ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6914/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва у складі

головуючого судді - Цимбал І.К.

при секретарі - Козін В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», про зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

03.06.2024 ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» (далі по тексту - відповідач), в якому просить зобов`язати відповідачів звернутися до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз із заявою про проведення судової будівельно-технічної експертизи на вирішення якої поставити наступні питання: яка технічна причина появи тріщини в стіні-перегородці квартири АДРЕСА_1 , на сьомому поверсі, поряд із сходовою клітиною; чи не пов`язується поява тріщини з побудовою стіни на восьмому поверсі біля квартири АДРЕСА_2 у вказаному будинку; яка вартість ремонту квартири АДРЕСА_1 , пошкодженої внаслідок появи тріщини в стіні-перегородці? Також позивач просив відшкодувати майнову шкоду, тобто відновити становище стіни-перегородки в кімнаті квартири АДРЕСА_1 . Позов обґрунтовано наступними обставинами. Позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . Внаслідок побудови власником квартири АДРЕСА_2 на восьмому поверсі стіни, в квартирі позивача в перегородці, яка межує з площадкою сходової клітини, з`явилася тріщина. Власник квартири АДРЕСА_2 відмовився відновити становище в квартирі АДРЕСА_1 , яке було до побудови стіни. 26.02.2021 комісія ЖЕД - 205 склала акт про наявність тріщини в стіні-перегородці та вказала, що мешканцям квартири АДРЕСА_2 вручено припис-попередження на самовільно встановлену додаткову добудову в ліфтовому холі біля квартири АДРЕСА_2 на восьмому поверсі. Позивачу було рекомендовано звернутися до будівельної лабораторії за експертною оцінкою, щодо появи тріщини. На звернення з заявою до відповідача щодо інформації про виконання приписів та про надання дозвільних документів на перепланування конструктивних елементів сходової клітини на восьмому поверсі в будинку АДРЕСА_3 , позивачу було повідомлено, що дозвільних документів на влаштування прибудови до свого помешкання мешканці квартири АДРЕСА_2 до відповідача не надавали, та роз`яснено, що для знесення прибудови позивачу варто звернутися до суду. Позивач вважає, що бездіяльністю відповідача, йому спричинена майнова шкода, внаслідок появи тріщини у його квартирі, чим порушені його права, які підлягають захисту в судовому порядку.

11.07.2024 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що рішенням Дарницького районного суду від 28.03.2022 позивач вже звертався з аналогічним позовом до суду, в задоволенні якого позивачу було відмовлено. 07.08.2024 представник відповідача подав заперечення на позовну заяву, в яких зазначає, що від подач є постачальником послуг в будинку АДРЕСА_3 та є балансоутримувачем даного будинку. В позовній заяві, позивач зазначає, що тріщина в стіні виникла з вини власників квартири АДРЕСА_2 , проте вимоги свої висуває лише до відповідача, а не до власників квартири, які збудували стіну. Відповідачем здійснено з його боку всі необхідні дії, зокрема винесено припис про знесення незаконної прибудови, проте власника квартири АДРЕСА_2 відмовляються його виконувати. Таким чином, спірні права позивача були порушені власниками квартири АДРЕСА_2 , проте жодним чином не відповідачем визначеного позивачем. Вимоги в частині зобов`язати відповідача до експертної установи, не передбачені жодним нормативно-правовим актом. Позивач, як власник квартири АДРЕСА_4 у разі порушення своїх прав, може звернутися до експертної установи задля встановлення причин виникнення тріщини та визначення вартості матеріального збитку.

Позивач відповідь на відзив та пояснення не надавав.

В підготовче засідання представник відповідача не з`явився, до початку розгляду справи надала заяву про розгляд справи за відсутності представника, просила відмовити в задоволенні позову.

Позивач надіслав заяву, про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Позивач є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до розпорядження Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 30.01.2015 № 33 «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва» за Керуючою компанією на праві господарського відання було закріплено будинок АДРЕСА_3 , обслуговування якого здійснює ЖЕД-205 з 01.05.2015.

Тож, саме на Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва» як виконавця послуг з утримання будинку та прибудинкової території житлового будинку по АДРЕСА_3 покладено обов`язок по утриманню в належному технічному стані зазначеного будинку.

У відповідності до ст.ст. 176, 178 ЖК України, Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ № 45, п. 1.2.6. Примірного переліку послуг з утримання будинків та споруд, прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10 серпня 2004 р. № 150, Правил утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, інших нормативно-правових актів, власник будинку здійснює ремонт будівлі. Власник житлового будинку (балансоутримувач житлового будинку або уповноважена ним особа) несе відповідальність перед власником квартири в разі незадовільного утримання будинку або ненадання в повному обсязі послуг, відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги":

- житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

- балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом;

- утримання будинків і прибудинкових територій - це господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством;

- якість житлово-комунальної послуги - це сукупність нормованих характеристик житлово-комунальної послуги, що визначає її здатність задовольняти встановлені або передбачувані потреби споживача відповідно до законодавства.

