ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 жовтня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 759/299/24

Головуючий у першій інстанції - Іванюк Т. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/997/24

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шитченко Н.В.,

суддів: Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 13 червня 2024 року (ухвалене у смт Козелець, проголошене о 12 год 45 хв, повний текст складено 21 червня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором про надання правової (професійної правничої) допомоги.

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з відповідача на його користь гонорар у розмірі 38 750 грн згідно з договором про надання правової (професійної правничої) допомоги від 31 липня 2023 року.

Мотивуючи заявлені вимоги, зазначав, що займається адвокатською діяльністю на підставі відповідного свідоцтва від 29 грудня 2022 року. У липні 2023 року до нього звернувся ОСОБА_2 з метою вирішення нагальних питань, а 31 липня 2023 року між сторонами укладено договір про надання правової допомоги терміном дії до 31 грудня 2023 року. Відповідач, пославшись на відсутність коштів на час укладення правочину, зобов`язався сплатити гонорар після завершення строку його дії. ОСОБА_1 умови договору виконав, проте ОСОБА_2 не сплатив розмір гонорару, визначений в акті виконаних робіт від 28 листопада 2023 року, на загальну суму 38 750 грн. Після отримання від ОСОБА_1 акту виконаних робіт та письмової претензії від 07 грудня 2023 року відповідач припинив дію договору про надання правової допомоги, письмово повідомивши, що визнає у якості гонорару за отримані послуги кошти в сумі 10 000 грн, які готовий сплатити після підписання акту наданих послуг. Вважав, що відповідач, обравши позицію повної відмови від сплати гонорару, зловживає процесуальними правами.

Рішенням Козелецького районного суду Чернігівської області від 13 червня 2024 року у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором про надання правової (професійної правничої) допомоги відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильність встановлення обставин, що мають значення для справи, безпідставне надання переваги поясненням сторони відповідача, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи викладені доводи, скаржник зазначає, що між сторонами було узгоджено порядок (тактику) надання послуг, їх орієнтований перелік та обговорено суму оплати, яка мала становити від 35 000 до 70 000 грн. Наведені обставини може підтвердити свідок ОСОБА_3 .

Указує, що оскільки на день укладення договору - 31 липня 2023 року у ОСОБА_2 були відсутні кошти для оплати гонорару та зважаючи на неприязні стосунки відповідача з колишньою дружиною і сином, позивач погодився почати роботу безкоштовно. Зазначає, що сторонами, крім умов договору, погоджено невід`ємні додатки до нього у вигляді додаткової угоди та рекомендацій щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару. Зважаючи на стан здоров`я відповідача після перенесеного інсульту, сторонами узгоджено усну форму доручень.

Зазначає, що оскільки сума гонорару є конфіденційною, її не визначено в договорі, що не заперечувалося відповідачем. Гонорар за кожну вчинену позивачем дію та надану послугу розраховувався відповідно до рекомендацій щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару. Всі надані позивачем правові послуги та їх вартість відображено в детальному опису робіт. Районний суд безпідставно дійшов необґрунтованого висновку про безкоштовність наданих позивачем послуг, незважаючи на те, що представник відповідача у кінцевій промові повідомила, що ОСОБА_2 готовий був сплатити за отримані послуги 20 000 грн.

Посилається на те, що у випадку встановлення у договорі фіксованого розміру гонорару, сторона може посилатися на неспівмірність його суми зі складністю справи, невеликим обсягом матеріалів, незначною кількістю процесуальних документів та засідань, проте, представник відповідача на цьому уваги не акцентувала, а мотивувала позицію щодо невизнання позову тим, що ніби то ОСОБА_2 не давав адвокату доручень виконувати конкретну роботу та не погоджував направлення відповідних документів. На переконання позивача, він має всі законні підстави для компенсації гонорару, оскільки такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У наданому відзиві представник відповідача - адвокат Улибіна В.О., не погоджуючись з доводами апеляційної скарги та вважаючи їх необґрунтованими, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Доводи відзиву зводяться до того, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору про надання правової допомоги єдиною підставою для вчинення дій правового характеру (отримання документів, подання запитів, скарг, позовів) є письмове доручення клієнта. Іншої форми доручення, ніж письмове, укладений між сторонами правочин не містить. Належних та допустимих доказів того, що відповідач надавав доручення та погоджував їх виконання у тому обсязі та розмірах, які зазначив позивач, матеріали справи не містять.

