Справа № 482/1682/23
Номер провадження 2/482/118/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Баранкевич В.О., секретаря судового засідання Лебедьєвої А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нова Одеса, Миколаївської області в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

В липні 2023 року позивач АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором б/н від 30.06.2011 року, яка станом на 20.02.2023 року становить 50410,07 грн., з яких: 43659,19 грн. заборгованість за тілом кредита та 6750,88 грн. заборгованість за простореними відсотками.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 03.06.2011 року. Відповідач при підписанні заяви-анкети підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами» складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Заявою відповідача підтверджується факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку, у подальшому розмір кредитного ліміту змінювався. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором, але відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 20.02.2023 року має заборгованість по кредиту, яку позивач просив стягнути з відповідача, а також суму судового збору.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, але разом із позовною заявою надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив, правом надання відзиву не скористався.

Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

У липні 2023 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором б/н від 03.06.2011 року станом на 20.02.2023 року в сумі 50410,07 грн., з яких: 43659,19 грн. заборгованість за тілом кредиту та 6750,88 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

Крім того встановлено, що у червні 2021 року АТ КБ "ПриватБанк" зверталося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором б/н від 03.06.2011 року станом на 11.05.2021 року в сумі 50410,07 грн., з яких: 43659,19 грн. заборгованість за тілом кредиту та 6750,88 грн. заборгованість за простроченими відсотками.

За результатами розгляду вказаної позовної заяви, 11.08.2021 року по справі №482/740/21 Новоодеським районним судом Миколаївської області винесено рішення, яким у задоволені позову було відмовлено.

В подальшому не погодившись з винесеним рішенням, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подано Апеляційну скаргу на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11.08.2021 року.

За результатами розгляду Апеляційної скарги 20.10.2021 року по справі №482/740/21 Миколаївським апеляційним судом винесено постанову, якою апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» задоволено частково.

Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 11 серпня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 , місце проживання АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (, МФО № 305299, рахунок № UA9003111, місце знаходження м.Київ, вул. Грушевського, 1Д) заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 03 червня 2011 року у розмірі 35528 грн. 68 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» судові витрати у сумі 3972 грн. 50 коп.

Отже, вказаним рішенням, яке винесено у 2021 році, позивачем вже стягнуто заборгованість за кредитом від 03.06.2011 року у розмірі 35528,68 грн.

В даному випадку, звернувшись з позовом про стягнення заборгованості у 2023 році позивач намагається вдруге притягнути до відповідальності відповідача за порушення умов кредитного договору, після стягнення боргу попереднім рішенням.

Крім того, позивач приховав факт існування вказаних рішень суду, хоча був зобов`язаний повідомити про них, відповідно до вимог процесуального законодавства. Просить в задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина 1статті 5 ЦПК України).

Відповідно ч. 1 ст. 44 ЦПК, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно п. 3. ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права. Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі № 335/12790/16-ц, від 29.11.2019 року у справі № 3761/10016/15-ц.

Тобто, позивачем до того самого відповідача у справі №482/1682/23 заявлено ту ж саму позовну вимогу що і у справі № 482/740/21, яка вже вирішена судом і ґрунтується на ідентичних обставинах.

Таким чином, у обох справах є тотожні предмет позову, їх сторони та підстави позову.

Проаналізувавши встановлені обставини, суд прийшов до висновку про наявність підстав для закриття провадження по справі, оскільки на даний час є судове рішення, що набрало законної сили за тими самими вимогами, що згідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, є обов`язком суду закрити провадження по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Враховуючи викладене вище, провадження по даній цивільній справі слід закрити.

На підставі наведеного, п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України та керуючись ст.ст.256, 258, 260, 261 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Провадження у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в сумі 50410,07 грн, закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею та може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду, шляхом подання до Новоодеського районного суду Миколаївської області апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Головуючий суддя: В.О. Баранкевич