Номер провадження № 2-о/521/590/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Бобуйка І.А.,

секретаря судового засідання Скрипченко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні по суті в приміщенні суду в місті Одесі справу за заявою ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Малиновський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) (м. Одеса, вул.. Успенська, 60) про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси 09.10.2024 року надійшла заява ОСОБА_1 встановлення факту смерті особи, у якій він просив суд: встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, м. Одеса, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на території Федеративної Республіки Німеччина, м. Дюссельдорф.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10.10.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи по суті.

21.10.2024 року учасники справи у судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно. Заявник подав до суду заяву, у якій просив суд розглядати справу без його особистої участі, заяву просив задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.02.2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було офіційно зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 , виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції.

У шлюбі у подружжя народилося троє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 дружина ОСОБА_1 , громадянка України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи поза межами території України, померла у м. Дюсельдорф, Федеративна Республіка Німеччина, про що було видане відповідне свідоцтво про смерть НОМЕР_5 від 23.05.2022 р., видане відділом реєстрації актів цивільного стану м. Дюссельдорф, Федеративна Республіка Німеччина та апостильоване урядом округа Дюссельдорф, Федеративна Республіка Німеччина під №4152/2022 від 18.08.2022 року

Згідно з ч. 3 ст. 17 Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", смерть підлягає державній реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті або за місцем поховання. Органами реєстрації актів цивільного стану є відділи реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції, а також виконавчі органи сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад.

Згідно ч.. 2 ст. 4 "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", реєстрацію смерті громадян України, які проживали за кордоном, здійснюють консульські установи та дипломатичні представництва України

29.08.2024 року громадянину ОСОБА_1 була надана відповідь від Малиновського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №1900/24.25-21 з якої вбачається, що свідоцтво про смерть свідчить про те, що смерть ОСОБА_2 була зареєстрована компетентними органами Федеративної Республіки Німеччини і видане у зв`язку з цим свідоцтво, яке є документом остаточним, який засвідчує факт смерті особи, у певний час, у певному місці і повторної реєстрації на території України не потребує. Згідно вказаного свідоцтва про смерть громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Одеси, Україна, померла ІНФОРМАЦІЯ_6 y м. Дюссельдорф, Федеративна Республіка Німеччина.

Судом встановлено, що заявник не може у повній мірі втілювати в життя свої права та обов?язки, пов?язані з вихованням спільних з померлою дітей, оскільки не всі органи державної влади та місцевого самоврядування приймають до уваги твердження, які містяться у відповіді Малиновського ВДРАС та наполягають на тому, що громадянин ОСОБА_1 , задля підтвердження смерті своєї дружини, має надати свідоцтво про державну реєстрації смерті останньої, яке видане на території України.

Зазначаємо, що з моменту смерті своєї дружини заявник постійно відчуває певні труднощі в аспекті представництва законних інтересів своїх дітей, фактично через те, що смерть громадянки ОСОБА_2 була зареєстрована поза межами України.

Судом встановлено, що встановлення факту смерті громадянки ОСОБА_2 має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право на повагу до приватного та сімейного життя тощо.

Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно i3 законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров?я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Особистим життям фізичної особи є її поведінка у сфері особистісних, сімейних, побутових, інтимних, товариських, професійних, ділових та інших стосунків поза межами суспільної діяльності, яка здійснюється, зокрема, під час виконання особою функцій держави або органів місцевого самоврядування.

Конституційний Суд України виходить з того, що неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними, і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб. (абзаци другий, четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини)

Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012.

Суд зазначає, що з метою надання ОСОБА_1 можливості реалізувати свої батьківські права у повній мірі та мати можливість представляти інтереси своїх дітей без стороннього втручання з боку органів державної влади та місцевого самоврядування необхідним є встановлення органом судової влади факту смерті громадянки ОСОБА_2 .

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану, орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров?я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Згідно п. 14 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 №52/5, зі змінами, у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться будь-яким органом державної реєстрації актів цивільного стану за зверненням заявника.

Відповідно п. 1 Розділу 5 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/0), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров?я України від 08.08.2006 року №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/0), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров?я України від 08.08.2006 N? 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за №1150/13024; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до ч. ч. 4,7 глави 1 Розділу 2 «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 року, у державній реєстрації актів цивільного стану може бути відмовлено, якщо державна реєстрація суперечить вимогам законодавства України; державна реєстрація повинна проводитись в іншому органі державної реєстрації актів цивільного стану; з проханням про державну реєстрацію звернулась недієздатна особа або особа, яка немає необхідних для цього повноважень.

Документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов?язковість, яких надана Верховною Радою України.

Підтвердженням смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на території Федеративної Республіки Німеччина, є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 від 23.05.2022 р., видане відділом реєстрації актів цивільного стану м. Дюссельдорф, Федеративна Республіка Німеччина.

Таким чином, факт смерті вже зареєстрований іноземним органом реєстрації.

Згідно роз?яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку іх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Ключове значення, яке має встановлення факту смерті або народження особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з?ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Відповідно ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» у редакції від 23.12.2022, документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Пункт 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачає можливість встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з законом, встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту смерті брата заявниці дає змогу заявниці реалізувати свої права..

Керуючись ст.ст. 5, 76-80, 265, 259, 315 - 319, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Малиновський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) (м. Одеса, вул.. Успенська, 60) про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: Україна, м. Одеса, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на території Федеративної Республіки Німеччина, м. Дюссельдорф.

Рішення підлягає негайному виконанню, його оскарження не зупиняє виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: І.А. Бобуйок