Наголошує на невідповідності умов договору про надання правової допомоги від 31 липня 2023 року в частині оплати вимогам ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Зазначає, що, здійснивши аналіз положень договору, неможливо визначити, який критерій гонорару застосовано виконавцем - фіксовану чи погодинну оплату. Саме цей критерій дозволяє стягувати розмір наданої правової допомоги в судовому порядку. Укладений договір не містить прогнозованої суми гонорару, до якої прив`язується виплата передоплати за договором.

Звертає увагу суду на те, що 31 липня 2023 року ОСОБА_2 на виконання умов договору передав ОСОБА_1 5 000 грн готівкою, що позивачем заперечується. Разом з тим, відсутність сплати передоплати унеможливлює початок надання правової допомоги, що визначено в укладеному правочині. Саме позивач визначив форму та зміст договору, і відсутність чітких та зрозумілих сум до сплати гонорару адвоката, а також чітких критеріїв до формування вартості гонорару, унеможливлює стягнення грошових коштів за ним. На письмове звернення відповідача ОСОБА_1 не надав вмотивованого розшифрування формування вартості гонорару успіху.

Зазначає, що назви наданих послуг та їх складові, наведені як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі, мають суттєві неточності та невідповідності. Критерій формування вартості наданих послуг є незрозумілим, оскільки позивач формував їх вартість, виходячи з суми, яка має нижчу межу.

Наголошує на недотриманні скаржником порядку подання нових доказів у справі на стадії апеляційного провадження. Вважає додані до апеляційної скарги письмові пояснення ОСОБА_3 , датовані 14 травня 2024 року, неналежним доказом в розумінні вимог ЦПК України. Позивач під час проведення підготовчого засідання у справі від 17 квітня 2024 року особисто повідомив суду, що всі необхідні докази додані до позовної заяви, яка не містить згадок про указану особу чи клопотання про її допит в якості свідка.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, а рішення суду - скасувати, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частинами 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що акт наданих послуг відповідно до п. 1.2 додаткової угоди до договору про надання правової (професійної правничої) допомоги від 31 липня 2023 року, який є обов`язковою умовою для сплати гонорару, сторонами на час звернення ОСОБА_1 з цим позовом до суду не підписано. Таким чином вимога позивача про стягнення гонорару відповідно до договору про надання правової допомоги є передчасною, оскільки порушує договірні зобов`язання, визначені сторонами. Суд зазначив, що ОСОБА_2 не відмовляється від сплати позивачу грошових коштів за надані послуги і зобов`язується провести повну оплату, але після надання позивачем акту наданих послуг із врахуванням зауважень, викладених у відповіді на претензію від 07 грудня 2023 року.

З таким висновком суду першої інстанції не може погодитись апеляційний суд, виходячи з наступного.

У справі встановлено, що ОСОБА_1 має право на заняття адвокатською діяльністю на підставі рішення Ради адвокатів Київської області від 19 грудня 2022 року № 118, що підтверджується копією відповідного свідоцтва та відомостями з Єдиного реєстру адвокатів України (т. 1 а.с. 14, 15).

31 липня 2023 року між ОСОБА_2 (клієнт) та адвокатом Білоусом В.О. (виконавець) укладено договір про надання правової (професійної правничої) допомоги (далі - договір) (т. 1 а.с. 18-21). Пунктом 1.1 договору визначено, що за дорученням клієнта виконавець зобов`язується надавати правову (професійну правничу) допомогу, зміст якої передбачений цим договором, а клієнт зобов`язується оплачувати її в строк та у порядку, встановленому даним договором. Відповідно до п. 2.1.4 виконавець зобов`язується вживати всіх необхідних заходів для виконання письмових доручень клієнта. Згідно з п. 3.1.3 клієнт зобов`язується оплатити надану правову допомогу в розмірі та порядку, передбаченому розділом 4 цього договору. Пунктом 3.2.3 договору визначено, що клієнт має право відмовитися від виконання договору в односторонньому порядку в разі невиконання виконавцем своїх обов`язків за цим договором. Сума винагороди, яку клієнт зобов`язується сплатити за надання правової (професійної правничої) допомоги (гонорар), порядок та строки її внесення зазначаються в окремому додатку до цього договору. Сума договору є конфіденційною (п. 4.1 договору).

31 липня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду № 1 (далі - угода) до договору про надання правової допомоги (т. 1 а.с. 22). Пунктом 1 угоди передбачено, що на підставі п. 4.1 договору від 31 липня 2023 року клієнт та виконавець погодили порядок обчислення та виплати гонорару адвоката. Гонорар адвоката розраховується, виходячи із рекомендацій щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, які погоджені сторонами договору про надання правової (професійної правничої) допомоги (п. 1.1 договору). Пунктом 1.2 визначено, що виплата гонорару здійснюється на умовах передоплати 50 % прогнозованої суми гонорару протягом 3-х робочих днів після підписання даної додаткової угоди № 1 та додатку до договору № 1. Після оплата неоплаченої частини гонорару здійснюється в сумі, що розраховується як різниця між вказаною в акті наданих послуг сумою та сумою передоплати протягом 3-х робочих днів після підписання відповідного акту наданих послуг.

Також сторонами було підписано рекомендації щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, який є додатком до договору про надання правової допомоги від 31 липня 2023 року (т. 1 а.с. 23-24).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 у зв`язку із наданням правової допомоги ОСОБА_2 звертався з адвокатськими запитами до Київського МБТІ, Управління Держкомзему у Козелецькому районі Чернігівської області, директора КНП «Київська міська клінічна лікарня № 8», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Рильської Л., Подільського районного суду м. Києва, ГУНП в м. Києві (т. 1 а.с. 36-68).

Адвокат Білоус В.О., як представник ОСОБА_2 , звертався до Козелецького районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_4 про визнання договорів дарування недійсними, який датовано 19 жовтня 2023 року (т. 1 а.с. 70-75). Ухвалою Козелецького районного суду від 08 грудня 2023 року прийнято відмову позивача ОСОБА_2 від позову до ОСОБА_4 про визнання договорів дарування недійсними, відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Білоуса В.О. про призначення справи до судового розгляду та закрито провадження у справі (т. 1 а.с. 80-81).

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 07 листопада 2023 року звертався до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні квартирою (т. 1 а.с. 82-86).

06 листопада 2023 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звертався до Подільського УП ГУНП в м. Києві та Шевченківського УП ГУНП в м. Києві з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення відповідно ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та приватним нотаріусом Рильською Л.С. (т. 1 а.с. 91-92, 93-94).

09 листопада 2023 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звертався до Подільського районного суду м. Києва зі скаргою у порядку ст. 303-306 КПК України на дії та бездіяльність уповноважених осіб Подільського УП ГУНП в м. Києві (т. 1 а.с. 98-101). Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 14 листопада 2023 року скаргу було задоволено (т. 1 а.с. 102-104).

09 листопада 2023 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звертався до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою у порядку ст. 303-306 КПК України на дії та бездіяльність уповноважених осіб Шевченківського УП ГУНП в м. Києві (т. 1 а.с. 105-109). Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 листопада 2023 року скаргу задоволено (т. 1 а.с. 110-112).

У проекті акту виконаних робіт від 28 листопада 2023 року відповідно до договору про надання правової (професійної правничої) допомоги від 31 липня 2023 року адвокатом Білоусом В.О. викладено перелік юридичних послуг, наданих виконавцем, із зазначенням їх вартості. Загальна вартість наданих послуг становить 38 750 грн. Проект акту виконаних робіт сторонами не підписано (т. 1 а.с. 125-126).

В письмовій претензії від 07 грудня 2023 року, адресованій ОСОБА_2 , ОСОБА_1 вимагав від нього виконати зобов`язання за договором від 31 липня 2023 року належним чином та перерахувати на його рахунок суму заборгованості в розмірі 38 750 грн для подальшої сплати податків та зборів. У претензії ОСОБА_1 зазначив, що 28 листопада 2023 року направив ОСОБА_2 акт виконаних робіт з переліком наданих послуг (з попереднім визначенням суми витрат на професійну правничу допомогу). В подальшому, до відповідного суду буде подано детальний перелік витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації в порядку ст. 137 ЦПК України та ст. 19, 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (т. 1 а.с. 127-128).

11 грудня 2023 року ОСОБА_2 скерував на адресу адвоката Білоуса В.О. відповідь на претензію, де зазначив, що позивачу були передані грошові кошти в сумі 5 000 грн на виконання п. 1.2 додаткової угоди від 31 липня 2023 року до договору про надання правової допомоги. За змістом відповіді ОСОБА_2 вважав надану ОСОБА_1 правничу допомогу неякісною. Указував, що у поданій ОСОБА_1 претензії проігноровано умови договору від 31 липня 2023 року та додатків до нього, оскільки сторонами не погоджено та не підписано акт наданих послуг, складений акт не містив інформації про загальну вартість гонорару адвоката за вирахуванням передоплати в сумі 5 000 грн. Акт містив загальну інформацію щодо складових послуг адвоката, проте їх деталізація відсутня. Підставою для сплати гонорару є підписаний акт наданих послуг. Відтак, ОСОБА_2 просив позивача надати акт наданих послуг (з повною деталізацією складової послуги, її дати, вартості та процесуальним результатом, який було досягнуто виконавцем). ОСОБА_2 зазначав, що готовий сплатити вартість (гонорар) наданих ОСОБА_1 послуг, який буде відповідати реальним затратам та результатам наданої послуги, після підписання відповідного акту. Просив направити на свою адресу нову редакцію акту наданих послуг з огляду на зауваження, які викладено в цьому листі (т. 1 а.с. 129-130).

11 грудня 2023 року ОСОБА_2 письмово повідомив адвоката Білоуса В.О. про намір припинити дію договору з 12 грудня 2023 року та направив для погодження та підписання додаткову угоду № 2 про припинення дії договору про надання правової (професійної правничої) допомоги від 31 липня 2023 року. Даною додатковою угодою запропоновано викласти п. 6.1 договору про надання правової допомоги від 31 липня 2023 року у наступній редакції: «6.1. Договір набирає законної сили з моменту підписання та діє до 12 грудня 2023 року» (т. 1 а.с. 131, 132).

Звернувшись з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 38 750 грн згідно з договором про надання правової (професійної правничої) допомоги від 31 липня 2023 року, ОСОБА_1 посилався на невиконання відповідачем у визначений строк зобов`язання щодо оплати наданих юридичних послуг.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Підставою позову є невиконання відповідачем договірного зобов`язання з оплати отриманих послуг у розмірі, визначеному договором про надання правової (правничої) допомоги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права (ч. 3 ст. 27 Закону).

За змістом ч. 1, 5 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ч. 1, 4 ст. 632 ЦК України ціна в договорів встановлюється за домовленістю сторін. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. У разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Статтею 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Проаналізувавши у повній мірі вищенаведені норми та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором про надання правової допомоги не відповідає вимогам законодавства та встановленим фактичним обставинам справи.

За матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 має право на заняття адвокатською діяльністю на підставі рішення Ради адвокатів Київської області від 19 грудня 2022 року № 118.

31 липня 2023 року між сторонами укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого виконавець зобов`язався надавати клієнту правову допомогу, зокрема, надавати усні і письмові консультації з правових питань, які виникають у клієнта; здійснювати представництво інтересів та захист клієнта в усіх установах, підприємствах, організаціях України, незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності. В свою чергу клієнт зобов`язався оплачувати надану правову допомогу в строк та в порядку, встановленому договором. Сума винагороди, яку клієнт зобов`язується сплатити за надання правової допомоги (гонорар), порядок та строки її внесення зазначаються в окремому додатку до цього договору. Сума договору є конфіденційною.

Укладеною 31 липня 2023 року додатковою угодою сторони погодили, що гонорар адвоката розраховується виходячи із рекомендацій щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару, які погоджені сторонами договору про надання правової допомоги і які є додатком до договору. Виплата гонорару здійснюється на умовах передоплати 50 % прогнозованої загальної суми гонорару протягом 3-х робочих днів після підписання даної додаткової угоди.

Висловившись щодо порядку обчислення гонорару, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 вказала, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому в ст. 627 ЦК України. Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 07 серпня по 11 грудня 2023 року позивач, як представник ОСОБА_2 , на виконання умов договору вчиняв дії з надання відповідачу юридичних та представницьких послуг, зокрема, надсилав адвокатські запити до державних та правоохоронних органів, на які надавалися відповіді та витребувані документи, готував та подавав в інтересах ОСОБА_2 позови до суду, звертався до правоохоронних органів з повідомленнями про вчинення кримінальних правопорушень, а також - до судових органів зі скаргами на дії та бездіяльність працівників органів досудового розслідування. Наведені обставини дають апеляційному суду підстави дійти висновку, що позивач, надаючи правові послуги в межах укладеного договору, діяв за погодженням з клієнтом та за його дорученнями, оскільки в наявних адвокатських запитах, позовних заявах та скаргах містилася інформація, що була відома лише ОСОБА_2 . Скарг щодо неправомірного використання позивачем персональних даних відповідача матеріали справи не містять.

Ураховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що за своєю суттю спірні правовідносини, які склалися між сторонами у цій справі, є правовідносинами, що виникли з договору про надання правової допомоги від 31 липня 2023 року з приводу виконання його умов.

Проте, апеляційний суд вважає, що, встановивши наявність між сторонами договірних зобов`язань та невиконання ОСОБА_2 обов`язку щодо оплати наданих послуг, суд першої інстанції дійшов хибного висновку про необхідність відмови у задоволенні позову у зв`язку з передчасністю заявлених вимог та через відсутність акту наданих послуг, не вирішивши спір по суті.

Апеляційний суд погоджується з доводами сторони відповідача про те, що умови укладеного договору про надання правової допомоги не дозволяють встановити форму гонорару, обумовлену сторонами: фіксований розмір чи погодинну оплату, тобто, зміст наявного в матеріалах справи правочину не свідчить про безумовну домовленість щодо порядку обчислення гонорару або суми коштів, які за підсумками роботи позивача мав сплатити ОСОБА_2

ОСОБА_1 на підтвердження доводів позову щодо розміру гонорару за договором про надання правової допомоги надано акт виконаних робіт від 28 листопада 2023 року (проект), в якому наведено перелік наданих юридичних послуг та їх вартість, розраховану відповідно до рекомендації щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару. Разом з тим, наведені рекомендації не є нормативно-правовим актом, вони мають інформаційний та рекомендаційний характер, визначені в них ціни за послуги не є фіксованими і варіюються від… і до…. Саме по собі їх підписання сторонами свідчить про обізнаність відповідача з наведеною у рекомендаціях вартістю за послуги з правової допомоги, що узгоджується зі змістом п. 1.1. додаткової угоди № 1 до договору про надання правової (професійної правничої допомоги) від 31 липня 2023 року. Проте, на думку суду, це не свідчить про узгодження сторонами визначених ОСОБА_1 у акті виконаних послуг цін за надані послуги за договором, оскільки цей акт ОСОБА_2 не підписаний.

Отже, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено надання послуг за договором про надання правової допомоги саме у заявленому ним розмірі - 38 750 грн.

