Дата документу 09.10.2024
Справа № 509/4931/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ОСОБА_1

до

відповідача: Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

третя особа: ОСОБА_2

предмет та підстави позову: про захист прав споживача та зобов`язання відновити залишок коштів на рахунку

учасники справи:

представник позивача адвокат Бодюл А.І.

представник відповідача адвокат Земляной Д.В.,

ухвалив рішення про наступне та

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

ОСОБА_1 03.08.2023 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача та зобов`язання відновити залишок коштів на рахунку, згідно якого просить суд зобов`язати Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» () повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) безпідставно списані з її карткового рахунку № НОМЕР_2 , відкритого в АТ Державний ощадний Банк України» грошові кошти з урахуванням комісії в сумі 4257,00 грн. та пеню у розмірі 834,37 грн.

Позов обґрунтовано тим, що позивачка є клієнтом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», має ІІ групу інвалідності з дитинства, отримує державну соціальну допомогу по інвалідності. Має картковий рахунок в АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 .

Позивачка стверджує в позові, що 12.02.2023 вона хотіла зняти з банкомату грошові кошти (соціальна допомога за січень та лютий 2023), але зняття коштів не відбулось, так як вона виявила, що її грошей на картці немає. Вона дзвонила на гарячу лінію відповідача для з`ясування обставин, їй повідомлено, що її обліковий запис заблоковано. Вона спробувала зайти в мобільний додаток, але так само виявилось, що обліковий запис заблоковано.

З цього приводу вона звернулась 13.02.2023 до Овідіопольського відділення АТ «Ощадбанк», де вона отримала інформацію щодо блокування її картки службою безпеки АТ «Ощадбанк» у зв`язку з підозрілою операцією переказу коштів ї картки, а саме: 08.02.2023 об 15:44 через Мобільний банкінг «Ощад 24/7» зроблено переказ коштів у сумі 4200 грн. з картки позивача на картку іншого одержувача. Дана операція була здійснена без відома позивача.

Позивач отримала виписку по рахунку та 17.02.2023 звернулась до відділу поліції щодо шахрайських дій викрадення коштів з її картки.

У подальшому, 22.03.2024 позивачка звернулась до відповідача з письмовою вимогою про повернення грошових коштів у розмірі 4200 грн., на що 14.04.2024 на свою поштову адресу отримала листа від відповідача №113.14/1040 від 23.03.2023, що зняття грошових коштів з карткового рахунку позивача стало можливим через порушення допущені позивачем, тощо.

На підставі викладеного позивачка звернулась до суду з відповідним позовом.

Представник відповідача 19.09.2023 надав до суду відзив на позов (а.с.33-40 т.1), просить суд відмовити в задоволенні позову, посилаючись на безпідставність вимог. Представник відповідача посилається на те, що позивачем не доведено: здійснення Банком неналежного чи помилкового переказу; що кошти переказано неналежному отримувачу без законних підстав. Крім того, позивачем не доведено належними і допустимими доказами того, що він, як користувач не замовляв і не оформляв здійснення платіжних операцій за відкритими їй банківськими рахунками, не довів порушенням Банком вимог законодавства, не довів, що Банком здійснено недозволені або некоректно виконані платіжні операції чи вчинено їх без розпорядження та без волевиявлення позивача.

Позивач 29.09.2024 надала до суду відповідь на відзив, просить суд задовольнити позов (а.с.130-131 т.1).

В судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на підстави, викладені у відзиві на позов.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 23.08.2023 справа розподілена для розгляду судді Овідіопольського районного суду Одеської області Панасенко Є.М. (а.с.65 т.1).

Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області Панасенко Є.М. від 28.08.2023 відкрито провадження у справі (а.с.21-22 т.1).

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.11.2023 витребувано докази (а.с.166-167 т.1).

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 22.01.2024 задоволено самовідвід судді Панасенко Є.М. від розгляду даної цивільної справи (а.с.186-187 т.1).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 23.01.2024 справа розподілена для розгляду судді Овідіопольського районного суду Одеської області Гандзій Д.М. (а.с.194 т.1).

Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області Гандзій Д.М. від 24.01.2024 задоволено самовідвід судді від розгляду даної цивільної справи (а.с.196-197).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 24.01.2024 справа розподілена для розгляду судді Овідіопольського районного суду Одеської області Козирському Є.С. (а.с.201 т.1).

Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області Козирського Є.С. від 29.01.2024 задоволено самовідвід судді від розгляду даної цивільної справи (а.с.203-204 т.1).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 29.01.2024 справа розподілена для розгляду судді Овідіопольського районного суду Одеської області Кочко В.К. (а.с.206 т.1).

Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області Кочко В.К. від 30.01.2024 задоволено самовідвід судді від розгляду даної цивільної справи (а.с.209-210 т.1).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 30.01.2024 справа розподілена для розгляду судді Овідіопольського районного суду Одеської області Бочарову А.І. (а.с.212 т.1).

Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області Бочарова А.І. від 31.01.2024 задоволено самовідвід судді від розгляду даної цивільної справи (а.с.214-215).

Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області Кириченко П.Л. від 06.02.2024 задоволено самовідвід судді від розгляду даної цивільної справи (а.с.219-220 т.1).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 06.02.2024 призначення складу суду не відбулось (а.с.223 т.1).

Цивільну справу 06.02.2024 направлено до Іллічівського міського суду Одеської області, яка надійшла до суду 22.02.2024 (а.с.224 т.1).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 22.02.2024 справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.226 т.1).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 27.02.2024 справу прийнято до свого провадження (а.с.227 т.1).

Ухвалою Іллічівського міського суду від 29.04.2024 залучено до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача ОСОБА_2 (а.с.14, 17-18 т.2).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є клієнтом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», має ІІ групу інвалідності з дитинства (а.с.6 т.1), отримує державну соціальну допомогу по інвалідності (а.с.7 т.1). Має картковий рахунок в АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 (а.с.8 т.1).

Позивачка стверджує в позові, що 12.02.2023 вона хотіла зняти з банкомату грошові кошти (соціальна допомога за січень та лютий 2023), але зняття коштів не відбулось, так як вона виявила, що її грошей на картці немає. Вона дзвонила на гарячу лінію відповідача для з`ясування обставин, їй повідомлено, що її обліковий запис заблоковано. Вона спробувала зайти в мобільний додаток, але так само виявилось, що обліковий запис заблоковано.

З виписки по картковому рахунку № НОМЕР_2 від 13.02.2023 вбачається, що 16.01.2023 ОСОБА_1 отримала грошові кошти: соціальна допомога від УСНЗ у сумі 2100 грн., а також 07.02.2023 теж грошові кошти від УСНЗ у сумі 2100 грн. Всього грошей на картці 4200 грн. 08.02.2023 о 15.44 відбулась транзакція з картки: переказ коштів з рахунку через UKR KYIV MOBALE BANKING на суму 4200 грн. та комісія 47 грн. (а.с.10-11 т.1).

З цього приводу вона звернулась до Овідіопольського відділення АТ «Ощадбанк» (а.с.15 т.1), на що отримала листа (а.с.16 т.1).

У подальшому, позивачка звернулась до відповідача з письмовою вимогою про повернення грошових коштів у розмірі 4200 грн. (а.с.17-18 т.1), на що отримала листа від відповідача №113.14/1040 від 23.03.2023, що зняття грошових коштів з карткового рахунку позивача стало можливим через порушення допущені позивачем, тощо (а.с.19 т.1).

ОСОБА_1 13.02.2023 звернулась до відділу поліції щодо шахрайських дій викрадення коштів з її картки, що підтверджується витягом з ЄРДР та копією листа від відділу поліції (а.с.12-13 т.1).

На виконання ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.12.2023 витребувано від АБ «Укргазбанк» інформацію про рух грошових коштів по банківській картці НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_2 (а.с.188-190 т.1).

Також, судом досліджено копії:

- заяви ОСОБА_1 про приєднання (а.с.41-42 т.1);

- договору комплексного банківського облуговування фізичних осіб (а.с.47-80 т.1);

- інструкції користувача системи "Ощад 24/7" (а.с.81-115 т.1).

ІV. Оцінка Суду.

У відповідності до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

За ч.1 ст.1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Відповідно до ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Як роз`яснив КЦС ВС в постанові від 16.08.2023 в справі № 176/1445/22: «Саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними».

