Справа № 736/1848/24
Номер провадження 2/736/409/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2024 року м. Корюківка

Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чурупченка М.І.,

за участю секретаря - Макуха О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні у м. Корюківка у приміщенні суду цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

07 серпня 2024 року позивач звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики: №8384679 у розмірі 86865,25 грн. із яких: 20700,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 63865,25 грн. - сума заборгованості за відсотками; 2300,00 грн. заборгованість за комісією; за кредитним договором №76322542 у розмірі 33900,00 грн. із яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23900.00 грн. - сума заборгованості за відсотками; за договором позики №4164917 у розмірі 28032,82 грн., із яких: 7246,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 20786,82 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 148798,07 грн.

У судове засідання від позивача надано заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

У судове засідання ОСОБА_1 не прибув. Подав заяву про розгляд справи без його участі та відзив на позовну заяву у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Як встановлено судом, 16 серпня 2023р. між ТОВ «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 8384679.

29 січня 2024 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №29012024, у відповідності до умов якого ТОВ «МІЛОАН» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «МІЛОАН» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №1 від 29 січня 2024 року до Договору факторингу №29012024 від 29 січня 2024 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 86865.25 грн., із яких: 20700 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 63865.25 грн. - сума заборгованості за відсотками;

2300 грн. - заборгованість за комісією; 0 - грн. - сума заборгованості за пенею.

Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

13 грудня 2023р. між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №76322542.

14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників №22 від 11.04.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 33900 грн., із яких: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23900 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0 грн. сума заборгованості за пенею.

Всупереч умовам договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Договором позики №76322542 в розмірі 33900 грн., із яких: 10000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23900 грн. - сума заборгованості за відсотками.

16 грудня 2023р. між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики №4164917.

14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21 у відповідності до умов кого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників №23 від 11.04.2024 до Договору факторингу № 14 06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 28032.82 грн. із яких: 7246 гри. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 20786.82 грн. - сума заборгованості за відсотками, 0 грн. - сума заборгованості за пенею.

Всупереч умовам Договору позики, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо іниіе не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.

Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва,- 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У позовній заяві позивачем не зазначено про наявність доказів, які він не може подати разом з позовною заявою, не виконано обов`язку, що передбачений ч. 4 ст. 83 ЦПК України, щодо зазначення доказів, які позивач не може подати разом з позовною заявою, щодо зазначення причин неможливості подання таких доказів та щодо подання доказів, які підтверджують, що позивач здійснив всі залежні від нього дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Так, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» посилається на те, що право вимоги за Кредитним договором № 76322542 від 13 грудня 2023 року та Кредитним договором № 4164917 від 16 грудня 2023 року, перейшло до них на підставі Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, так, оскільки Договір факторингу було укладено 14.06.2021 року, а самі договори позики - у грудні 2023 року (згідно позовних вимог), тобто, на момент укладення Договору факторингу, строк виконання за Кредитним договором ще не настав, вказаний Кредитний договір взагалі не було укладено на момент укладення Договору факторингу, а тому вимоги про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 76322542 від 13 грудня 2023 року та Кредитним договором № 4164917 від 16 грудня 2023 року є недоведеними та не підлягають задоволенню.

Позивач просить стягнути з відповідача:

- 2300,00 грн. - заборгованість з комісії за Кредитним договором № 8384679 від 16 серпня 2023 року. Нікчемність і, відповідно, недійсність з моменту укладення кредитного договору його умов щодо сплати позичальником комісії (за надання фінансового інструменту, за надання кредитних ресурсів, за обслуговування кредитної заборгованості), має наслідком здійснення перерахунку усіх складових заборгованості, які стягує банк.

13 грудня 2023 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 76322542 від 13 грудня 2023 року. Відповідно до Реєстру боржників № 22 від 11.04.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 33900,00 грн., з яких: 10000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23900,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0 грн. сума заборгованості за пенею.

Відповідно до умов Кредитного договору, за користування кредитом, клієнт сплачує Товариству 2,5 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована, кредит надається строком на 16 днів.

Отже, з врахуванням викладеного слід дійти висновку, що за Кредитним договором № 76322542 від 13 грудня 2023 року, проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 16 днів, тобто терміну, на який були надані кредитні кошти, а тому розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за цим договором з врахуванням умов договорів щодо розміру денного відсотку за користування коштами складає 4000,00 грн. (10000 * 2,5% 16).

16 грудня 2023 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 4164917 від 16 грудня 2023 року.

