Провадження № 2-о/369/153/24
РІШЕННЯ

Іменем України

03.10.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Безкоровайній М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу № 369/21806/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

ВСТАНОВИВ:

22.12.2023 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів.

Вимоги заяви обґрунтовані тим, що заявник звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Однак заявнику було відмовлено із зазначенням підстав, зокрема невідповідності ПІП вказаних у наданих нею трудових книжках паспортним даним заявника.

Заявник зазначає, що в трудових книжках формату СРСР відомості в яких оформленні російською мовою ПІП, ім`я заявника зазначене як « ОСОБА_2 ». Прізвище « ОСОБА_3 » заявник носила ще до одруження, після одруження прізвище було змінене на « ОСОБА_4 ».

Проте, головною причиною відмови Пенсійного фонду залишається помилково зазначене ім`я у трудовій книжці, а саме « ОСОБА_2 », в той час, як російський варіант написання її ім`я є « ОСОБА_2 ».

Отже, за наявності помилки у імені заявника, вона не може підтвердити належність їй таких трудових книжок, та як результат факт наявності стажу роботи, що в свою чергу, позбавляє права на пенсію за віком.

Таким чином, для отримання права на пенсію за віком та оформлення пенсії є необхідним встановлення факту належності заявнику документів трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я « ОСОБА_1 » та трудової книжки № НОМЕР_2 виданої на ім`я « ОСОБА_1 ».

Згідно експертного висновку Інституту української мови № 307/345 від 02.09.2023 року було встановлено, що записані в офіційних документах форми імені ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , ОСОБА_2 генетично і функціонально тотожні, входять до антропонім них формул, якими ідентифіковано особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі вище наведеного, ОСОБА_1 просила суд встановити факт, щодо належності їй трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я « ОСОБА_1 » та трудової книжки № НОМЕР_2 виданої на ім`я « ОСОБА_1 ».

Згідно з розпорядженням в.о. керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Дяченка В.В. № 572 від 13.06.2024 року щодо повторного автоматичного розподілу справи № 369/21806/23 та протоколу повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями від 13.06.2024 року вказану справу у зв`язку з мобілізацією судді ОСОБА_5 передано на розгляд судді Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченку А.В.

Враховуючи викладене, суддя вважає за необхідне прийняти справу до свого провадження.

17.06.2024 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області справу прийнято до провадження.

03.10.2024 року заявниця та заінтересована сторона в судове засідання не з`явилися.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, з заявою про призначення пенсії за віком.

Заявниці було відмовлено із зазначенням підстав, зокрема невідповідності ПІП вказаних у наданих нею трудових книжках паспортним даним заявника.

Заявник зазначає, що в трудових книжках формату СРСР відомості в яких оформленні російською мовою ПІП, ім`я заявника зазначене як « ОСОБА_2 ».

Прізвище « ОСОБА_3 » заявник носила ще до одруження, після одруження прізвище було змінене на « ОСОБА_4 ».

Проте, головною причиною відмови Пенсійного фонду залишається помилково зазначене ім`я у трудовій книжці, а саме « ОСОБА_2 », в той час, як російський варіант написання її ім`я є « ОСОБА_2 ».

Отже, за наявності помилки у імені заявника, вона не може підтвердити належність їй таких трудових книжок, та як результат факт наявності стажу роботи, що в свою чергу, позбавляє права на пенсію за віком.

Таким чином, для отримання права на пенсію за віком та оформлення пенсії є необхідним встановлення факту належності заявнику документів трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої на ім`я « ОСОБА_1 » та трудової книжки № НОМЕР_2 виданої на ім`я « ОСОБА_1 ».

Згідно експертного висновку Інституту української мови № 307/345 від 02.09.2023 року було встановлено, що записані в офіційних документах форми імені ОСОБА_2 та ОСОБА_2 , ОСОБА_2 генетично і функціонально тотожні, входять до антропонім них формул, якими ідентифіковано особу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займала заявник у той чи інший період роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу заявника, що дає їй право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення заявника її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, яку суд вважає за необхідним застосувати при розгляді даної справи.

Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Таким чином, суд вважає, що при оформленні правовстановлюючих документів була допущена помилка, а заявник не має змоги підтвердити належність їй відповідних правовстановлюючих документів.

За таких підстав суд дійшов висновку, що заявниця звернулася із заявою до суду про встановлення факту належності правовстановлюючих документів з метою оформлення свого права на соціальне забезпечення (пенсійне забезпечення), а встановлення даного факту не пов`язується з іншим вирішенням спору про право.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 274 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі факти належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Судом встановлено, що трудова книжка серії НОМЕР_1 , видана на ім`я « ОСОБА_1 » та трудова книжка № НОМЕР_2 видана на ім`я « ОСОБА_1 » належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується зібраними та дослідженими належними та допустимими доказами, а також співпадіннями особистих даних, зазначених у вказаних документах.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги заявниці ОСОБА_1 є підставними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 19, 81, 258-260, 263-265, 293-294, 315-319 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності правовстановлюючого документа, а саме належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення 01.06.1981 року та трудової книжки № НОМЕР_2 , дата заповнення 21.08.1997 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, , юридична адреса: 08500, Київська область, Фастівський район, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10.

Повний текст рішення складено 21.10.2024 року.

Суддя А.В. Янченко