У відповіді на претензію позивача, відзиві на позовну заяву та відзиві на апеляційну скаргу відповідач наголошував, що ним 31 липня 2023 року сплачено ОСОБА_1 5 000 грн готівкою в якості передоплати за договором про надання правової допомоги, що узгоджується з п. 1.3. додаткової угоди № 1 до договору про надання правової (професійної правничої допомоги) від 31 липня 2023 року. У наданій відповіді на письмову претензію позивача ОСОБА_2 погоджувався сплатити вартість наданих правових послуг, яка буде відповідати реальним затратам, зазначаючи, що розмір гонорару в цілому, з огляду на положення договору та з урахуванням вже сплачених ним коштів (5 000 грн), має становити 10 000. Таким чином, відповідачем визнано обов`язок щодо оплати наданих адвокатом правових послуг за умовами укладеного договору від 31 липня 2023 року.

Зважаючи на те, що за змістом п. 1.2 додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги від 31 липня 2023 року виплата гонорару здійснюється на умовах передоплати 50 % прогнозованої суми гонорару протягом 3-х робочих днів після підписання додаткової угоди, а відповідач стверджує і визнає, що після укладення договору сплатив в якості передоплати 5 000 грн, колегія суддів дійшла висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування боргу за договором про надання правової (професійної правничої) допомоги 5 000 грн, що не суперечить умовам укладеного між сторонами правочину.

Суд виходить з того, що сторони, з огляду на існуючий спір щодо суми, можуть ніколи не погодити акт наданих послуг, проте надані адвокатом послуги не є безоплатними, чого відповідач не заперечує.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 додано письмові пояснення ОСОБА_3 , який, за твердженням позивача, був свідком розмови сторін у справі щодо умов укладення договору про надання правової допомоги.

Під час апеляційного розгляду справи позивачем подані клопотання про долучення до матеріалів справи протоколів допиту ОСОБА_1 як потерпілого та ОСОБА_3 як свідка, що допитувались в рамках кримінального провадження № 0000695 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 05 вересня 2024 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. За змістом ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням або не вчиненням процесуальних дій.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Обставини, на які посилається скаржник, заявляючи клопотання про приєднання вищенаведених пояснень та протоколів допиту, не зазначалися у позовній заяві та не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Крім цього, докази, які просить приєднати позивач, з`явились після ухвалення судового рішення. Доказів об`єктивної неможливості подання до суду першої інстанції відповідних письмових доказів стороною позивача не надано, винятковості їх приєднання не обгрунтовано. Під час підготовчого засідання судом першої інстанції з`ясовувалося, чи повідомили сторони всі обставини справи, чи подані всі докази (т. 2 а.с. 1-6). Позивач повідомляв, що всі докази ним подано, клопотань ОСОБА_1 не заявляв.

Зважаючи на наведене, апеляційний суд вважає, що не підлягає задоволенню клопотання про приєднання до матеріалів справи наведених письмових доказів, і доєднані скаржником до апеляційної скарги, а також під час апеляційного розгляду справи ці докази не беруться до уваги колегією суддів при вирішенні спору.

Беручи до уваги неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права, апеляційний суд, відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, вважає необхідним скасувати рішення суду першої інстанції та частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 .

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

За подання позову ОСОБА_1 сплачено 1 211,20 грн судового збору (т. 1 а.с. 155). За подачу апеляційної скарги, поданої через систему «Електронний суд», позивач сплатив судовий збір у розмірі 1 453,44 грн (т. 2 а.с. 99).

Беручи до уваги розмір заявлених позовних вимог (38 750 грн) та їх часткове задоволення (5 000 грн), у пропорційному відношенні судом задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 на 12,9 %.

Оскільки апеляційний суд частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує рішення суду та частково задовольняє позов, відповідно до вищенаведених правил належить провести розподіл судових витрат, понесених позивачем, пропорційно задоволеним вимогам. Зокрема, слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 156,24 грн у рахунок відшкодування судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 187,49 грн за розгляд справи судом апеляційної інстанції, що загалом становить 343,73 грн.

Керуючись ст. 141, 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Козелецького районного суду Чернігівської області від 13 червня 2024 року - скасувати.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором про надання правової (професійної правничої) допомоги - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 000 грн за договором про надання правової (професійної правничої) допомоги від 31 липня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 343,73 грн судового збору за розгляд справи судами першої та апеляційної інстанцій.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: О.Є. Мамонова

О.І. Онищенко