Відповідно до Реєстру боржників № 23 від 11.04.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 28032,82 грн., з яких: 7246,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 20786,82 грн. - сума заборгованості за відсотками; 0 грн. сума заборгованості за пенею.

Відповідно до умов Кредитного договору, за користування кредитом, клієнт сплачує Товариству 3,0 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована, кредит надається строком на 12 днів.

Отже, з врахуванням викладеного слід дійти висновку, що за Кредитним договором № 4164917 від 16 грудня 2023 року, проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 12 днів, тобто терміну, на який були надані кредитні кошти, а тому розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за цим договором з врахуванням умов договорів щодо розміру денного відсотку за користування коштами складає 4320,00 грн. (12000 * 3,0% 12).

Так, проценти нараховували після закінчення терміну кредитування, що суперечить висновку, Великої Палати Верховного Суду від березня 2018 року (справа 14- 10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа №14-154цс18), правовою позицією Верховного суду України, висловленої в Постанові ВСУ від 08.06.2016р. № 6-330цс16.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) дійшла висновків про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Подібні правові висновки викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 (провадження №12-142гс19, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.

Отже з врахуванням викладеного слід дійти висновку, що за договором позики №1344879 від 16.04.21 р. проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 25 днів, тобто терміну, на який були надані кредитні кошти, а тому розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами за цим договором з врахуванням умов договорів щодо розміру денного відсотку за користування коштами складає 4477,5 грн. (9000/100x1,99 % х25).

Так, нарахована позивачем сума по відсоткам за користування кредитом не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів. Крім того, передбачення в договорі такого високого розміру відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач як споживач, тим самим порушує його права споживача, тому вимога позивача про стягнення цієї суми заборгованості за відсотками, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим ст. З п. 6, ст. 509 ч. З та ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем, а наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення як засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання.

З огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту.

Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року N 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).

У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. З, ч. З ст. 509 та ч. 1-2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшити.

Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення (Рішення Конституційного суду України від 11.07.2013 N 7- рп/2013).

У цьому рішенні Конституційний Суд України дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Виконання державою конституційно-правового обов`язку щодо захисту прав споживачів вимагає від неї спеціального законодавчого врегулювання питань, пов`язаних із забезпеченням дії зазначених принципів у відносинах споживчого кредитування, зокрема щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання грошових зобов`язань позичальниками - фізичними особами.

При цьому, посилання на вказане рішення Конституційного суду при вирішенні питання про розмір відсотків за порушення відповідачем грошового зобов`язання є релевантним.

16 серпня 2023 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 8384679 від 16 серпня 2023 року. 13 грудня 2023 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 76322542 від 13 грудня 2023 року. 16 грудня 2023 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено Договір позики № 4164917 від 16 грудня 2023 року.

Проте, до матеріалів справи не було надано жодних доказів, які підтверджують отримання ОСОБА_1 кредитних коштів за вищезазначеними кредитними договорами.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 83 ЦПК України передбачено подання доказів сторонами та іншими учасниками справи безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатись до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Як передбачено ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, положення статей 509, 527, 530, 551, 610, 612, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, на які посилається позивач судом не застосовано з тих мотивів, що позивачем не доведено факт виникнення будь-яких зобов`язань між позивачем та відповідачем.

Крім того. Позивачем не надано будь-яких доказів того, що саме відповідачем було застосовано електронний підпис, зокрема, відсутні докази того, який саме електронний підпис використовував відповідач при підписанні кредитного договору, а також відсутні докази реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі позивача.

Так, будь-яких доказів того,що суми позики або фінансового кредиту були зараховані на поточний рахунок ОСОБА_1 , не було надано.

Належних, допустимих та достатніх доказів у контексті вище перелічених норм законодавства щодо виникнення між позивачем та відповідачем зобов`язальних правовідносин не надано. Розрахунок заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту не є доказами наявності або відсутності договірних зобов`язань між сторонами, а є доповненням до позовної заяви із зазначенням обрахунку позивачем позовних вимог майнового характеру та має інформаційний характер у контексті ціни позову. Крім цього, розрахунок заборгованості, який міститься у матеріалах справи складений ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а не первісними кредиторами, що не дає можливості встановити реальну суму заборгованості, яка була у Відповідача на момент передачі прав вимоги за Кредитним договором.

За таких обставин, Позивачем не доведено факту укладення Кредитного договору та отримання відповідачем від позивача будь-яким чином коштів. У зв`язку з наведеним, можна дійти висновку про недоведеність порушення прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, й відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Також, в матеріалах справи міститься Витяг з Реєстру боржників № 1 від 29.01.2024 року до Договору факторингу № 29012024 від 29,01.2024 року. Вказаний Витяг містить лише підпис представника ТОВ «ФК «ЄАПБ» а підпис представника ТОВ «МІЛОАН» - відсутній.

В матеріалах справи міститься Витяг з Реєстру боржників № 22 від 11,04.2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14,06,2021 року. Вказаний Витяг містить лише підпис представника ТОВ «ФК «ЄАПБ», а підпис представника ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів » відсутній.

В матеріалах справи міститься Витяг з Реєстру боржників № 23 від 11,04,2024 року до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06,2021 року. Вказаний Витяг містить лише підпис представника ТОВ «ФК «ЄАПБ», а підпис представника ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» - відсутній.

Договір факторингу належить до цивільно-правових договорів.

Оскільки в цьому договорі фінансування здійснюється із залученням механізму передачі права вимоги кредитора, до цих відносин можуть субсидіарно застосовуватися норми гл. 47 ЦК, що містять загальні положення про заміну кредитора.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Матеріальний предмет договору факторингу становлять грошові вимоги клієнта до третьої особи, що випливають з надання товарів, виконання ним робіт чи надання послуг третій особі. При цьому грошові вимоги можуть бути як такими, за якими вже настав термін платежу, так і майбутніми, термін платежу за якими настане пізніше.

Юридичним предметом договору факторингу є дії сторін - надання фінансування під відступлення грошової вимоги.

Відповідно до норм діючого законодавства, які регулюють право вимоги, позивач повинен надати належні та допустимі докази на підтвердження, що він набув право вимоги по виконанню відповідачем боргових зобов`язань по за Кредитними

договорами.

Відповідно до п. 1.2 договору факторингу - перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку N 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Підписаний сторонами та скріплений печатками акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

Позивач надав на підтвердження позову копії витягів з Реєстру боржників до договорів факторингу. Проте, витяг з реєстру боржників, на який посилається позивач як на належний та допустимий доказ, не може бути визнаний судом таким в розумінні глави 5 ЦПК України.

Зазначений витяг не містить реквізитів, які повинні бути відображені в оригіналі документу, зокрема відсутні підписи Клієнта та відтиски печаток.

Встановлені обставини свідчать, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача відповідно до договору факторингу.

Виконані Позивачем розрахунки заборгованості не є і не можуть бути належними доказами, які доводять дані обставини та є достатніми для її встановлення, так як складання даного документу залежить виключно від волі позивача.

Натомість за відсутності у матеріалах справи будь-яких доказів щодо видачі суми кредиту відповідачеві (виписки з рахунку клієнта, заяви на видачу готівки, розрахунково-касових документів, розписки про отримання тощо).

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України (у редакції, яка діяла на дату виникнення договірних правовідносин між сторонами) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до змісту частини першої статті 1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, банк/фінансова установа має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

У матеріалах справи міститься лише Розрахунки заборгованості, підготовлені працівниками ТОВ «ФК «ЄАПБ», у яких відсутні будь-які пояснення, щодо нарахування суми заборгованості, а також відсутні будь-які дані, стосовно розрахунку заборгованості, наданого первісними кредиторами - Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН». Натомість за відсутності у матеріалах справи будь-яких доказів щодо видачі суми кредиту відповідачеві (належно оформленої виписки з рахунку клієнта, заяви на видачу готівки, розрахунково-касових документів, розписки про отримання тощо) при недоведеності даної обставини неможливо задовольнити позов.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту.

Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність® оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Проте, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними.

Аналогічна позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 січня 2018 року по справі № 161/16891/15-ц.

Отже, наданий розрахунок заборгованості, який виконаний правонаступником первісного кредитора, не є і не може бути належним доказом, який доводить обґрунтованість вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Розрахунки заборгованості підготовлені правонаступником - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а не первісними кредиторами. Крім цього, в вказаних розрахунках взагалі не міститься жодних підписів, печаток з даними первісних кредиторів. Також, вказані розрахунки не містять жодної інформації про нарахування заборгованості, не вказана відсоткова ставка, за якою здійснюється нарахування.

Дослідивши докази, матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню.

Сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду судовий збір, слід залишити за ним.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 599, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 258-259, 263, 265, 268, 354-355 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Судовий збір залишити за позивачем.

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Корюківський районний суд. Учасник справи, якому не було вручено рішення у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя М.І.Чурупченко