Справа № 331/331/21
Провадження № 6/331/501/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді : Жукової О.Є.

за участю секретаря : Мироненко О.В.

розглянувши подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ружанської Марини Миколаївни про примусовий привід боржника,

ВСТАНОВИВ:

20.09.2024 головний державний виконавець Центрального відділу держаної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ружанська М.М. звернувся до Жовтневого районного суду м.Запоріжжя з поданням про примусовий привід боржника ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання головний державний виконавець вказує, що на виконанні Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №64419642 з примусового виконання судового наказу №331/331/21, виданого 28.01.2021 Жовтневим районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

09.02.2021 державним виконавцем прийнято рішення про відкриття виконавчого провадження та винесено відповідну постанову. Копію постанови направлено боржнику рекомендованим поштовим відправленням.

Виконавцем вживалися заходи щодо примусового виконання судового наказу, а саме: періодично оновлюються запити до ДПСУ, ПФУ, МВСУ щодо джерел доходів боржника, щодо рахунків, відкритих юридичними особами та фізичними особами підприємцями та джерел та/або суми доходів, нарахованих податковими агентами на користь боржників фізичних осіб, щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів. Згідно відповідей, рахунки/кошти на рахунках відсутні, джерела доходів відсутні, транспортні засоби не зареєстровано.

Також, періодично оновлюється запит до Державної прикордонної служби, згідно відповіді на які, дані щодо перетину боржником державного кордону відсутні.

Згідно оновленої відповіді на запит до ДМС, особа не знайдена.

Боржнику неодноразово були направлені виклики державного виконавця щодо явки до відділу, проте, боржник до відділу не з`являється.

Крім того, за адресою боржника, зазначеною у виконавчому документі: АДРЕСА_1 , здійснено виїзд, за результатами якого не надалось можливим встановити факт проживання боржника та/або наявність/відсутність його майна за даною адресою, через відсутність мешканців помешкання.

18.09.2024 обчислено заборгованість зі сплати аліментів та складено відповідний розрахунок, згідно якого заборгованість станом на 31.08.2024 становить 157656,27грн.

Таким чином, рішення суду боржником не виконується, відібрати пояснення у боржника за фактом невиконання рішення суду та отримати від нього декларацію про його майно та доходи поки не надається можливим через відсутність останнього, у зв`язку із чим державний виконавець звернувся із поданням про привід до суду.

Державний виконавець, стягувач та боржник до суду не з`явилися, про час та місце розгляду подання повідомлялися в установленому законом порядку, що згідно ч. 3 ст. 438 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи.

Дослідивши обґрунтування подання державного виконавця, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив наступне

Згідно з ч. 1ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Подання держаного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність примусовому приводу боржника.

Під час розгляду подання про примусовий привід боржника відповідно дост. 438 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно дост. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Частиною 1статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 14 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Пунктом 26 ч. 1ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку під час примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), а також вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю державних виконавців, приватних виконавців та інших осіб, які беруть участь у вчиненні виконавчих дій, здійснює привід у виконавчому провадженні.

Привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставлені особи задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з`явилася без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

Про привід суд постановляє ухвалу, в якій зазначає ім`я фізичної особи, яка підлягає приводу, місце проживання (перебування), роботи, служби чи навчання, підстави застосування приводу, час, коли необхідно особу доставити і місце доставки особи, суб`єкт, якому доручається здійснити привід.

Судом встановлено, що в провадженні Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №64419642 з примусового виконання судового наказу №331/331/21, виданого 28.01.2021 Жовтневим районним судом м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

Звертаючись до суду з вказаним поданням, державний виконавець послався на те, що боржник не з`явився на виклики державного виконавця від 16.03.2021 на 24.03.2021, від 20.05.2021 на 27.05.2021, від 20.02.2024 на 29.02.2024, від 23.02.2024 на 29.02.2024, від 02.04.2024 на 11.04.2024, від 12.09.2024 на 17.09.2024, за місцем проживання за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , не знаходиться.

Однак, належних та допустимих доказів того, що боржник ОСОБА_1 отримав зазначені виклики державного виконавця про явку до державного виконавця, суду не надано. Взагалі матеріалами справи не підтверджено, що зазначені виклики йому направлялись. При цьому суд зазначає, що в матеріалах справи є копія відправлень рекомендованих листів адресатам, серед якого є відмітка про направлення боржнику ОСОБА_4 листа за адресою: АДРЕСА_1 від 11.09.2024, однак останній виклик боржнику ОСОБА_1 про явку до державного виконавця датований 12.09.2024 ( на наступний день після направлення зазначених листів), тобто не зрозуміло який документ було відправлено боржнику 11.09.2024 взагалі.

Крім того, суд зазначає, що в матеріалах подання наявна копія акту державного виконавця щодо здійснення виходу за місцем реєстрації боржника за адресою: АДРЕСА_2 , однак зазначений акт підписаний лише державним виконавцем, підписи свідків відсутні.

Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

ЦПК України не надає суду такого права, як вихід за межі позовних вимог з власної ініціативи, оскільки норми матеріального права не повинні суперечити нормам процесуального права, якими суд керується при вирішенні спору (стаття 3 ЦПК України).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання, оскільки належних та допустимих доказів того, що боржника ОСОБА_1 було належним чином викликано до державного виконавця на 24.03.2021, 27.05.2021, 29.02.2024, 11.04.2024, 17.09.2024, але він не з`явився без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття, суду не надано.

На підставі вищевикладеного та керуючисьст. 438ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Ружанської Марини Миколаївни про примусовий привід боржника- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Повний текст ухвали складено 22 жовтня 2024 року.

Суддя: О.Є. Жукова