлення строку за наявності поважних причин. Крім того, формулу «крім випадків, передбачених цим Кодексом» потрібно розуміти так, що процесуальний закон може передбачати випадки, коли законодавець у певній нормі надав імперативну вказівку про те, що суд не має права залишати без розгляду заяву, подану з пропуском строку на її подачу.

За загальним правилом пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбачені ЦПК України наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Під залишенням документів без розгляду треба розуміти відмову суду давати правову оцінку поданому з пропуском строку документу. Отже, перевірка судом дотримання процесуальних строків при поданні процесуальних звернень учасниками процесу відбувається ex officio.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що зміст статей 284, 286, 287 ЦПК України не дає підстав для висновку, що у цих нормах міститься інакший порядок дій суду, ніж той, що встановлений у статтях 126, 127 цього Кодексу.

Так, прийнявши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення, суд невідкладно надсилає її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи. Одночасно суд повідомляє учасникам справи про дату, час і місце розгляду заяви (частина перша статті 286 ЦПК України). У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд згідно із частиною третьою статті 287 ЦПК України може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Тлумачення статей 286, 287 ЦПК України в сукупності із частиною першою статті 288 ЦПК України дає підстави для висновку, що в разі, коли відповідач не довів наявність поважних причин неявки в судове засідання та неподання відзиву, а також не подав доказів по суті справи, суд залишає заяву про перегляд заочного рішення без задоволення. Для застосування повноважень, передбачених у частині третій статті 287 ЦПК України, суд звертає увагу, по-перше, на подання доказів по суті справи, які потенційно можуть змінити висновки по суті спору, викладені в заочному рішенні, та, по-друге, звертає увагу на існування і доведеність поважних причин, через які відповідач не зміг з`явитися на судове засідання, а також подати відзив, у зв`язку із чим і було ухвалене заочне рішення.

Це означає, що до підстав залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення не відноситься питання оцінки причин пропуску строку на подання такої заяви.

Очевидно, що передбачені частиною третьою статті 287 ЦПК України повноваження суду першої інстанції стосуються саме суті заяви про перегляд заочного рішення (зокрема, подання чи неподання відповідачем доказів по суті справи і доказів поважності неявки в судове засідання, на якому було ухвалене заочне рішення) і не мають відношення до вирішення питання щодо наслідків пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

На користь такого висновку свідчить і те, що як вимоги до форми та змісту заяви про перегляд заочного рішення (стаття 285 ЦПК України), так і строк звернення до суду з такою заявою (стаття 284 ЦПК України) наведені законодавцем перед врегулюванням ним дій суду після прийняття заяви про перегляд заочного рішення, які визначені у статті 286 ЦПК України та наступних статтях.

Тобто суд зобов`язаний перевірити дотримання відповідачем вимог статей 284, 285 ЦПК України, зокрема в частині строку подання заяви про перегляд заочного рішення, до прийняття такої заяви до розгляду. Суд не наділений правом, оминувши процесуальну дію щодо встановлення дотримання або порушення заявником строків звернення до суду, перейти до розгляду заяви по суті.

Тому правила частини третьої статті 287 ЦПК України щодо повноважень місцевого суду не можуть застосуватися в ситуації, коли відсутні підстави для розгляду заяви про перегляд заочного рішення по суті, та, відповідно, не можуть бути підставою для залишення такої заяви без задоволення.

Водночас відсутність у главі 11 «Заочний розгляд справи» розділу III «Позовне провадження» ЦПК України прямої вказівки на ті повноваження суду, які мають бути ним реалізовані у разі пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, дає підстави для висновку про те, що відповідно до загальних положень ЦПК України про наслідки пропуску процесуальних строків (частина друга статті 126 ЦПК України) така заява має бути залишена без розгляду.

Можливість застосування статті 126 ЦПК України до процедури заочного розгляду справи не суперечить і частині другій статті 281 цього Кодексу, за змістом якої розгляд справи і ухвалення рішення проводиться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Підсумовуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду констатує, що інститут процесуальних строків є наскрізним та міжгалузевим інститутом процесуального права, а положення глави 6 «Процесуальні строки» розділу І «Загальні положення» ЦПК України застосовуються до всіх видів проваджень, на всіх стадіях цивільного судочинства, а також поширюються на процедури заочного розгляду цивільних справ, крім випадків, коли відповідними главами встановлені спеціальні правила.

Так само мають бути застосовані й загальні положення ЦПК України щодо подання та розгляду клопотань про поновлення процесуальних строків, якщо відповідною главою, присвяченою заочному розгляду, це питання прямо не врегульовано. Отже, якщо відповідач подає клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд повинен застосувати загальні положення ЦПК України, а саме статтю 127 цього Кодексу, у якій вказано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне поновити пропущений строк на подання зави про перегляд заочного рішення в справі за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно зі ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Заявник посилається на те, що не погоджується з ухваленим заочним рішенням. Розгляд справи відбувся без його участі. Посилається на те, що позивачем пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з позовом.

Законом визначено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що суд розглянув справу без участі ОСОБА_1 та ухвалив заочне рішення.

У матеріалах справи міститься відповідь на запит Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві від 10 вересня 2018 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 29).

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи відповідач повідомлявся за адресою його реєстрації - АДРЕСА_1 . Конверти повертались з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Відповідач при зверненні до суду з заявою про перегляд заочного рішення зазначив таку ж адресу свого проживання - АДРЕСА_1 .

Відповідно до частин 3, 9 ст. 130 ЦПК України якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії.

У разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Виходячи з цього порядку повідомлення адресата про надходження судової повістки, неявка адресата за її отриманням у поштовому відділенні є відмовою від її отримання, а тому повідомлення ОСОБА_1 про час розгляду справи суд вважає належним.

Також, вбачається, що стороною заявника не надано суду доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Фактично доводи заяви про перегляд заочного рішення суду ґрунтуються на поясненнях сторони заявника і пов`язані з неможливістю вчинити окремі процесуальні дії. Разом з тим, заявник не посилається на докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З огляду на наведене, заява про перегляд заочного рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 12 вересня 2019 року підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 126, 127, 280-289 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Поновити пропущений строк на подання зави про перегляд заочного рішення в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Залишити без задоволення заяву відповідача ОСОБА_1 , подану його представником, про перегляд заочного рішення в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повна ухвала складена 21 жовтня 2024 року.

Суддя: