Справа № 348/912/24
Провадження № 22-ц/4808/1251/24
Головуючий у 1 інстанції Грещук Р. П.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Луганської В.М., Томин О.О.

секретаря Струтинської Д.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Атаманюка Володимира Михайловича на рішення Надвірнянського районного суду від 09 липня 2024 року, ухвалене у складі судді Грещука Р.П. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вона з 16.09.2013 року з відповідачем ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 22.01.2019 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, неповнолітню дочку ОСОБА_5 залишено проживати з нею. На даний час позивачка проживає в с.Лісна Тарновиця Надвірнянського району Івано-Франківської області у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_6 , який брав участь у бойових діях для стримування російської агресії, в результаті яких отримав травми та є особою з інвалідністю ІІІ групи. Також і сама позивачка отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2360 грн в місяць (особа з інвалідністю ІІІ групи (цукровий діабет І типу, важка форма), інших доходів у неї немає. Дочка ОСОБА_5 проживає разом з нею і знаходиться у неї на утриманні, коштів які вона утримує не вистачає на лікування та потреби неповнолітньої дочки. Крім того, позивачка 09.07.2023 року отримала травму у вигляді закритого перелому зовнішнього щиколотка справа зі зміщенням, також призначено операцію на праве око через крововилив в око (ускладнення цукрового діабету) і на даний час не може працювати. Наведені обставини свідчать про перебування її (позивачки) у важких матеріально-побутових умовах проживання. Дочка ОСОБА_5 хворіє на простий міопічний астигматизм обох очей, потребує постійного догляду, лікування, на яке необхідні кошти. На даний час відповідач проходить службу в Збройних Силах України, де отримує грошове забезпечення, яке повністю витрачає на свої потреби. Матеріальну допомогу на утримання дочки надає, однак нерегулярно або в недостатньому розмірі. Відповідач є особою працездатного віку, фізично здоровий, інших неповнолітніх дітей на утриманні немає, тому взмозі оплачувати аліменти на утримання дочки у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку.

Просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з ОСОБА_1 , на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення дитиною повноліття. Допустити негайне виконання даного рішення суду у межах суми платежу за один місяць та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги.

Рішенням Надвірнянського районного суду від 09 липня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнення аліментів розпочато з 22.04.2024 року щомісячно до повноліття дитини. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5000 грн 00 коп витрат на професійну правничу допомогу. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави - 1211 грн 20 коп судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_1 адвокат Атаманюк В.М.подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що суд допустив неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, тому постановив незаконне рішення. Вказує, що відповідач не ухиляється та не має наміру ухилятися від сплати аліментів від виконання свого батьківського обов`язку, однак аліменти в такому розмірі для нього є непосильними, оскільки на даний час матеріальне становище у ОСОБА_7 не є високим. Відповідач весь цей час намагається приймати участь у вихованні дочки, незважаючи на те, що спільно з нею не проживає. Він також має проблеми зі здоров`ям, у червні 2023 року та у квітні 2024 року перебував на лікуванні у стаціонарі медичного закладу, на лікування витрачено значні кошти. Підтвердження щодо витрат на лікування немає, оскільки квитанцій та платіжних документів ним не збережено. На даний час ОСОБА_1 має можливість сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є достатнім для утримання дитини. У разі матеріальної спроможності він буде надавати дочці додатково кошти і без рішення суду, оскільки любить дочку та має намір завжди здійснювати перед нею свої батьківські обов`язки. Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 у розмір 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дочкою повноліття.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

За правилом пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У відповідності до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Частиною четвертою статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на апеляційне провадження, колегія суддів вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Відповідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку спрощеного позовного провадження.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовної заяви ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що обов`язком батьків є утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, враховуючи, що дитина проживає з матір`ю і перебуває на її утриманні, а відповідач є молодою працездатною особою, у якого немає на утриманні інших дітей, то доцільним буде стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 22 квітня 2024 року щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, сторони по справі перебували у шлюбі, який був зареєстрований 16.09.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Коломийському району реєстраційної служби Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області.

За час перебування в шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьками записані сторони по даній справі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини Серії НОМЕР_1 від 13.05.2015 року(а.с.8).

Шлюб між сторонами розірвано згідно рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.01.2019 року, неповнолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено проживати разом з матір"ю (а.с.9-10).

Позивач ОСОБА_2 зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с.6).