Стаття 7 цього Закону визначає, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить управління об`єктами у сфері житлово-комунальних послуг, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад, забезпечення їх належного утримання та ефективної експлуатації.

Відповідно до п. 1.5. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 № 76 утримання житлового фонду передбачає виконання робіт, передбачених наказом Держжитлокомунгоспу України від 10.08.2004 N 150 (z1046-04) "Про затвердження Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень будинків, споруд", зареєстрованим у Мін`юсті України 21.08.2004 за N 1046/9645 (із змінами).

Згідно з п 4.7.1. вказаних Правил під час експлуатації жилого будинку повинен перевірятися стан таких елементів: сполучень площадок та маршів між собою і зі стінами, сталевих закладних деталей, кріплення поручнів, поверхонь сходів, стін металевих кліток, внутрішніх панельних стін із закладеними інженерними комунікаціями (водопровід, каналізація, внутрішній водостік, електрокабель та ін.).

Пунктом 2.8.8. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій передбачено, що у літній період проводяться такі роботи: щодо систем опалення і гарячого водопостачання - ревізія кранів та іншої запірної арматури розширювачів і повітрозбірників, відновлення зруйнованих або заміна недостатньої теплової ізоляції труб у сходових клітках, підвалах, на горищах і в нішах санітарних вузлів. За наявності непрогрівання радіаторів проводиться їх гідропневматичне промивання. По закінченні всіх ремонтних робіт весь комплекс пристроїв з теплопостачання підлягає експлуатаційній наладці під час пробного опалення.

Відповідно до п. 2.8.4. цих же Правил у період підготовки житлового фонду до роботи в зимових умовах організовується підготовка (відновлення) схем внутрішньобудинкових систем холодного і гарячого водопостачання, каналізації, центрального опалення і вентиляції, газу із зазначенням розміщення запірної арматури і вимикачів (для слюсарів і електриків з ліквідації аварій і несправностей внутрішньобудинкових інженерних систем). За наявності води у підвалах її необхідно відкачати та усунути причину її появи, відключити і розібрати поливальний водопровід, утеплити водомірний вузол; забезпечити безперебійну роботу каналізаційних випусків, оглядових колодязів дворової мережі і загальних випусків будинку (від трубопроводу, прокладеного в підвалі, техпідпіллі).

Утримання допоміжних приміщень включає: технічне обслуговування (планові, позапланові огляди, підготовку до сезонної експлуатації, поточний ремонт конструктивних елементів та інженерних систем і будинкового обладнання); заходи, що забезпечують нормативно-вологісний режим допоміжних приміщень; обслуговування сміттєпроводів; обслуговування автоматичних замикальних пристроїв, вхідних дверей; обслуговування ліфтового обладнання; обслуговування системи протипожежного водопроводу, пожежогасіння та димовидалення; обслуговування допоміжних приміщень, спрямоване на комфортне обслуговування мешканців.

Згідно Акту від 26.02.2021 складеного комісією у складі інженера з ремонту ЖЕД - 205 ОСОБА_2 , майстра з технічного нагляду ЖЕД-205 ОСОБА_3 , майстра РЕД ЖЕД-205 ОСОБА_4 на момент обстеження квартири АДРЕСА_1 , в приміщенні кімнати 12.9 кв.м в кутку на стіні спостерігається похила тріщина до 3 мм. Того ж дня, працівниками ЖЕД встановлено маячки на стіні для подальшого спостереження.

За висновками комісії ЖЕД-205 мешканцям квартири АДРЕСА_5 вручено попередження на самовільно встановлену додаткову добудову в ліфтовому холі біля квартири на восьмому поверсі; мешканцеві квартири АДРЕСА_1 рекомендовано звернутися до будівельної лабораторії для встановлення причин появи тріщини.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Повертаючись до вимог позову, позивач просить зобов`язати відповідача звернутися до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (далі - КНІДСЕ) із заявою про проведення будівельно-технічної експертизи, посилаючись на те, що його заяву про проведення експертизи було залишено без виконання, через надмірне навантаження експертів.

Водночас твердження позивача про те, що лише експерти КНІДСЕ можуть провести таку експертизу є помилковим.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 106 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складання висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

Судова будівельно-технічна експертиза - це вид судових інженерно-технічних експертиз, яка включає в себе дослідження об`єктів нерухомості, будівельних матеріалів, конструкцій та відповідних документів.

