Справа №173/1539/24
Провадження №2/173/675/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого: - судді Петрюк Т.М.

При секретареві Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного провадження в м. Верхньодніпровську цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Банк «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ», представник позивача Серебрянська Марина В`ячеславівна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

16.05.2024 року до суду звернувся позивач АТ «БАНК «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ», представник позивача Серебрянська М.В. з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21.05.2024 року позовна заява залишена без руху та надано термін для усунення недоліків.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 03.06.2024 року позовна заява повторно залишена без руху та надано термін для усунення недоліків.

14.06.2024 року до суду надійшли матеріали на усунення недоліків.

20.06.2024 року отримані відомості від Верхівцевської міської ради реєстру про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21.06.2024 року відкрите провадження по цивільній справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін на 17.10.2024 року.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до положень ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась.

Згідно позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за Заявою-Договором № 30342 від 29 квітня 2021 року, в загальній сумі 74 793,96 грн.

А також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: 29.04.2021 р. між Публічним акціонерним товариством «Банк «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» та ОСОБА_1 було укладено Заяву-Договір № 30342 від 29.04.2021 р. про надання споживчого кредиту.

Відповідно до п.1 Кредитного договору, Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 49 450,00 грн. строком на 36 місяців для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Надання кредиту підтверджується копіями меморіальних ордерів №TR.403282.79.1230 від 29.04.2021, 30342 від 29.04.2021.

Відповідно до п. 1 Кредитного договору, розмір процентної ставки за користування Кредитом складає 0,0001 відсотків річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості встановлена у розмірі 2,99% від суми кредиту.

Водночас, Позичальник зобов`язався здійснювати Погашення Кредиту, сплачувати Проценти за користування Кредитом, комісії Банку та здійснити кінцеве погашення Кредиту в строки і в сумах, згідно умов Кредитного договору, в тому числі згідно Додатку № 1 «Графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту».

Згідно п. 1 Кредитного договору та Графіку дата остаточного повернення кредиту - 29.04.2024 р.

З усіма умовами надання Кредиту Позичальник був ознайомлений 29.04.2021р.

В порушення умов Кредитного договору, починаючи з 29.08.2021 року, Позичальником прострочено та не сплачено в повному обсязі платежі на погашення заборгованості згідно Кредитного договору, що підтверджується виписками про рух коштів по особових рахунках Позичальника та розрахунком заборгованості станом.

Банк намагався застосувати позасудові способи врегулювання спору, але всі вони були залишені Позичальником поза увагою.

Станом на дату подання даної Позовної заяви заборгованість Відповідача, в тому числі прострочена, за Кредитним договором становить 74 793,96 грн., яка складається з:

заборгованість за кредитом -46 701,123 гривень;

заборгованість за комісіями -28 092,64 гривень., що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 29.04.2021 р. між Публічним акціонерним товариством «Банк «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» та ОСОБА_1 було укладено Заяву-Договір № 30342 від 29.04.2021 р. про надання споживчого кредиту.

Відповідно до п.1 Кредитного договору, Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 49 450,00 грн. строком на 36 місяців для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Надання кредиту підтверджується копіями меморіальних ордерів №TR.403282.79.1230 від 29.04.2021, 30342 від 29.04.2021.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

Крім того положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18).

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір не оспорювався та не визнавався судом недійсним.

З заяви, яка подавалась відповідачем до банківської установи вбачається, що відповідач ознайомлена і згодна з Умовами надання банківських послуг. Також відповідачем підписаний паспорт споживчого кредиту за продуктом «Комфорт для вас» в якому банком надана повна інформація про умови кредитування, що підтверджується підписом відповідача в заяві позичальника, що підтверджується копіями Заява-Договору та Паспорту споживчого кредиту.

Тобто укладений договір відповідав як волі так і волевиявленню відповідача.

Крім того, судом встановлено, що сторони уклали договір про приєднання, керуючись ч. 1 ст. 634, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін в формулярах або інших стандартних формах, який можу бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «БАНК «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

В підписаній позивачем заяві зазначено, що позивач ознайомилася з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами. Екземпляр договору про надання банківських послуг вона згодна отримати шляхом самостійного роздруківки з офіційного банківського сайту. Вона згодна виконувати вимоги Умов надання банківських послуг.

З чого суд приходить до висновку, що відповідач була ознайомлена з Умовами надання банківських послуг в АБ «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» до яких вона приєдналася.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Уклавши із акціонерним товариством «Банк «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач ОСОБА_1 порушила договірні зобов`язання, що в свою чергу призвело до виникнення заборгованості, яка згідно з розрахунком позивача складає заборгованість в загальній сумі 74 793.96 грн. яка складається з наступного:

- 46 701.32 грн. - заборгованість за кредитом;

- 28 092.64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В підписаному відповідачем паспорті споживчого кредиту визначено процентну ставку за користування кредитними коштами. Таким чином розмір процентів встановлений договором та погоджений відповідачем.

Оцінюючи всі надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що доказів повернення кредиту відповідачем на час розгляду справи судом сторонами не надано. За даних обставин суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості по кредиту та відсотках про повернення яких заявлені позовні вимоги.

За наведених вище обстави суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у відповідності із обраним позивачем способом захисту порушених прав та в межах заявлених позовних вимог. А саме: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за укладеним кредитним договором № 30342 від 29 квітня 2021 року, в загальній сумі 74 793.96 грн. яка складається з наступного:

- 46 701.32 грн. - заборгованість за кредитом;

- 28 092.64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, в до ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та враховуючи, що судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028.00 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На основі ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги акціонерного товариства «Банк «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ», представник позивача Серебрянська Марина В`ячеславівна до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь акціонерного товариства Банк «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ (04070 м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 5, літера «А», Код ) заборгованість за кредитним договором № 30342 від 29 квітня 2021 року, в загальній сумі 74 793 (сімдесят чотири тисячі сімсот дев`яносто три) 96 грн. яка складається з наступного:

- 46 701.32 грн. - заборгованість за кредитом;

- 28 092.64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь акціонерного товариства Банк «КЛІРИНГОВИЙ ДІМ (04070 м. Київ, вул. Борисоглібська, буд. 5, літера «А», Код ) 3028.00 (три тисячі двадцять вісім) грн. на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо така апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, рішення суду набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому судове рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 17 жовтня 2024 року.

Суддя Петрюк Т.М

Направлене до ЄДРСР: 23.10.2024 року

Дата набрання законної сили: 19.11.2024 року