Справа № 444/3138/24
Провадження № 2/444/1148/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Мікула В. Є.

секретар судового засідання Садова І.З.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до виконавчого комітету Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна про визнання права власності на частки житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд як майна колишнього робітничого типу двору в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд із позовом до виконавчого комітету Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна, у якому просять визнати за кожним із них право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 87,7 м2, житловою площею 45,5 м2, допоміжна площа 42,2 м2 з відповідною частиною господарських будівель та споруд.

Свої позовні вимоги мотивують тим, що вони є спадкоємцями за законом після смерті їх баби, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняли після її смерті спадщину, оскільки подали нотаріусу в шестимісячний строк після смерті спадкодавця заяву про прийняття спадщини, в подальшому просили видати їм свідоцтва про право на спадщину за законом без врахування заповіту, не відмовилися від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку після її смерті.

Інших спадкоємців, осіб, які б мали право на обов`язкову частку, прийняли таку внаслідок спільного проживання із ОСОБА_3 чи внаслідок звернення до нотаріуса із заявою про прийняття такої в шестимісячний строк після її смерті немає.

Так як ОСОБА_3 належав на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 як голові робітничого типу двору, що підтверджується записами в погосподарській книзі, а тому вважають, що їх право на спадкування даного майна підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок вважають, що є всі підстави для визнання за ними кожним права власності на 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 16 серпня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 15 жовтня 2024 року о 14 год. 00 хв.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином, однак подали на адресу суду письмові заяви, у яких просять справу розглядати у їх відсутності. Зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять такі задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення у справі.

Представник відповідача, виконавчого комітету Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак від них на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника, зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, при вирішення справи покладаються на думку суду.

Третя особа, приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що при вирішенні спору покладається на думку суду.

А тому суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі позивачів, представника відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, які не з`явилися в підготовче судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідач не заперечує проти позовних вимог, фактично визнав такі, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Ч. 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Лавриків, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії НОМЕР_1 , який виданий Франківським РВ УМВС України у Львівській області 27 червня 1996 року.

Позивач ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Франківським РВ УМВС України у Львівській області 02.04.1997 року.

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , яке видане Лавриківською сільською радою 19 жовтня 1978 року, вбачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьком є ОСОБА_4 , матір`ю - ОСОБА_5 .

Викладеним у свідоцтві про народження серії НОМЕР_4 , яке видане 17 жовтня 1980 року, стверджується, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьком є ОСОБА_4 , матір`ю - ОСОБА_5 .

Тобто позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними братом та сестрою.

Зі свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 , яке видане Могилянською сільською радою Острозького району Рівненської області 01 жовтня 1977 року, вбачається, що мати позивачів, ОСОБА_6 зареєструвала шлюб із ОСОБА_4 01 жовтня 1977 року у Могилянській сільській раді Острозького району Рівненської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 01.10.1977 року було зроблено запис за № 16, після укладення шлюбу присвоєні прізвища чоловікові та дружині ОСОБА_7 .

Тобто дошлюбним прізвищем матері позивачів ОСОБА_5 було ОСОБА_8 .

Викладеним у свідоцтві про народження серії НОМЕР_6 , яке видане повторно 21 лютого 1990 року райвідділом ЗАГС м. Буськ Львівської області, стверджується, що ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьком є ОСОБА_10 , матір`ю- ОСОБА_3 .

Як наслідок ОСОБА_3 є бабою позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки їх мати, ОСОБА_5 є дочкою ОСОБА_3 .

З виписки з погосподарської книги станом на 30.06.1990 року, яка видана Лавриківським старостинським округом № 3 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 22 березня 2024 року за вихідним № 43, вбачається, що ОСОБА_3 , 1935 року народження, була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 , особовий рахунок в по господарській книзі № НОМЕР_7 . Голова двору - ОСОБА_3 . Тип двору - робітничий.

Всього в будинку проживала 1 (одна) сім`я, мешканців 4 (четверо) осіб: 1. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , голова двору, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , чоловік, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , онук, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , онука.

Викладеним у виписці з погосподарської книги станом на 15.04.1991 року, яка видана Лавриківським старостинським округом № 3 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області 22 березня 2024 року за вихідним № 44, стверджується, що ОСОБА_3 , 1935 року народження, була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_1 , особовий рахунок в по господарській книзі № НОМЕР_7 . Голова двору- ОСОБА_3 . Тип двору- робітничий.

Всього в будинку проживала 1 (одна) сім`я, мешканців 4 (четверо) осіб: 1. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , голова двору, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , чоловік, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , онук, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , онука.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 31.12.2022 року було складено відповідний актовий запис № 317, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_8 , яке видане Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Згідно ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

А тому після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі і на право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Нормою ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Із заповіту, який 11 квітня 2005 року посвідчено ОСОБА_11 , секретарем виконкому Лавриківської сільської ради Жовківського району Львівської області та зареєстровано в реєстрі за № 72, вбачається, що ОСОБА_3 , 1935 року народження, жителька села Лавриків, Жовківського району Львівської області, на випадок своєї смерті зробила таке заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповіла в рівних частинах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , тобто позивачам у справі.

По даних виконавчого комітету Лавриківської сільської ради заповіт заповідачем не змінено і не скасовано, що підтверджується записом старости села ОСОБА_12 від 24.07.2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, яким є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, що передбачено ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Ч. 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

З довідки № 697, яка видана 24 липня 2023 року Лавриківським cтаростинським округом № 3 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_3 , 1935 року народження, до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_8 , була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 .

Викладеним у довідці № 446, яка видана 22 березня 2024 року Лавриківським cтаростинським округом № 3 Добросинсько-Магерівської сільської ради Львівського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_3 , 1935 року народження, проживала та була зареєстрована одна до дня смерті, ІНФОРМАЦІЯ_8 , в будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 подав 29 червня 2023 року, тобто в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заяву про прийняття спадщини.

Дана заява посвідчена ОСОБА_13 , приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області та зареєстрована в реєстрі за № 1811, що підтверджується копією такої.

Також позивач ОСОБА_2 подала 29 червня 2023 року, тобто в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , заяву про прийняття спадщини.

Дана заява посвідчена Рвач Ж. В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрована в реєстрі за № 881, що підтверджується копією такої.

Тобто позивачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Внаслідок звернення позивачів із заявами про прийняття спадщини спадщини приватним нотаріусом Кобзар Л. В. 10 липня 2023 року зареєстровано спадкову справу № 76/2023, номер у Спадковому реєстрі 70914687, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 73142802 від 10.07.2023 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через свого представника за довіреністю, ОСОБА_4 , подали приватному нотаріусу Львівського районного нотаріального округу Львівської області заяви № 71 та № 72 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, у яких зазначили, що їм відомо про заповіт, складений ОСОБА_3 , який посвідчено секретарем виконкому Лавриківської сільської ради Жовківського району Львівської області ОСОБА_11 від 11.04.2005 року, зареєстрований в реєстрі за № 72. У даній заяві відповідно до статей 1296, 1298 ЦК України просять видати їм свідоцтва про право на спадщину на майно за законом без врахування заповіту.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкоємця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Мати позивачів, ОСОБА_5 , була б спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері, ОСОБА_3 , однак вона померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , про що 14 жовтня 2009 року було зроблено відповідний актовий запис за № 396, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_9 , яке видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції 14 жовтня 2009 року.

Тобто мати позивачів, ОСОБА_5 померла швидше своєї матері, а баби позивачів, ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно ч. 5 ст. 1266 ЦК України якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.

Нормою ч. 1 ст. 1267 ЦК України встановлено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Суд враховує, що позивачі є єдиними спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 , які б прийняли спадщину, інших спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку, прийняли таку внаслідок спільного проживання із ОСОБА_3 чи внаслідок звернення до нотаріуса із заявою про прийняття такої в шестимісячний строк після її смерті з матеріалів справи не вбачається, судом під час розгляду справи не встановлено.

Так чоловік ОСОБА_3 , ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про їх одруження серії НОМЕР_10 , яке видане 11.05.1954 року, помер ІНФОРМАЦІЯ_10 , тобто ще до смерті його дружини, про що в Книзі реєстрації смертей 05 квітня 2012 року було зроблено відповідний актовий запис за № 9, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_11 , яке видане Лавриківською сільською радою Жовківського району Львівської області 05 квітня 2012 року.

Як зазначають позивачі у позовній заяві, малолітніх, неповнолітніх, повнолітніх непрацездатних дітей, батьків у ОСОБА_3 на день смерті не було.

Постановою від 11 березня 2024 року приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що мною не подані правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою від 11 березня 2024 року приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кобзар Любов Вікторівна відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із тим, що мною не подані правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-ІV речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстрованим в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто, з вищенаведеного вбачається, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Таким чином право власності на робітничий двір (житловий будинок) АДРЕСА_1 було зареєстроване згідно вимог діючого на той час законодавства в погосподарській книзі Лавриківської сільської ради Жовківського району Львівської області.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Відповідно до підпункту 4.15, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

З довідки № 4405, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 03 жовтня 2023 року, вбачається, що реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 не проводилась.

Тобто правовстановлюючий документ на право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 відсутній, оскільки право власності на даний будинок зареєстроване не було.

З технічного паспорта на будинок садибного типу, виготовленого Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 03 червня 2024 року, та з довідки-характеристики № 3166, яка видана Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Червоноградське бюро технічної інвентаризації» 11 червня 2024 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 вбачається, що рік побудови житлового будинку 1965, загальна площа житлового будинку 87,7 м. кв., житлова площа 45,5 м. кв., допоміжні приміщення: дві кухні, два коридори, санвузол.

При будинку є сарай, вбиральня, споруди.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до ст. 80 ЦК України встановлено, що жилий будинок є об`єктом права приватної власності.

Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняли після її смерті спадщину, оскільки подали нотаріусу в шестимісячний строк заяви про прийняття спадщини, не відмовилася від прийняття спадщини упродовж шестимісячного строку після її смерті.

Інших спадкоємців, осіб, які б мали право на обов`язкову частку, прийняли таку внаслідок спільного проживання із ОСОБА_3 чи внаслідок звернення до нотаріуса із заявою про прийняття такої в шестимісячний строк після її смерті немає.

Так як ОСОБА_3 належав на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 як голові робітничого типу двору, що підтверджується записами в погосподарській книзі, а тому право позивачів на спадкування даного майна підлягає захисту в судовому порядку, як наслідок суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності за кожним на 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи встановлені вище обставини та досліджені докази, суд приходить до висновку, що право власності позивачів на житловий будинок підлягає захисту в судовому порядку.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог позивачів.

Керуючись статтею 23, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_12 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 87,7 м2, житловою площею 45,5 м2, допоміжна площа 42,2 м2 з відповідною частиною господарських будівель та споруд.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_13 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 87,7 м2, житловою площею 45,5 м2, допоміжна площа 42,2 м2 з відповідною частиною господарських будівель та споруд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 15 жовтня 2024 року.

Суддя: Мікула В. Є.