Справа № 510/2117/24
Провадження № 2/510/1486/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.10.24 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Лабановой С.І.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Позивач позовні вимоги підтримав, просив про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія технічного паспорту на гараж (машино-місце) № НОМЕР_1 , розташований по АДРЕСА_1 , оформленого на ім`я ОСОБА_2 ; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості гаражу від 24.09.2024р.; копія довідки КП «Ренійське бюро технічної інвентаризації» Ренійської міської ради від 11.07.2024р. №296.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що відповідно до даних довідки КП «Ренійське БТІ» Ренійської міської ради від 11.07.2024р. №296 гараж №3 (машино-місце), розташований по АДРЕСА_1 , належав відповідачці.

У березні 2012 р. позивач домовився із ОСОБА_2 (нині відповідачкою) про купівлю-продаж гаража № НОМЕР_1 (машино-місце), розташованого по АДРЕСА_1 . Тоді ж, позивач передав відповідачці гроші у рахунок вартості придбаної нерухомості, а відповідачка передала ключі від гаража та сам гараж в натурі. З того часу позивач доглядає за гаражем, використовує його за призначенням (зберігає там свій транспортний засіб), фактично, відкрито володіє нерухомістю, стежить за її належним технічним станом та ін. У зв`язку із вищевикладеними обставинами ОСОБА_1 вважає, що має право на вищевказаний гараж, оскільки він з 2012 р. володіє та безперервно користується ним, слідкує за його технічним станом, несе витрати у зв`язку із його утриманням, зберігає у себе всю документацію на даний об`єкт нерухомості, як власник нерухомості, отже з підстав ст. 344 ЦК України набув право власності на гараж.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Як було встановлено судом, відповідачка являється власником гаража № НОМЕР_1 (машино-місце), розташованого по АДРЕСА_1 .

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо

інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Як виходить з доводів представника позивача, з березня 2012р. по теперішній час позивач безперервно, відкрито володіє гаражем, використовує його за призначенням, як власник нерухомості, розпоряджається ним та ін. За весь час володіння позивачем гаражем, відповідачка не пред`являла до позивача жодних вимог про витребування нерухомості, документів на неї, не брала участі в її утриманні та не несла витрат по сплаті належних платежів. На момент розгляду справи в суді відповідачка не заперечувала щодо фактів, вказаних у позові, визнала позовні вимоги в повному обсязі.

Таким чином, суд встановив, що володіння позивачем гаражем є добросовісним, правомірним, відкритим (позивач, вважаючи себе власником гаража, зробив його поточний ремонт, використовує його за призначенням, розпоряджається ним та ін.) та безперервним. Отже, суд вважає, що гараж цілком з законних підстав перейшов у володіння та користування ОСОБА_1 внаслідок чого останній набув право власності на нього за набувальною давністю.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на майно за набувальною давністю.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 344, 397 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) за набувальною давністю право власності на гараж № НОМЕР_1 (машино-місце), розташований по АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК