Справа №498/285/24
Провадження по справі №6/498/45/24
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

11 жовтня 2024 року сел. Велика Михайлівка Одеської області

Суддя Великомихайлівського району Одеської області Чернецька Н.С., розглянувши представника заявника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про видачу дублікату судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

09 жовтня 2024 року до Великомихайлівського районного суду Одеської області надійшла заява ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про видачу дублікату судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей.

Оглянувши матеріали судового наказу №498/285/24, вивчивши та дослідивши матеріали заяви, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що представник заявника просить видати дублікат судового наказу, виданого Великомихайлівським районним судом Одеської області від 04 березня 2024 року у справі №498/285/24 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей.

Відповідно до пункту 17.4 Розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Нормами діючого Цивільного процесуального кодексу України не встановлені вимоги щодо форми та змісту заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

Разом з тим, ч. 9 ст. 10 ЦПК України визначає, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону).

Дублікатом є документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Дублікат видається судом, який ухвалив рішення, після розгляду заяви про видачу дубліката. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого документа суд повинен перевірити, чи не було воно виконано за втраченим документом, адже за повністю виконаним рішенням дублікат виконавчого документа не видається.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в своїй постанові від 25.09.2015 року за № 8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» вказав, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не були виконані втрачені судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

За таких підстав суд вважає за можливе застосувати до форми та змісту заяви стягувача про видачу дублікату судового наказу вимоги, визначені законом для позовної заяви (ст.ст.175,177 ЦПК України), із урахуванням особливостей передбачених п. 17.4розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Ознайомившись з вказаною заявою та доданими до неї документами, суд доходить висновку про залишення заяви без руху виходячи з наступного.

Заява не відповідає вимогам ст. 177 ЦПК України, а саме: заявником не сплачено судовий збір.

Позивачем долучено до позову дві ідентичних квитанції №3594-7448-4490-0356 від 24.07.2024 року про сплату судового збору у розмірі 18,17 грн.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 9 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

В свою чергу, з метою забезпечення виконання вимог цього Закону між Державною судовою адміністрацією України та Державною казначейською службою України (далі - ДКСУ) укладено угоду від 26.08.2015 року про інформаційне співробітництво. Відповідно до цієї угоди Державним підприємством «Інформаційні судові системи» оновлено програмне забезпечення автоматизованої системи документообігу суду КП «Д-3»та КП «ДСС» (далі - АСДС), яке здійснює:

1) централізоване отримання виписок з ДКСУ в електронному вигляді;

2) їх розподіл по судах;

3) автоматичне приєднання відомостей про сплачений судовий збір при реєстрації платіжного документа в суді за наявності виписки з ДКСУ;

4) автоматичне приєднання таких відомостей при надходженні відомостей від ДКСУ про зарахування судового збору, що надійшли після реєстрації платіжного документа в АСДС.

Однак, під час здійснення перевірки зарахування до спеціального фонду державного бюджету сплаченого позивачем судового збору у розмірі 18.17 грн. за квитанцією №3594-7448-4490-0356 від 24.07.2024 року встановлено, що вказана квитанція була приєднана до іншої справи 498/285/23, провадження №6/498/37/24.

При цьому, ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 30 серпня 2024 року позовну заяву у даній цивільній справі було повернуто позивачу. Питання про повернення сплаченого судового збору вирішено не було.

Порядок сплати судового збору визначено ст.6 Закону України «Про судовий збір», якою не встановлено звільнення особи від сплати судового збору в разі подання повторно позову після повернення його позивачу.

В той же час, відповідно до п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Тобто в разі повернення позовної заяви позивач має право на повернення йому сплаченого судового збору у такій справі, від сплати судового збору при повторному зверненні до суду він не звільняється та зарахування раніше сплаченого судового збору по іншій справі до нової справи, що надійшла до суду, Законом України «Про судовий збір» не передбачено.

Таким чином, заявниці потрібно сплатити судовий збір в сумі 90,84 грн., та надати оригінал квитанції до суду.

Згідно ч.1ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177цього Кодексу постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, а заява підлягає залишенню без руху.

На підставі наведеного та керуючись ч.1ст. 185 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про видачу дублікату судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей залишити без руху.

Надати стягувачу строк для усунення недоліків зазначених в ухвалі суду 10 днів з дня отримання даної ухвали.

У разі не усунення недоліків у встановлений строк, заява відповідно до ст. 185 ч. 3 ЦПК України буде визнана неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.С. Чернецька