КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

17 жовтня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Слюсар Т.А.,

суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,

розглянувши у порядку апеляційного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 квітня 2021 року у складі судді Бусик О.Л.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерства юстиції України, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_2 , Виконавчий комітет Новоодеської міської ради, Головне управління Держгеокадастру Миколаївської області, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, про визнання протиправним рішення органу влади та відшкодування матеріальної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 квітня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Повний текст рішення складено 05 травня 2021 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивачка 05 червня 2024 року подала до суду апеляційну скаргу.

До апеляційної скарги позивачка долучила клопотання про продовження строку апеляційного оскарження рішення суду, посилаючись на те, що після отримання повістки від 22 березня 2021 року вона неодноразово зверталася до суду рекомендованим листом з проханням повідомити результати розгляду справи, на що суд не відреагував.

Вказує, що в 2021 році особисто не могла звернутися до суду, оскільки в державі була епідемія й суди не працювали, а також в 2022, 2023, 2024 роках під час війни й звернулася у суд лише 13 травня 2024 року, де її було повідомлено, що рішення у справі прийнято ще в 2021 році.

Зазначає, що рішення суду працівниками канцелярії районного суду було їй надано, але відмовлено в ознайомленні з матеріалами справи. Одночасно вказала, що рішення суду не було отримано, у справі відсутнє повідомлення про його вручення під підпис. У зв`язку з чим просила продовжити строк на апеляційне оскарження рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складання повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Таким чином, для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції є лише дві підстави, які скаржником у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження зазначено не було.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та забезпечення принципу правової визначеності.

Згідно зі статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Чинний ЦПК України обмежує дискреційні повноваження апеляційного суду стосовно часу поновлення строків на оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті статтею 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Як вбачається із матеріалів справи 23 квітня 2021 року Печерським районним судом м. Києва ухвалено рішення по справі, повний текст якого складено 05 травня 2021 року. Апеляційна скарга позивачкою 05 червня 2024 року, тобто після спливу одного року з моменту проголошення оскаржуваного судового рішення.

При цьому, ОСОБА_1 є стороною по справі і була належним чином повідомлена про її розгляд, що нею особисто вказано в клопотанні про продовження строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Окрім цього, у справі міститься розписка про особисте отримання ОСОБА_1 судової повістки про виклик в судове засідання на 11 год 00 хв 23 квітня 2021 року (а.с. 266 т.1).

Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачка також була повідомлена й про попередні судові засідання призначені до розгляду справи.

Положення статті 358 ЦПК України передбачають можливість поновлення строків на апеляційне оскарження лише у випадку, коли особа не була залучена до участі у справі і не знала про судове рішення, а також внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Факт пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили ОСОБА_1 не доведений.

Крім того, рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 квітня 2021 року оприлюднено у Єдиному Державному реєстрі судових рішень 07 травня 2021 року.

Із цього слідує висновок про те, що позивачка поза розумним сумнівом була обізнана про розгляд справи та мала достатньо часу для оскарження в апеляційному порядку рішення суду у визначений законодавством строк, однак скористалася своїми процесуальними правами на власний розсуд.

Запровадження епідеміологічних заходів та воєнного стану може бути підставою, яка відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такими обставинами.

Убачається, що поступове пом`якшення карантинних заходів розпочалося з 11 травня 2020 року.

Також ведення бойових дій на території Київської області (за даними Міністерства оборони України) відбувалося до 02 квітня 2022 року, по серпень 2022 року в місті Києві не ведуться активні бойові дії, що свідчить про те, що поточна обстановка в цій області є стабільною, а в умовах воєнного стану робота судів не була припинена. Відповідно до повідомлення, розміщеного на офіційному сайті, Київський апеляційний суд з 02 травня 2022 року працює у звичайному режимі.

Отже причин неможливості подання апеляційної скарги після складення повного тексту рішення та до часу її фактичного подання 05 червня 2024 року, у тому числі засобами поштового зв`язку або електронного зв`язку суду ненадано.

За таких умов, слід дійти висновку, що виняткових підстав для поновлення строку, передбачених пунктами 1, 2 частини 2 статті 358 ЦПК України, скаржницею не наведено, а сама по собі поважність причин пропуску строку не підлягає оцінці судом з урахуванням пропуску нею строку на апеляційне оскарження понад рік з дня складання повного тексту оскаржуваного рішення.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 361/161/13-ц, де ОСОБА_1 вказала, що встановлений ч. 2 ст. 358 ЦПК України річний строк апеляційного оскарження, при відсутності винятків, є присічним і поновленню не підлягає. Виходячи із зазначених критеріїв, ЄСПЛ визнає легітимними встановленні державами обмеження щодо строків оскарження судових рішень (рішення у справі "Нешев проти Болгарії" від 28 жовтня 2004 року). При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Дія 97" проти України від 21 жовтня 2010 року).

Така ж позиція щодо неможливості поновлення встановленого ч. 2 ст. 358 ЦПК України присічного річного строку апеляційного оскарження, за відсутності передбачених цією нормою винятків, сформована у цілому ряді рішень Верховного Суду, зокрема: від 24 грудня 2020 року у справі № 333/7054/16-ц, від 24 грудня 2020 року у справі № 761/22804/15-ц, від 23 грудня 2020 року у справі № 2-11205/10, від 16 грудня 2020 року справі № 2-4247/11.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «UnionAlimentaria Sanders S.A. v. Spain» ЄСПЛ зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

ЄСПЛ зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (рішення ЄСПЛ від 23 жовтня 1996 року у справі «Леваж Престейшинз Сервісиз проти Франції», рішення ЄСПЛ від 19 грудня 1997 року у справі «Бруалла Гомес де ла Торре проти Іспанії»).

Враховуючи вищевказані норми процесуального законодавства та фактичні обставини справи, практику Європейського суду з прав людини, колегія суддів виходить із того, що у відкритті апеляційного провадження слід відмовити на підставі положень частини другої статті 358 ЦПК України, адже апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, та скаржником не підтверджено наявності виняткових підстав для поновлення строку, передбачених пунктами 1, 2 частини 2 статті 358 ЦПК України.

Керуючись ч.2 ст. 358 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 квітня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Міністерства юстиції України, треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області, ОСОБА_2 , Виконавчий комітет Новоодеської міської ради, Головне управління Держгеокадастру Миколаївської області, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру, про визнання протиправним рішення органу влади та відшкодування матеріальної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: