Справа № 372/3027/24
Рішення

Іменем України

"09" жовтня 2024 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі: головуючого судді Кириченка В.І., при секретарі Марчук Н.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Кагарлицької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Державний нотаріус Кагарлицької районної державної нотаріальної контори Київської області про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просила визначити що розмір частки померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , у праві спільної сумісної власності на нежитлове приміщення загальною площею 1325,2 кв.м., розташоване за адресою: Київська область, Кагарлицький район (з 2020 року Обухівський район відповідно до постанови ВРУ №807-IX « Про утворення ліквідацію районів»), АДРЕСА_1 , становить 12/100.

Мотивувала позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер - мій батько ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19.11.2018 року , серія НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на:

нерухоме майно, а саме: частину нежитлового приміщення, приміщення зернової комори, загальною площею 1325,2 кв.м., розташовану за адресою: Київська обл., Обухівський район (до 2020 року - Кагарлицький район, що зазначено у документах, що додаються до позовної заяви, оскільки вони видавались раніше. Перейменування районів здійснено відповідно до постанови ВРУ №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів»), АДРЕСА_1 .

Вказане нежитлове приміщення належало Спадкодавцю та ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), а також ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, Індексний номер 50496086, виданого Реєстраційною службою Кагарлицького районного управління юстиції Київської області 22.12.2015р., а також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обмежень від 22.12.2015р. Індексний номер 50498245, номер запису про право власності 12674233.

ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_6 ) є єдиним спадкоємцем за законом ОСОБА_5 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження ОСОБА_6 , так як мати позивача ОСОБА_7 подала заяву до державної нотаріальної контори про відмову від своєї частки в спадщині на користь позивача ОСОБА_1 .

03.09.2019 року позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини до Державного нотаріуса Кагарлицької районної державної нотаріальної контори Київської області, однак Державний нотаріус Грачова Л.І постановою № 846/02-31 від 03.09.2019 року відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що не виділена (визначена) частка Спадкодавця у спільному майні. Тобто, коли позивач у встановлений законом строк звернулася для оформлення спадщини до Державного нотаріуса Кагарлицької районної державної нотаріальної контори Київської області, то виявилось, що отримати свідоцтво про право на спадщину на частину нежитлового приміщення, приміщення зернової комори, загальною площею 1325,2 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 - я не можу, тому, що в свідоцтві про право власності на житло немає чітко визначених часток у кожного із співвласників.

Згідно з розрахунком часток нежитлової будівлі в АДРЕСА_1 по вартості, яку Позивач замовила 10.09.2019р., у відповідності до витягу з протоколу спільного засідання комісії по врегулюванню майнових відносин та спостережної ради реорганізованого СТОВ «Україна» від 11.03.2003р., громадянам ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 у приватну спільну власність майно пайового фонду, приміщення зернової комори, - вартість якої становить 30 000 грн. 00 коп., виходячи з розрахунку часток по вартості об`єкта нерухомого майна та вклад кожного із співвласників визначено наступний розмір часток, а саме:

Спадкодавцю ( ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 ) - 3477/30 000*100= 12/100;

ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) - 10 000/30 000*100=33/100;

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) - 10 000/30 000*100=33/100;

ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) - 6523/30 000 *100=22/100.

Отже, між співвласниками досягнуто домовленість про визначення часток, проте вони не знайшли свого документального відображення в Свідоцтві про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_6 .

Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 355, ч. 1 ст.356ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 проти позову не заперечували.

Представник Кагарлицької міської ради та Державний нотаріус Кагарлицької районної державної нотаріальної контори Київської області в судове засідання не з`явилися.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19.11.2018 року , серія НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на:

нерухоме майно, а саме: частину нежитлового приміщення, приміщення зернової комори, загальною площею 1325,2 кв.м., розташовану за адресою: Київська обл., Обухівський район (до 2020 року - Кагарлицький район, що зазначено у документах, що додаються до позовної заяви, оскільки вони видавались раніше. Перейменування районів здійснено відповідно до постанови ВРУ №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів»), АДРЕСА_1 .

Вказане нежитлове приміщення належало Спадкодавцю та ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ), а також ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на праві спільної сумісної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, Індексний номер 50496086, виданого Реєстраційною службою Кагарлицького районного управління юстиції Київської області 22.12.2015р., а також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та обмежень від 22.12.2015р. Індексний номер 50498245, номер запису про право власності 12674233.

Позивач (до шлюбу ОСОБА_6 ) є єдиним спадкоємцем за законом ОСОБА_5 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження ОСОБА_6 , так як Моя Мати, ОСОБА_7 , подала заяву до державної нотаріальної контори про відмову від своєї частки в спадщині на користь мене ОСОБА_1 .

03.09.2019 року звернулась із заявою про прийняття спадщини до Державного нотаріуса Кагарлицької районної державної нотаріальної контори Київської області, однак Державний нотаріус Грачова Л.І постановою № 846/02-31 від 03.09.2019 року відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що не виділена (визначена) частка Спадкодавця у спільному майні.

Згідно з розрахунком часток нежитлової будівлі в АДРЕСА_1 по вартості, яку Позивач замовила 10.09.2019р., у відповідності до витягу з протоколу спільного засідання комісії по врегулюванню майнових відносин та спостережної ради реорганізованого СТОВ «Україна» від 11.03.2003р., громадянам ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 у приватну спільну власність майно пайового фонду, приміщення зернової комори, - вартість якої становить 30 000 грн. 00 коп., виходячи з розрахунку часток по вартості об`єкта нерухомого майна та вклад кожного із співвласників визначено наступний розмір часток, а саме:

Спадкодавцю ( ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_5 ) - 3477/30 000*100= 12/100;

ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) - 10 000/30 000*100=33/100;

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) - 10 000/30 000*100=33/100;

ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) - 6523/30 000 *100=22/100.

Отже, між співвласниками досягнуто домовленість про визначення часток, проте вони не знайшли свого документального відображення в Свідоцтві про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_6 .

Згідно ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 355, ч. 1 ст.356ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при надбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності.

Частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Оскільки праця є основою створення і

примноження власності громадян, розмір частки учасника спільної сумісної власності визначається ступенем його трудової участі, якщо інше не випливає із законодавства України. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. зазначено, що зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила ХА ».

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як передбачено ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в т.ч. шляхом визнання права.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

А тому враховуючи вище зазначене позов слід задоволити та визначити що розмір частки померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , у праві спільної сумісної власності на нежитлове приміщення загальною площею 1325,2 кв.м., розташоване за адресою: Київська область, Кагарлицький район (з 2020 року Обухівський район відповідно до постанови ВРУ №807-IX « Про утворення ліквідацію районів»), с. Ліщинка, провулок Господарський, буд. 10, становить 12/100.

Керуючись ст. 355, 356, 368, 370, 384, 392, 1226, 1268, ЦК України, ст.. 174-177 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов задоволити.

Визначити, що розмір частки померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , у праві спільної сумісної власності на нежитлове приміщення загальною площею 1325,2 кв.м., розташоване за адресою: Київська область, Кагарлицький район (з 2020 року Обухівський район відповідно до постанови ВРУ №807-IX « Про утворення ліквідацію районів»), с. Ліщинка, провулок Господарський, буд. 10, становить 12/100.

Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України. Повний текст рішення складено 18.10.2024 року.

Суддя В.І. Кириченко