За обставинами даної справи відповідач належними, достатніми та допустимими доказами не довів, що позивач, як володілець та користувач картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до його карткового рахунку чи надав інформацію третім особам, що дало змогу ініціювати платіжні операції; позивач як користувач банківської картки своїми діями чи бездіяльністю не сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Списання грошових коштів з карткового рахунку позивача відбулося не за його волею. За обставинами даної справи позивач, виявивши безпідставне списання коштів, звернувся до банку та правоохоронних органів й повідомив про вчинення шахрайських дій щодо нього.

Крім того, як роз`яснив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 11.07.2013 №7-рп/2013 «… з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту».

Тобто, в правовому полі споживач за кредитним договором є більш слабшою стороною в порівнянні з кредитором, та відповідно потребує встановлених законом гарантій захисту її прав. Натомість, кредитор повинен дотримуватися встановлених законодавством положень та добросовісно користуватися своїми правами.

Як роз`яснив КЦС ВС в постанові від 08.02.2018 в справі № 552/2819/16: «За відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними».

Згідно з пунктом 118 розділу V Положення «Про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 22 липня 2022 року №164, надавач платіжних послуг не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені держателем за допомогою платіжного застосунку, який не пропонується надавачем платіжних послуг.

Згідно з пунктом 136 розділу VІІ Положення «Про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», користувач зобов`язаний зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень.

Згідно з пунктом 138 розділу VІІ Положення «Про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», емітент зобов`язаний у тому числі: забезпечити, щоб індивідуальна облікова інформація користувача була недоступна іншим сторонам, крім користувача (крім випадку, передбаченого в пункті 142 розділу VII цього Положення); забезпечити користувачу можливість безоплатно в будь-який час повідомити емітента про втрату платіжного інструменту або індивідуальної облікової інформації та не допускати будь-якого використання платіжного інструменту після отримання такого повідомлення.

Згідно з пунктом 140 розділу VІІ Положення «Про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції,та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту,повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем. До моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на користувача. З моменту повідомлення користувачем емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.

Згідно з пунктом 146 розділу VІІ Положення «Про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Згідно з пунктом 147 розділу VІІ Положення «Про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг унаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених законодавством України строків.

Згідно з пунктом 148 розділу VІІ Положення «Про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», емітент зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача щодо використання платіжного інструменту або неналежної платіжної операції, ініційованої з його допомогою, надати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, установлений договором, але не більше строку, передбаченого законодавством України для розгляду звернень (скарг) громадян.

Відповідно до ч.1 ст.20 Закону України «Про платіжні послуги» платіжні установи, оператори поштового зв`язку, установи електронних грошей, філії іноземних платіжних установ, фінансові установи, що мають право на надання платіжних послуг, зобов`язані забезпечувати належний захист і збереження коштів, отриманих ними від користувачів або які надійшли (утримані) на користь користувачів, у тому числі через комерційних агентів (далі - кошти користувачів), відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України.

Згідно ч.19 ст.38 Закону України «Про платіжні послуги» емітент зобов`язаний: забезпечити, щоб індивідуальна облікова інформація користувача була недоступна жодним іншим сторонам, крім користувача (крім випадку, передбаченого частиною шістнадцятою цієї статті); зберігати інформацію, надану користувачем для здійснення контактів із ним, протягом строку дії договору; не надавати користувачу електронні платіжні засоби без відповідного запиту користувача,крім випадку надання користувачу електронного платіжного засобу на заміну раніше виданого електронного платіжного засобу; забезпечити користувачу можливість безоплатно в будь-який час повідомити емітента про втрату електронного платіжного засобу, або втрату індивідуальної облікової інформації та не допускати будь-якого використання електронного платіжного засобу після отримання такого повідомлення; забезпечити користувачу можливість у будь-який час повідомити емітента про необхідність розблокування або заміни (перевипуску) електронного платіжного засобу; повідомляти користувача про виконання операцій з використанням електронного платіжного засобу. У разі невиконання емітентом обов`язку з інформування користувача про виконані операції з використанням електронного платіжного засобу ризик збитків від виконання таких операцій несе емітент. Обов`язок емітента щодо повідомлення користувача про виконані операції з використанням електронного платіжного засобу користувача є виконаним у разі: інформування емітентом користувача про кожну виконану операцію відповідно до контактної інформації, наданої користувачем; відмови користувача від отримання повідомлень емітента про виконані операції з використанням електронного платіжного засобу користувача, про що зазначено в договорі про надання платіжних послуг.

Згідно ч.20 ст.38 Закону України «Про платіжні послуги» користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором; зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом; не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції; негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є клієнтом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», має ІІ групу інвалідності з дитинства (а.с.6 т.1), отримує державну соціальну допомогу по інвалідності (а.с.7 т.1). Має картковий рахунок в АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 (а.с.8 т.1).

Позивачка стверджує в позові, що 12.02.2023 вона хотіла зняти з банкомату грошові кошти (соціальна допомога за січень та лютий 2023), але зняття коштів не відбулось, так як вона виявила, що її грошей на картці немає. Вона дзвонила на гарячу лінію відповідача для з`ясування обставин, їй повідомлено, що її обліковий запис заблоковано. Вона спробувала зайти в мобільний додаток, але так само виявилось, що обліковий запис заблоковано.

З виписки по картковому рахунку № НОМЕР_2 від 13.02.2023 вбачається, що 16.01.2023 ОСОБА_1 отримала грошові кошти: соціальна допомога від УСНЗ у сумі 2100 грн., а також 07.02.2023 теж грошові кошти від УСНЗ у сумі 2100 грн. Всього грошей на картці 4200 грн. 08.02.2023 о 15.44 відбулась транзакція з картки: переказ коштів з рахунку через UKR KYIV MOBALE BANKING на суму 4200 грн. та комісія 47 грн. (а.с.10-11 т.1).

З цього приводу вона звернулась до Овідіопольського відділення АТ «Ощадбанк» (а.с.15 т.1), на що отримала листа (а.с.16 т.1).

У подальшому, позивачка звернулась до відповідача з письмовою вимогою про повернення грошових коштів у розмірі 4200 грн. (а.с.17-18 т.1), на що отримала листа від відповідача №113.14/1040 від 23.03.2023, що зняття грошових коштів з карткового рахунку позивача стало можливим через порушення допущені позивачем, тощо (а.с.19 т.1).

ОСОБА_1 13.02.2023 звернулась до відділу поліції щодо шахрайських дій викрадення коштів з її картки, що підтверджується витягом з ЄРДР та копією листа від відділу поліції (а.с.12-13).

На виконання ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 30.12.2023 витребувано від АБ «Укргазбанк» інформацію про рух грошових коштів по банківській картці НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_2 (а.с.188).

Суд виходить з того, що лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності.

Оскільки за обставинами даної справи відсутні докази, що позивач своїми діями або бездіяльністю сприяв втраті чи незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера та іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, суд доходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» () повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) безпідставно списані з її карткового рахунку № НОМЕР_2 , відкритого в АТ Державний ощадний Банк України» грошові кошти з урахуванням комісії в сумі 4257,00 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 834,37 грн., суд погоджується з обґрунтуванням розміру, наведеного позивачем у самому позові (а.с.3), а саме: неналежний переказ коштів у сумі 4200,00 грн. з рахунку позивача відбувся 08.02.2023. На день звернення до суду з даним позовом відповідач не повернув на рахунок позивача суму неналежного переказу. Кількість днів прострочення складає 196 днів. Пеня у розмірі 0,1% від суми 4257,00 грн. становить 4,257 грн. Тому пеня за 196 днів прострочки становитиме 834,37 грн.

З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку про задоволення позову у полвному обсязі.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власної правової позиції, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовом, що пов`язані з порушенням їх прав.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати відносяться за рахунок відповідача у розмірі 1073,60 грн. (ставка судового збору у 2023 році, у зв`язку із подачею позову до суду у 2023 році).

Керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 158, 258-259, 263 Цивільного-процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача та зобов`язання відновити залишок коштів на рахунку (третя особа: ОСОБА_2 ) задовольнити повністю.

Зобов`язати Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» () повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) безпідставно списані з її карткового рахунку № НОМЕР_2 , відкритого в АТ Державний ощадний Банк України» грошові кошти з урахуванням комісії в сумі 4257,00 грн. та пеню у розмірі 834,37 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (ЄДРПОУ ) на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко