Справа № 2-2371/2011
№ провадження 6/646/266/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.10.24 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Білінської О.В.,

за участю секретаря судового засідання Тихоновської Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника боржника ОСОБА_1 адвоката Балаклицького Вячеслава Вікторовича про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого листа, виданого Червонозаводським районним судом м. Харкова у справі №2-2371/11 про стягнення заборгованості у розмірі 64562,64 грн.,

встановив:

До Червонозаводського районного суду м.Харкова надійшла вказана заява представника боржника ОСОБА_1 адвоката Балаклицького Вячеслава Вікторовича, в якій він просить суд визнати виконавчий лист № 2-2371/11, виданий 31.05.2012, таким що не піддягає виконанню в розмірі 64562,64 грн.

В обґрунтування вказаної вимоги заявник посилався на те, що після ухвалення рішення у справі № 2-2371/11, 31.05.2012 року було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором №DN81АR03110006 від 03.09.2007 року в розмірі 64562,64 грн., строк пред`явлення вказаного виконавчого документа - до 30.05.2013 р. Постановою державного виконавця Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 13.09.2021 р. було відкрито виконавче провадження вп №66750947.

Заявником зазначено, що йому не було відомо про розгляд справи № 2-2371/11 та про те, що існує рішення про стягнення з нього заборгованості, він не отримував виклики до суду, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання на момент пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився.

В судове засідання учасники процесу, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не з`явилися.

Від представника заявника надійшла заява про розгляд заяви за його відсутності.

Представник стягувача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, або про відкладення розгляду справи не подавав.

Державний виконавець Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Корнєв Ігор Романович в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд заяви за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви, тому суд розглядає заяву за відсутності стягувача та боржника.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.02.2012 р. у справі №2-2371/2012 з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором №DN81АR03110006 від 03.09.2007 року в розмірі 64562,64 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 645,63 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн.

31.05.2012 р. Червонозаводським районним судом м.Харкова було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №DN81АR03110006 від 03.09.2007 року в розмірі 64562,64 грн.

13.03.2021 державним виконавцем Основ`янсько-Слобідського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Корнєвим І.Р. було відкрито виконавче провадження вп №66750947 на підставі виконавчого листа № 2-2371/11, виданого 31.05.2012 р. Червонозаводським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором №DN81АR03110006 від 03.09.2007 року в розмірі 64562,64 грн.

При цьому, процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, внормовані Розділом VІ ЦПК України.

В силу ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу, як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Після набрання рішення суду законної сили зміни в матеріально-правовому відношенні, встановленому судовим рішенням можуть відбуватись як в межах процедур виконавчого провадження, так і поза їх межами в силу специфіки матеріально-правових юридичних фактів.

У зв`язку з цим, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з підстав відсутності обов`язку боржника повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин є, насамперед, процесуальним наслідком відображення розвитку матеріально-правового відношення після винесення рішення суду або ж набрання ним законної сили, процедурою реалізації у виконавчому процесі тих змін, які відбулися у встановленому судом матеріально - правовому відношенні та призвели до відсутності повністю або частково матеріально - правового обов`язку боржника.

У разі припинення матеріально-правового обов`язку боржника припиняється дія здійсненності рішення суду як однієї з його властивостей, що знаходить своє юридичне оформлення в ухвалі суду про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально- правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу -судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Стаття 432 ЦПК дає підстави для висновку, що перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права. У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Відповідно доч.1ст.21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом одного року.

Національним законом встановлено обмеження строком, із спливом якого стягувач позбавляється права вимагати процедури примусового виконання судового рішення.

Встановивши строк пред`явлення виконавчого документу до виконання законодавець визначив розумний строк, достатній для звернення до органів, що здійснюють примусове виконання судових рішень, тобто строк, в межах якого може бути розпочато застосування державного примусу до особи боржника.

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти такі обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно з частиною шостою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стягувач мав цікавитися ходом примусового виконання виконавчих листів у справі №2-2371/2012, однак, до 2021 року цього не робив, будь-яких доказів, які перешкоджали цьому не надано.

Проаналізувавши заяву, беручи до уваги відсутність будь-яких належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для звернення до виконання виконавчого листа по справі №2-2371/2012 від 31.05.2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором №DN81АR03110006 від 03.09.2007 року в розмірі 64562,64 грн.

Проаналізувавши надані заявником аргументи, суд приходить до висновку, що заявником надано належні докази на підтвердження того, що виконавчий лист виданий Червонозаводським районним судом м. Харкова у справі №2-2371/11 про стягнення заборгованості у розмірі 64562,64 грн. не підлягає виконанню, так як стягувачем був пропущений строк для звернення стягнення за даним виконавчим документом.

За таких обставин заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.260, 261, 353, 432 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву представника боржника ОСОБА_1 адвоката Балаклицького Вячеслава Вікторовича.

Виконавчий лист №2-2371/11, виданий Червонозаводським районним судом м.Харкова 31.05.2012 р. на підставі рішення цього ж суду від 20.02.2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості за кредитним договором №DN81АR03110006 від 03.09.2007 року в розмірі 64562,64 грн., визнати таким, що не піддягає виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.В. Білінська