Провадження №2/333/1888/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Марченко В.С.,

представника позивача Шустер О.В. ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя,цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району (юридична адреса: 69096, м. Запоріжжя, вул. Петра Сагайдачного, буд. 1А, ), який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (юридична адреса: 69015, м. Запоріжжя, вул. Петра Ребра, буд. 9А, ) про позбавлення батьківських прав,-

встановив:

11.12.2023 року органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, під час якого народилась дитина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22.05.2023 року до служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради надійшло повідомлення від сектору протидії домашньому насильству ЗРУП ГУНП в Запорізькій області про вчинення психологічного насильства стосовно ОСОБА_5 , з боку невістки - ОСОБА_2 , у присутності малолітньої дитини ОСОБА_3 .

Того ж дня спеціалісти служби спільно з фахівцями соціальної роботи та мобільною бригадою здійснили вихід за адресою проживання родини, а саме: АДРЕСА_2 .

Під час спілкування було з`ясовано, що за даною адресою проживають: ОСОБА_5 , 1951 року народження - бабуся, пенсіонерка, ОСОБА_4 , 1971 року народження, - батько дитини (не працює), ОСОБА_2 , 1981 року народження, - мати, та малолітня дитина - ОСОБА_3 , 2012 року народження.

ОСОБА_5 (бабуся дитини) повідомила, що її син та невістка часто вживають алкогольні напої, після чого невістка вчиняє сварки, ображає її, виражається нецензурними словами. Через надмірну агресію невістки та неодноразовий подібний випадок жінка викликала поліцію.

ОСОБА_4 (батько дитини) розповів фахівцям, що його дружина працює неофіційно реалізатором у магазині, інколи вживає алкогольні напої та веде себе агресивно.

Малолітня ОСОБА_3 підтвердила, що батьки часто сваряться з бабусею, вживають алкоголь, мати вчиняє сварки з нею через навчання, хапає її за руки. Вона має гарні стосунки тільки з бабусею.

На вигляд ОСОБА_3 була недоглянута, неохайна, з брудним обличчям та руками. З ОСОБА_2 спеціалістам не вдалося поспілкуватися через те, що жінці працівниками поліції був виписаний тимчасовий заборонний припис на 5 діб. Зі слів чоловіка вона перебуває у свого брата у Комунарському районі м. Запоріжжя.

При обстеженні умов проживання спеціалістами служби було виявлено незадовільний стан помешкання, а саме: в однокімнатній квартирі усюди були розкидані брудні речі, на кухні брудний посуд, в приміщенні відчувався стійкий запах тютюну. Дитина не забезпечена окремою кімнатою, навчається за журнальним столиком, іграшки та речі були у брудному стані.

З батьком дитини було проведено профілактичну бесіду та роз`яснено про відповідальність у разі невиконання батьківських обов`язків.

З метою соціального захисту малолітньої дитини працівниками служби були зроблені запити всім соціальним партнерам. Відповідно до інформації, отриманої від Запорізького міського центру соціальних служб, 24.05.2023 спеціалісти центру повторно здійснили вихід до родини ОСОБА_2 , під час якого мати дитини перебувала вдома, чим порушила умови заборонного припису. Малолітня ОСОБА_3 розповіла, що вранці, під час її навчання, батьки сварилися з бабусею і це було чутно класу та вчителю через телефонний зв`язок.

Під час спілкування ОСОБА_2 почала агресивно поводитися по відношенню до спеціалістів та свекрухи. Малолітня ОСОБА_3 в паніці вимагала забрати матір з квартири та вибігла на балкон, щоб не чути сварку та бути у безпеці. Працівниками служби було прийнято рішення викликати працівників поліції, які в подальшому доставили ОСОБА_2 до психіатричної лікарні.

Згідно з інформацією, отриманою від Запорізької гімназії № 104, у якій навчається малолітня ОСОБА_3 , остання з 01.09.2022 року була часто відсутня на дистанційних уроках через відсутність засобів зв`язку, у зв`язку з чим з батьками проводилася бесіда щодо необхідності забезпечення Софії телефоном для навчального процесу. З жовтня 2022 року дівчина почала виходити на онлайн-уроки, надсилала виконані завдання. У житті ОСОБА_3 участь приймають більше батько та бабуся, мати проживає окремо. Батьки належного контролю за навчанням доньки не здійснюють.

