Провадження № 2-о/522/502/24
УХВАЛА

про повернення заяви

18 жовтня 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду міста Одеси Павлик І.А., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи Одеська міська рада та Приморська районна адміністрація Одеської міської ради про встановлення факту постійного проживання,

ВСТАНОВИВ:

01.10.2024 до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи Одеська міська рада та Приморська районна адміністрація Одеської міської ради про встановлення факту постійного проживання, у якій заявник просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт постійного проживання ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Оскільки заявником не було виконано вимоги ч. 4 ст. 177 ЦПК України, ухвалою суду від 04.10.2024 заяву було залишено без руху та надано заявнику 10 денний строк для усунення недоліків з дня вручення даної ухвали.

14.10.2024 від представника заявника надійшло клопотання про звільнення заявника від сплати судового збору, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем.

Відповідно до Преамбули Закону України "Про судовий збір", цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Положеннями ч. 2 ст. 3 цього Закону визначений вичерпний перелік заяв, при поданні яких судовий збір не сплачується. Також, приписами ст. 5 цього Закону визначений вичерпний перелік осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, тобто звільнені від його сплати у визначених цим Законом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, зокрема, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

З аналізу приписів статті 8 Закону України "Про судовий збір" випливає, що суд може звільнити позивача - фізичну особу від сплати судового збору у разі якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу такої особи за попередній календарний рік.

До клопотання про звільнення від сплати судового збору долучено Відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 01.10.2024, з якого слідує, що за 2023 рік ОСОБА_1 було отримано дохід у сумі 47 645,57 грн, 5 % від якого становить 2 382,28 грн. А отже ставка судового збору у розмірі 605,60 грн за подання даної заяви не перевищує 5 % розміру річного доходу ОСОБА_1 за попередній календарний рік.

Враховуючи вищевикладене, у задоволенні клопотання представника заявника про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору слід відмовити.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки питання про повернення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення у зв`язку з не усуненням недоліків не врегульовано чинним ЦПК України, суд при розгляді даної заяви застосовує аналогію закону з поверненням позовної заяви.

У рішеннях від 28.10.1998 у справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Вказаними рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Згідно з ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи те, що заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом в ухвалі про залишення заяви без руху від 04.10.2024, суд вважає заяву неподаною і повертає її заявнику.

Керуючись ст.ст. 10, 185, 258, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника заявника адвоката Тільненко Ольги Сергіївни про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Одеська міська рада та Приморська районна адміністрація Одеської міської ради про встановлення факту постійного проживання вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали про повернення заяви надіслати заявнику разом із заявою і доданими до неї документами, а копію заяви залишити в суді.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та протягом п`ятнадцяти днів може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Суддя І.А. Павлик