Предметом судової будівельно-технічної експертизи є встановлення в результаті дослідження документів і натурних обстежень із застосуванням спеціальних знань у галузі будівництва фактичних даних щодо технічного стану будівельних об`єктів; якості, об`ємів та вартості будівельно-монтажних робіт, а також причин аварій та розмірів ушкоджень, пов`язаних з порушенням вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва; відшкодування матеріальної шкоди, розподілу житла, визначення порядку користування житлом тощо.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про судову експертизу» атестовані відповідно до цього закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України. Особа або орган, які призначають або замовляють судову експертизу, можуть доручити її проведення тим судовим експертам, яких внесено до державного Реєстру атестованих судових експертів, або іншим фахівцям з відповідних галузей знань, якщо інше не встановлено законом.

За змістом ст. 10 цього закону - судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. До проведення судових експертиз (обстежень і досліджень), крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим законом.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

При цьому суд не знаходить підстав для зобов`язання відповідачів звернутися із заявою про проведення судової будівельно-технічної експертизи, оскільки це не передбачено ні законом, ні іншими нормативно-правовими актами.

Так, позивач, як власник квартири АДРЕСА_1 , у разі порушення своїх прав, може звернутися до іншої експертної установи для проведення судової будівельно-технічної експертизи для виявлення причини появи тріщини в стіні-перегородці та для визначення вартості пошкодженого майна.

Так, Дарницька районна в місті Києві державна адміністрація за результатами розгляду звернень ОСОБА_1 , листами від 17.03.2021, 23.06.2021, 28.07.2021 повідомляла позивача, що мешканцями вище розташованої квартири АДРЕСА_5 самовільно, без дозвільної документації, в загальному коридорі прибудовано до зазначеної квартири комору. Питання надання дозвільної документації або знесення прибудови знаходиться на контролі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» ЖЕД -205. У зв`язку з чим, працівниками структурного підрозділу Керуючої компанії ЖЕД - 205 повторно вручено припис-попередження мешканцям квартири АДРЕСА_2 стосовно надання дозвільної документації або знесення прибудови.

Також з відповідей вбачається, що під час попереднього обстеження технічного стану квартири АДРЕСА_1 працівниками структурного підрозділу комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» ЖЕД -205 було встановлено контрольні маяки та внесено запис до журналу реєстрації.

У статті 41 Конституції України визначено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У постанові Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року № 572» указано, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку.

Згідно з частиною другою статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст.391 ЦК України).

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що перепланування приміщення спільної сумісної власності може бути здійснено з дотримання встановленого законом порядку, у тому числі за згодою осіб, які таким приміщенням володіють.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року № 6-530цс16.

За ч.2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII (далі за текстом Закон № 417-VIII), а саме п.6 ч.1 ст. 1 визначено, що спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

За ч.2 ст. 4 Закону № 417-VIII власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Частинами першою та другою статті 5 вищевказаного Закону спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників, спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

За приписами п.1 ч.1 ст. 6 Закону № 417-VIII співвласники мають право: вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників.

До обов`язків співвласників зазначеного вище Закону за п.6 ч.1 ст. 7 віднесено забезпечення додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин, а за ч.2 вказаної статті кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Пунктом 1.4 Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій/, затвердженого Наказом державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року встановлені Умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень.

Зокрема п.1.4.1 визначено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

До елементів перепланування жилих приміщень за п. 1.4.3 належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Не допускається за другим абзацем п.1.4.4 перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі.

Як вказує позивач у позовній заяві, ймовірною причиною появи тріщини у його квартирі є самовільна добудова мешканцем квартири АДРЕСА_5 стіни в загальному коридорі.

Однак, незважаючи на вказане, позивач із відповідними позовними вимогами до власника кв. АДРЕСА_5 не звертався.

Розглядаючи вимогу позивача зобов`язати відповідача відшкодувати збитки, завдані появою тріщини у його квартирі, суд виходить із наступного.

Положеннями ч.1 ст. 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Суд враховує, що шкода заподіяна майну фізичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії (бездіяльність) останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. (п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»).

Відповідно до ст. 386 Цивільного кодексу України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власність зобов`язує, а відтак - власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 322 Цивільного кодексу України).

За вимог цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. ( ч.1 та 2 ст.1166 Цивільного кодексу України)

За змістом цієї статті обов`язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Крім застосування принципу вини шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкодою. Відсутність хоча б одного з елементів складу цивільного правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст.1166 Цивільного кодексу України.

Водночас позивачем не доведено, що дії відповідачів були неправомірними та такими діями завдано шкоди майну позивача, що виключає можливість задоволення позову про відшкодування шкоди.

Оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про зобов`язання вчинити дії та відшкодування матеріальної шкоди до відповідача, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статями ст. ст. 12, 76-81, 89, 95, 133, 141, 229, 258, 259, 263-265, 273, 274, 279, 284, 354 ЦПК України, суд354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва», про зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: