Справа № 502/1741/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Березнікова О.В.

за участю секретаря судового засідання Нанєвої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Кілійського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вилківської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його брат ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на нерухоме майно, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач спадщину після смерті брата прийняв, проте нотаріусом відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. У зв`язку з цим звернувся до суду з вказаним позовом.

Просить суд визнати за ним право власності на вказаний житловий будинокв порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач в судове засідання не з`явився, просив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, надали заяву про проведення розгляду справи без участі представника, позовні вимоги визнали.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , та свідоцтвом про народження позивача та спадкодавця.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з: літ. А - житловий будинок, загальною площею 71,0 кв. м та житловою площею 35,6 кв. м, № 1 - надвірні споруди, та належав на праві власності спадкодавцю відповідно до договору дарування, посвідченого секретарем Вилківської міської ради 11.08.1987, реєстр. №146, зареєстрованого Вилківським БТІ в реєстраційній книзі №7 від 18.09.1987, що підтверджено довідкою КП КМР «БТІ» №554 від 07.07.2024.

Позивач спадщину після смерті батька прийняв, що підтверджується матеріалами спадкової справи №463/2007, проте нотаріусом 24.06.2024 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки у правовстановлюючому документі договорі дарування, наявні виправлення назви вулиці, які належним чином не застережені.

Інші спадкоємці відсутні, що підтверджено матеріалами справи, зокрема й спадкової.

Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності.

Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин.

Згідно ч.1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст..1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

У відповідності до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права.

Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи той факт, що позивач спадщину після смерті брата прийняв, є спадкоємцем другої черги за законом, спадкове майно у вигляді житлового будинку дійсно належало спадкодавцеві, інші спадкоємці відсутні.

Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин.

Щодо позовної вимоги про встановлення факту належності спірного житлового будинку спадкодавцю слід зазначити наступне.

У п.1 (абз. 1-2) Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначив, що при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати: місце відкриття спадщини; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України.

Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

З наведеного слідує, що при розгляді справ про спадкування судам, серед іншого, також потрібно встановити обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, зокрема й факт належності нерухомого чи рухомого майна спадкодавцеві (-ям), оскільки до спадщини входять лише ті права та обов`язки, які належали спадкодавцю.

У такому разі, якщо під час розгляду справи було встановлено належність майна спадкодавцю та таке підтверджено певними доказами, окреме ухвалення та встановлення такого факту в резолютивній частині рішення є абсурдним та не встановлює жодних юридичних наслідків, зокрема для сторін та інших осіб, під час майбутнього виконання рішення суду, та не є належним способом захисту порушеного майнового права особи позивача, способи захисту якого визначені ст. 16 ЦК України та ст. 5 ЦПК.

Право власності спадкодавця на спірний житловий будинок підтверджено договором дарування, зареєстрованого Вилківським БТІ в реєстраційній книзі №7 від 18.09.1987, що підтверджено довідкою КП КМР «БТІ» №554 від 07.07.2024, тобто право власності спадкодавця було зареєстроване за законодавством, яке було чинне на момент такої реєстрації.

Враховуючи наведене, позовна вимога про встановлення факту належності спірного житлового будинку спадкодавцю є неналежним способом захисту цивільного права, а відтак задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 76-81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , та складається з: літ. А - житловий будинок, загальною площею 71,0 кв. м та житловою площею 35,6 кв. м, № 1 - надвірні споруди, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Березніков