Справа № 227/1462/24
Провадження № 2/229/1503/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2024 р. м. Дружківка Донецької області

Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря судового засідання Яковенко Ю.Р.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дружківка за правилами загального позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька,

У С Т А Н О В И В :

11 травня 2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 про визнання позивача батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; про виключення усіх відомостей про батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Республіки Ірак, громадянина Республіки Ірак, з актового запису № 192 від 21 червня 2022 року, свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Серії НОМЕР_1 ; про внесення змін до актового запису № 192 від 21 червня 2022 року, свідоцтва про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Серії НОМЕР_1 ; В графі «відомості про батька» внести батько ОСОБА_1 , громадянство Україна; прізвище дитини змінити з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ». По батькові з « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_10 ». Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив, що позивач з серпня 2019 року проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , з якою вони мають спільних синів: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, до їх спільного мешкання однією сім`єю відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 31 серпня 2018 року, який в подальшому на початку 2019 року розпався і вони більше не стали сумісно проживати однією сім`єю. Шлюб не розірвано з вини ОСОБА_4 . Тож, перебуваючи формально в зареєстрованому шлюбі у відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з точки зору Сімейного законодавства України народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, в дійсності батьком дитини є позивач, а відомості про батька дитини внесені відповідно до ст. 133 СК України на підставі відомостей про батька. За таких обставин позивач вважає, що його права щодо батьківства були порушені, при цьому він беззастережно визнає своє батьківство щодо цієї дитини. Відповідач ОСОБА_3 визнала батьківство позивача відносно своєї дитини. Крім того. Згідно висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження № 39814 від 25 вересня 2023 року Медико-генетичного центру «МАМА ПАПА» ймовірність того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Є біологічним батьком дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках проведеного дослідження, складає 99,9999998%. Відповідач в момент реєстрації себе батьком дитини визнавав, що він не є батьком.

04 червня 2024 року до Дружківського міського суду Донецької області вказана справа надійшла за підсудністю на підставі ухвали судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 травня 2024 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2024 року справу розподілено у провадження судді Дружківського міського суду Донецької області Конопленко О.С.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 05 червня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, справу призначено до підготовчого засідання на 30 липня 2024 року.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 30 липня 2024 року підготовче судове засідання відкладено на 02 вересня 2024 року.

Ухвалою суду від 02 вересня 2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду на 24 вересня 2024 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 повністю підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві, при цьому позивач пояснив, що він з відповідачем ОСОБА_3 має двох спільних синів, проте, через те, що ОСОБА_3 перебуває досі у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_12 другого сина ОСОБА_13 зареєстрували на прізвище офіційного чоловіка ОСОБА_3 . Позивач з народження виховує сина та просить визнати за ним батьківство на підставі наданої ним генетичної експертизи, яка повністю підтвердила їх родинний зв`язок.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, пояснивши, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_12 , але з 2019 року вона проживає однією родиною з позивачем, від якого народила двох синів. Проте, батьком позивач вказаний лише стосовно першого сина, оскільки на той час ОСОБА_5 приїхав до України та в РАЦС написав заяву, що не заперечує проти того щоб вказали батьком ОСОБА_1 . А другого сина в органах РАЦС вже записали на ОСОБА_4 , бо його місцезнаходження не відоме, а шлюб досі не розірваний, при чому відповідач зауважила, що наразі триває судовий розгляд її позову про розірвання шлюбу.

Відповідач ОСОБА_5 , який про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином шляхом надсилання копії належним чином завіреної ухвали про відкриття провадження разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками за останнім відомим місцем реєстрації в Україні відповідача, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, до судового засідання не з`явився за невідомих суду причин, відзив на позовну заяву та клопотання від нього до суду не надходили.

За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів за відсутності одного з відповідачів.

Заслухавши позивача, його представника, відповідача ОСОБА_3 , та дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно копії повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 14 вересня 2018 року Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець республіки ОСОБА_14 , громадянин республіки ОСОБА_14 , та ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки міста Білозерського міста Добропілля Донецької області, громадянки України, 31 серпня 2018 року уклали шлюб, про що зроблено актовий запис № 3938 (а.с. 16).

З наданих позивачем копій документів відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що останній є громадянином республіки ОСОБА_14 , має посвідку на постійне проживання в Україні зі строком дії до 23 вересня 2029 року, при цьому згідно копії довідки про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_5 зареєстрований в Україні за адресою: АДРЕСА_1 з 31 липня 2018 року станом на день видачі довідки, тобто станом на 30 вересня 2019 року (а.с. 42-49).

Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого 21 червня 2022 року Металургійним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 192, батьками дитини вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_3 (а.с. 17).

З копії відповіді Криворізького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) № 345/31.9 від 09 серпня 2023 року вбачається, що відповідачу ОСОБА_3 повідомлено, що її заява про внесення змін щодо запису про батька дитини до актового запису цивільного стану розглянута, вказано, що актовий запис про народження дитини складений у відповідності до ст. 133 СК України, в графі відомості про батька зазначений ОСОБА_5 , підставою запису відомостей про батька є актовий запис про шлюб № 3938 від 31 серпня 2018 року. При цьому роз`яснено, що для вирішення питання по суті рекомендовано звернутися до суду відповідно до ст. 129 СК України (а.с. 21).

З наданої позивачем до позовної заяви копії висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження від 25 вересня 2023 року № 39814, проведеного медико-генетичним центром «МАМА ПАПА», який діє згідно ліцензії МОЗ України № 1168 від 03 жовтня 2016 року, вбачається, що ймовірність батьківства ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стосовно дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складає 99,9999998%. В супровідному листі до вказаного висновку вказано, що лабораторний процес та формування висновку молекулярно генетичного експертного дослідження виконала завідувач клініко-діагностичної лабораторії ТОВ «МАМА ПАПА» ОСОБА_15 , яка має повну вищу освіту за спеціальністю «Генетику», диплом магістра з відзнакою КВ № НОМЕР_3 , яка обізнана про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок (а.с. 22-39).

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частина друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до статті 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Згідно ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 року № 3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили.

Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення у справі «Калачова проти російської федерації» № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №591/6441/14-ц, зроблено наступний висновок. Щодо предмету доказування у даній категорії справі, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.

Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства, який необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як закріплено в ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).

Згідно положень ЦПК України в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів " від 3 жовтня 2017 року№ 2147-VIII встановлено право учасників справи самостійно подавати висновок експерта. Так, згідно ч. 3 ст. 102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Згідно ч. 1 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Відповідно до ч. 6 та ч. 7 ЦПК України, у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було надано єдиний доказ в підтвердження своїх вимог, а саме результати молекулярно-генетичного дослідження від 25 вересня 2023 року, за якими тест ДНК показав ймовірність батьківства ОСОБА_1 стосовно дитини ОСОБА_6 складає 99,9999998%.

Однак такий доказ не відповідає визначеним ст. 102 ЦПК України вимогам до висновку експерта, положенням Закону України «Про судову експертизу» та «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08 жовтня 1998 року, оскільки таке дослідження не містить відомостей про особу, яка його провела (наявний підпис завідувача лабораторією), відсутні відомості щодо порядку отримання зразків дослідження (надані замовником дослідження чи відібранні певним працівником особисто з установленням особи, у якої відбиралися зразки за документами, що посвідчує таку особу) та не зазначено, що експерт попереджений (обізнаний) про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Суд звертає увагу, що як в підготовчому судовому засіданні, так і під час судового розгляду справи, судом неодноразово роз`яснювалось позивачу можливість звернення з клопотанням про призначення судової експертизи з метою встановлення батьківства, тож позивач мав можливість надати належні докази, заявити клопотання про призначення судової експертизи тощо. Однак будь-яких клопотань про долучення доказів, витребування доказів, або про призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експерти для з`ясування обставин, що мають значення для справи, а саме про кровну спорідненість ОСОБА_1 з дитиною, позивач та його представник не подали.

Інших доказів щодо батьківства позивача відносно ОСОБА_6 , позивачем та його представником під час розгляду справи не надано.

Визнання одним з відповідачів, яка є матір`ю дитини, позовних вимог не може бути єдиною підставою для задоволення позовних вимог без надання суду інших належних та допустимих доказів.

Також суд звертає увагу, що правова допомог позивачу у справі надавалась професійним адвокатом, який обізнаний з предметом та порядком доказування у даній категорії справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом.

З урахуванням вищевказаного, аналізуючи матеріали справи суд доходить висновку про відсутність належних та допустимих доказів для встановлення факту батьківства, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Стаття 141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються: у разі відмови в позові покладається на позивача.

Таким чином, оскільки судом в позові відмовлено, сплачений судовий збір позивачу не повертається, а витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 141, 259, 264-265, 268, 356 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька.

Повний текст рішення суду виготовлено 22 жовтня 2024 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

Відповідачі:

ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

ОСОБА_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП невідомий.

Суддя О.С. Конопленко