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_2 перебуває в фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_6 , який брав участь у бойових діях для стримування російської агресії, в результаті яких отримав травми та є особою з інвалідністю ІІІ групи. Позивач разом з неповнолітньою дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає у домоволодінні його батьків в АДРЕСА_2 . Даний факт також підтверджується довідкою, виданою Ліснотарновицьким старостинським округом № 7 від 08.04.2024 року № 34 (а.с.14).

З довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ № 215131 від 17.03.2023 року ОСОБА_2 також є особою з інвалідністю ІІІ групи, інвалідність з дитинства (а.с.11).

Відповідно до довідки Структурного підрозділу "Поліклініка" КНП "Коломийської ЦРЛ" Коломийської міської ради від 29.11.2022 року встановлено, що позивач ОСОБА_2 хворіє цукровим діабетом І типу важка форма (а.с.12).

Крім того, 09.07.2023 року позивач отримала травму у вигляді закритого перелому зовнішнього щиколотка справа зі зміщенням, що підтверджується копією довідки КНП "Надвірнянська ЦРЛ" Надвірнянської районної ради (а.с.13).

З акту обстеження матеріально-побутових умов сім"ї № 767, складеного депутатом Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області, ОСОБА_2 проживає за адресою: АДРЕСА_2 разом зі своєю дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та чоловіком ОСОБА_6 (інвалідом ІІІ групи). Зі слів заявника батько дочки участі у вихованні дитини не приймає. Сім"я знаходиться у скрутному становищі (а.с.17).

Крім пенсії по інвалідності в розмірі 2360 грн в місяць, інших доходів у ОСОБА_2 немає. Дочка ОСОБА_5 знаходиться в неї на утриманні, пенсії по інвалідності позивача не вистачає для її потреб на лікування і для потреб її неповнолітньої дочки.

Неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 хворіє на простий міопічний астигматизм обох очей, що підтверджується копією медичної документації від 22.03.2024 року, а також копією рецепта на окуляри від 22.03.2024 року (а.с.15).

ОСОБА_1 призваний по мобілізації та перебуває на військовій службі у Державній прикордонній службі України, у військовій частині НОМЕР_2 Державної прикордонної служби України з 23.06.2022 року по теперішній час, що підтверджується довідкою № 12/542 від 12.09.2022 року (а.с.47).

Судом встановлено, що матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дочки відповідач надає, однак нерегулярно або в недостатньому розмірі.

Неповнолітня дочка ОСОБА_4 потребує значних коштів на своє утримання, оскільки хворіє. Її мати - ОСОБА_2 , позивач по справі, не в змозі самостійно забезпечувати її (дочку), бо також страждає на тяжке хронічне захворювання - цукровий діабет І типу, важкої форми.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно ч.ч.1,2 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 01 січня 2024 року становить 2563 гривні, а для дітей віком від 6 до 18 років 3196 гривні.

При визначенні розміру аліментів суд першої інстанції, відповідно до ст. 182 СК України вірно врахував матеріальний стан відповідача та прийшов правильного висновку, що останній є молодою, працездатною особою і спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 .

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що він не погоджується з визначеним судом розміром аліментів. Однак, не подав суду жодних доказів про свої доходи внаслідок чого немає можливості визначити майновий стан відповідача.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність визначених законом підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів у розмірі 1/3 частини доходів на утримання неповнолітньої дитини, оскільки відповідач є молодою працездатною особою.

При вирішенні даної справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Що стосується посилань апелянта на незадовільний стан здоров`я (поранення внаслідок участі у бойових діях), суд виходить з наступного.

Доказів того, що відповідач має стійку втрату працездатності (призначення йому групи інвалідності чи будь-яких документально підтверджених витрат на придбання ним ліків або оплати будь-яких видів лікування, тощо), в матеріалах справи немає.

Долучені апелянтом довідки (виписки із медичних документів на його ім`я) самі по собі не можуть бути розцінені як достатні докази на підтвердження його скрутного матеріального становища, оскільки не містять відомостей про його витрати на лікування.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

При цьому, сторони не позбавлені можливості згодом, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (ч.1ст.192 СК України).

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Атаманюка Володимира Михайловича залишити без задоволення. Рішення Надвірнянського районного суду від 09 липня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 жовтня 2024 року.

Судді: В.Д. Фединяк

В.М. Луганська

О.О. Томин