Наказом служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 26.05.2023 року № 627 малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взято на облік як дитину, що опинилася в складних життєвих обставинах (скоєння фізичного. психологічного, сексуального, економічного насильства над дитиною).

У вересні 2023 року до відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької ради прийшла бабуся дитини, ОСОБА_5 , яка повідомила, що її син ОСОБА_4 помер, а ОСОБА_2 після вищевикладених подій до дому не поверталася, місце її знаходження не відомо.

Наказом служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 27.09.2023 року № 1231 малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово влаштовано в родину ОСОБА_5 , 1951 року народження, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , до прийняття рішення про її подальше влаштування.

Зі слів свекрухи та дитини вони інколи бачать ОСОБА_2 на вулиці району, остання завжди перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Фактично ОСОБА_2 самоусунулася від виховання дитини, ніяк не піклується про неї, не проявляє зацікавленості в її подальшій долі, що негативно впливає на розвиток дитини.

13.11.2023 року до відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької ради надійшла заява малолітньої ОСОБА_3 , в якій зазначено, що вона згодна з позбавленням матері батьківських прав.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.12.2023 року цивільна справу за вказаним позовом передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання; залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Ухвалою суду від 26.03.2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача Шустер О.В. у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити у повному обсязі. Додатково зазначила, що ОСОБА_3 з 20.03.2024 року по 02.04.2024 року перебувала у лікарні, з квітня 2024 року по теперішній час знаходиться в притулку у м. Київ. Жодного разу ОСОБА_2 не прийшла до своєї дитини у лікарню, не зверталася до притулку стосовно неї. ОСОБА_3 не бажає повертатися до матері, навіть звернулася до вихователів притулку, щоб змінити номер телефону.

Також представник органу опіки та піклування зазначила, що після того як ОСОБА_3 влаштували у родину до бабусі, було встановлено, що остання вживає алкогольні напої та не виховує дитину, тому було прийнято рішення про відібрання ОСОБА_3 та влаштування її до інтернату.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову категорично заперечувала, пояснила, що вона разом з чоловіком, дитиною та свекрухою проживали за адресою: АДРЕСА_3 . Із ОСОБА_5 стосунки у неї не склалися, однак її донька дуже прив`язана до своєї бабусі, оскільки остання доньці все дозволяла. Після смерті чоловіка ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) вона переїхала жити до свого колишнього чоловіка ОСОБА_9 та їнього спільного сина. ОСОБА_3 не бажала приїжджати, оскільки ОСОБА_9 коли був у стані алкогольного сп`яніння дійсно піднімав на неї руку, а дитина все це бачила та боялася останнього. Зараз вона проживає з братом за адресою: АДРЕСА_4 , неофіційно влаштувалася на роботу. Офіційно вона не може працевлаштуватися, тому що перебуває на наркологічному обліку. Приблизно з 2011 року по 2024 року вона приймає участь у програмі - підтримуюча терапія задля подолання наркотичної залежності. Новий номер телефону донька вона знає, так як остання сама їй зателефонувала, вони кожного дня спілкуються. ОСОБА_3 повідомила їй, що в притулку все влаштовує, однак вона хоче додому, до неї - тобто до матері.

У судовому засіданні малолітня ОСОБА_3 , в присутності психолога ОСОБА_10 , пояснила, що спілкуватись з матір`ю не бажає, просила позбавити матір батьківських прав. При цьому зазначила, що дійсно тільки бабуся приділяла їй увагу, яка після смерті її батька стала виконувати батьківські обов`язки. Її матір до інтернату не приїздила, але з нею вона спілкувалася часто по телефону. Відповідач двічі їй висилала грошові кошти. Якщо повертатися, то вона бажає тільки до бабусі.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини (ч. 1). Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч. 2). Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч. 3).

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , про що свідчить Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 (актовий запис №1156).

Згідно виписного епікризу №10547 ОСОБА_11 , разом з ОСОБА_3 , знаходилася в 6 міській багатопрофільній лікарні у відділенні патології новонароджених -ІІ з 11.10.2012 року по 25.10.2012 року з діагнозом: внутрішньоутробна інфекція - неуточненої етіології неонатальна жовтяниця; токсико гіпоксична енцефалопатія; абситентний синдром, зумовлений наркоманією.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 (актовий запис №548).

Відповідно до листа «967/03 від 24.05.2023 року, до Запорізького міського центру надійшло повідомлення з ГУНП про вчинення насильства по відношенню ОСОБА_5 , з боку невістки - ОСОБА_2 , у присутності малолітньої дитини - ОСОБА_3 .

24.05.2023 року спеціальною службою «Мобільна бригада соціально-психологічної підтримки особам, які постраждали від домашнього насильства за ознакою статі» був здійснений повторний виїзд до родини ОСОБА_2 , спільно з начальником ВСР по Дніпровському району.

ОСОБА_5 (бабуся дитини) повідомила, що її невістка ОСОБА_2 зловживає алкогольними напоями та вчиняє сварки, при яких присутня ОСОБА_3 . Остання підтвердила слова бабусі та повідомила, що під час навчання батьки сварилися і що це було чутно класу та вчителю.

ОСОБА_4 (батько дитини) розповів, що вони офіційно отримують замісну підтримуючу терапію задля подолання наркотичної залежності, дружина вдобавок зловживає алкогольними напоями.

Щоб спокійно поспілкуватися з батьком дитини, спеціалісти вийшли у під`їзд. В той час малолітня ОСОБА_12 вибігла до під`їзду та повідомила, що її мати почала штовхати бабусю. Дівчинка в паніці вимагала забрати мати з квартири та вибігла на балкон, щоб не чути сварку та бути в безпеці. Оскільки ОСОБА_2 почала агресивно поводитися по відношенню до спеціалістів, було прийнято рішення викликати поліцію.

Згідно характеристики на здобувачку освіти 4-Б класу Запорізької гімназії №104 ЗМР ОСОБА_3 , остання протягом навчання в 1-3 класі мала середній рівень досягнень.

Із 01.09.2022 року гімназія перейшла на дистанційну форму навчання у зв`язку із воєнним станом. ОСОБА_3 часто була відсутня на дистанційних уроках через відсутність технічного забезпечення, так як батьки не мали змоги придбати технічні засоби. З батьками неоднарозово велись бесіди з приводу освітнього процесу дитини, після яких вони неодноразово обіцяли придбати необхідні технічні засоби.

У жовтні 2022 року ОСОБА_3 була забезпечена усіма необхідними засобами для навчання. Рівень навчальних досягнень останньої за 1 семестр був на початковому та середньому рівні.

На даний час ОСОБА_3 проживає з батьком та бабусею. Спілкування класного керівника їз питань навчання дівчини проходить в основному з ними. За словами ОСОБА_4 , ОСОБА_2 проживає окремо. Останню у закладі бачили лише один раз, коли вона з донькою звернулися по допомогу у завантаженні платформи дистанційного навчання.

Батьки належного контролю за навчанням доньки не здійснюють.

Як вбачається з наказу Служби (управління) у справах дітей ЗМР №627 від 26.05.2023 року, малолітню ОСОБА_3 взято на облік, як дитину, яка опинилася у складних життєвих обставинах.

Відповідно до наказу Служби (управління) у справах дітей ЗМР №1231 від 27.09.2023 року, малолітню ОСОБА_3 тимчасово влаштовано в родину ОСОБА_5 (бабуся) до прийняття рішення про її влаштування.

Згідно заяви-пояснення ОСОБА_3 від 13.11.2023 року, дівчина не хочи жити з матір`ю ОСОБА_2 , оскільки остання зловживає алкогольними напоями, згодна, щоб її позбавили батьківських прав.

Відповідно до Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 №17/01-27/894, підписаного завідувачем територіального сектору відділу житлово-комунального господарства та благоустрою районної адміністрації Грянистим В., ОСОБА_2 неналежним чином виконує свої батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини - ОСОБА_3 , тому орган опіки та піклування вважає задоцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітної дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з доповідної начальника відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей ЗМР Попсуєвої Н. , 20.03.2024 року відділом по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей ЗМР спільно з патрульною поліцією проводився профілактичний рейд.

На момент обстеження умов проживання родини малолітньої ОСОБА_3 , бабуся останньої - ОСОБА_5 була в стані сильного алкогольного сп`яніння та не могла повідомити де знаходиться її онука. Розшуковими діями було встановлено місце перебування малолітньої ОСОБА_3 та згідно з актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину влаштовано до КНП «МДЛ №5» ЗМР на повне державне забезпечення до вирішення її подальшої долі.

Відповідно до акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, 20.03.2024 року о 15 год. 40 хв. була виявлена дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка повідомила, що наразі її опікуном є ОСОБА_5 , яка перебуває з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Дитина доставлена до КНП «МДЛ №5» ЗМР.

Згідно з актом обстеження умов проживання родини ОСОБА_2 від 20.03.2024 року, умови проживання незадовільні, оселя потребує ремонту та прибирання, центральне опалення, водопостачання, газопостачання та електропостачання підключено, квартира облаштована старими меблями та старою побутовою технікою (холодильник без морозильної камери). У дитини є окреме ліжко (диван малютка), журнальний столик, телефон та зошити у невеликій кількості для навчання, речі (брудні) та старе взуття, яке потребує ремонту або заміні.

Як вбачається з листа директора Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 Древаль В. , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 26.03.2024 року по теперішній час перебуває у центрі. ОСОБА_2 не відвідувала свою доньку, не передавала ліків, засобів догляду, іграшок, та не зв`язувалася з центром щодо своєї доньки. ОСОБА_3 періодично телефонує ОСОБА_2 , так як у останньої немає коштів на рахунку.

Відповідно до листа директора Запорізької гімназії №104 ЗМР Бондар В. №108/01-19 від 10.05.2024 року, ОСОБА_2 не приділяла належної уваги вихованню ОСОБА_3 , не цікавилася успішністю, поведінкою та життям останньої. Дівчина весь час проживала з батьком ОСОБА_4 та бабусею ОСОБА_5 . Після смерті батька у вересні 2023 року, ОСОБА_3 категорична відмовилася від проживання з матір`ю, і тому за дівчиною дивилася бабуся, якій було надано тимчасову опіку. ОСОБА_2 з ними не жила, дитиною не цікавилася, влаштовувала своє життя, вела непристойний спосію життя, пиячила. На запрошення класного керівника, до закладу не з'явилася. До гімназії, на запрошення адміністрації, приходила бабуся.

Як вбачається з листа директора Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1 Древаль В. №069012-226 від 15.05.2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 26.03.2024 року по теперішній час перебуває у центрі. ОСОБА_2 не відвідувала свою доньку, не передавала ліків, засобів догляду, іграшок, та не зв`язувалася з центром щодо своєї доньки. ОСОБА_3 періодично телефонує ОСОБА_2 , так як у останньої немає коштів на рахунку.

Психологом центру під час бесіди з дитиною, було з`ясовано її думку щодо позбавлення матері батьківських прав. ОСОБА_3 повідомила, що хоче щоб мати позбавили батьківських прав.

Відповідно до заяви ОСОБА_3 від 10.05.2024 року, яка написана у присутності психолога ОСОБА_10 , її мати - ОСОБА_2 вживає алкогольні напоїї та живе разом з дядьком ОСОБА_9 , який її (дитину) б`є. Вона бажає, щоб її мати позбавили батьківських прав.

Пунктом 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.

Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.

Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.

За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 року у справі № 211/559/16-ц).

Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків (рішення від 07.12.2006 по справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111).

Також, ЄСПЛ у своєму рішенні по справі "Ілля Ляпін проти Росії" №70879/11 від 30.06.2020 зазначив, що контакт з батьком на протязі 7 років втрачений, батько не сплачував аліменти, що свідчить про ухилення від батьківського піклування (п.50,57).

Суд вважає висновок органу опіки та піклування обґрунтованим, у ньому наведено достатньо підстав та аргументів, які вказують на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дитини.

У постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі № 398/4299/17, провадження № 61-2861св20, зазначено, що заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав з урахуванням його поведінки не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку.

Сама відповідач не з`явилася ані до Дніпровської районної служби (управління) у справах дітей ЗМР з питанням щодо повернення дитини, ані до комісії з питань захисту прав дитини. На думку суду, така її поведінка свідчить про байдуже ставлення до долі дитини.

При розгляді цього спору суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України», яким встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач без поважних причин свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, передбаченими ст. 150 СК України, за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, без поважних причин залишила її без батьківської уваги та турботи, при цьому наявна відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною, а отже поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками.

З наведених вище обставин, суд вважає, що наявні підстави, передбачені п. 2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав щодо її доньки, що сприятиме захисту якнайкращих інтересів дитини.

На думку суду, за відсутності доказів щодо наявності між дитиною та матір`ю зв`язку, який визначається як сімейне життя, позбавлення її батьківських прав не становитиме втручання в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у право відповідача на повагу до її сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8 цієї Конвенції.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і при дотриманні такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, водночас ухилення від виконання батьківських обов`язків є в силу закону підставою для позбавлення батьківських прав.

Згідно з частинами першою та другою статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25.01.1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів про відібрання дітей зазначено, зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року «Савіни проти України» (заява № 39948/06). У параграфі 59 цього рішення вказано, що суд також зауважує, що на жодному етапі провадження у справі судді не заслуховували дітей.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Так, заслухана у суді малолітня ОСОБА_3 , якій на час розгляду справи виповнилося 12 років, у присутності психолога суду пояснила, що бажає, щоб її матір ОСОБА_2 позбавили батьківських прав.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач будь-яких належних та допустимих доказів, що підтверджують факт виконання її батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини не надала, з урахуванням думки самої дитини, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що змінити поведінку матері у кращу сторону неможливо, у зв`язку з чим, позовні вимоги позивача про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому підлягають задоволенню.

Суд вважає, що вимога щодо внесення змін до актового запису про народження дитини не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 6 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Згідно частин першої, другої статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану, заінтересована особа може звернутися до окружного адміністративного суду.

Отже, розгляд даної вимоги віднесено до повноважень інших компетентних органів і за законом не підлягає судовому розгляду у даній справі.

При вирішення питання про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд дійшов до такого.

Частиною 3 ст. 166 СК України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

З роз`яснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Відповідно до п. 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-Х1І від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно з ст.18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Встановлюючи розмір аліментів, які необхідно стягнути з відповідача на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», у 2024 році прожитковий мінімум на одну особу з розрахунку на місяць для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2024 року складає 3196 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, доказів того, що у відповідача матеріальний стан не дозволяє виконати рішення суду або що у неї є проблеми зі здоров`ям, останньою надано не було.

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

З огляду на викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 11.12.2023 року, оскільки, на підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Стягнення судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору.

Враховуючи, що позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, з урахуванням кількості і характеру заявлених позовних вимог, з відповідача слід стягнуту ти на користь держави судовий збір у сумі 1211,20 грн. щодо позовних вимог про стягнення аліментів, та у сумі 1211,20 грн. щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Керуючись ст.ст. 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 150, 164, 165,166,169,180 СК України, ст.ст. 258, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району (юридична адреса: 69096, м. Запоріжжя, вул. Петра Сагайдачного, буд. 1А, ), який діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (юридична адреса: 69015, м. Запоріжжя, вул. Петра Ребра, буд. 9А, ) про позбавлення батьківських прав - задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) відносно малолітньої дитини - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь особи чи установи, на утримання якої буде перебуватималолітня дитина - ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11.12.2023 року до досягнення дитини повнолітнього віку.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному обов`язковому виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі - 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 18.10.2024 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод