Номер провадження 2/754/4635/24
Справа №754/9489/24
РІШЕННЯ

Іменем України

21 жовтня 2024 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорі Фінанс», третя особа: приватний нотаріус Бучанського (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в порядку захисту прав споживачів фінансових послуг, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Дорі Фінанс», третя особа: приватний нотаріус Бучанського (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в порядку захисту прав споживачів фінансових послуг. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12 червня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В. вчинено виконавчий напис № 84289, про стягнення у безспірному порядку з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» заборгованість за споживчим кредитним договором № від 15.05.2019 року, укладеного (ніби) між Позивачем та первісним кредитором ТОВ «ІНФІНАНС» у розмірі 42 621,71 грн. Як зазначає Позивач свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діялінстю, видане Міністерством юстиції України 07.11.2005 за №6014 на ім`я ОСОБА_2 - анульовано, а нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Грисюк О.В. припинена з 02.11.2021 року. На підставі вказаного виконавчого напису, відповідач ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження до приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича - та пред`явив його до виконання. 31.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко Іваном Павловичем було відкрите виконавче провадження ВП № НОМЕР_3 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа. Вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням норм законодавства, зокрема, ст. ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» та постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, а саме: оскаржуваний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, однак нотаріус не врахував, що вчинення виконавчого напису було можливо лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору; сума заборгованості не є безспірною, проте нотаріус не перевірив безспірність вимог стягувача; при вчиненні виконавчого напису не було враховано практику Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 (пр. № 14-10 цс 18) від 28.03.2018 року, згідно якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування; приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення стягувачем та отримання боржником повідомлень щодо наявності заборгованості за кредитним договором та вимог про виконання зобов`язань за цим договором; кредитний договір № від 15.05.2019 року, який був укладений (ніби) між первісним кредитором ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» (Код ) та позивачем, був укладений за допомогою дистанційних засобів та нотаріально не посвідчувався. Відповідно до інформації із Реєстру осіб, як і не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги, ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» не ставало на облік як юридична особа, яка має право надавати окремі Фінансові послуги. Разом з цим ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» не внесено до Реєстру колекторських компаній. З огляду на вищевикладене повідомляє, що у ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» відсутнє свідоцтво про реєстрацію як Фінансової установи, та, відповідно, відсутні діючі, анульовані, відкликані чи призупинені ліцензії на провадження діяльності з надання фінансових послуг, зокрема, на надання послуг з Факторингу. З наведеного вбачається, що відповідач ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» немає права стягувати заборгованість за його кредитним договором, а Договір відступлення прав вимоги за кредитними договорами №1/1 від 04.06.2021 року, за котрим нібито відповідач набув права вимоги за кредитним договором № від 15.05.2019 року - являється нікчемним. У приватного нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису через ненадання останньому необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів, що є наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи вищевикладене Позивач просить суд визнати виконавчий напис №84289 від 12.06.2021 року таким, що не підлягає виконанню, а також стягнути на його користь витрати на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2024 року справу передано головуючому-судді Панченко О.М.

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М. від 05.07.2024 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

12.08.2024 року через засоби поштового зв`язку «Укрпошта» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому не погоджується з вимогою про стягнення витрат на правничу допомогу, вважає її безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Зазначає, що розгляд даної справи немайнового характеру в суді першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, не може свідчити про її складність, як того вимагає ч.4 ст. 137 ЦПК України. Також, відповідно до Розрахунку суми гонорару про надання правничої допомоги №185/24-Ц від 18.06.2024 р. не вказано скільки часу витратив представник Позивача на надання правничої допомоги та не зазначена грошова сума за годину його праці. Звертає увагу і на те, що в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують надання правничої допомоги, а саме: підтвердження сплати послуг адвоката (квитанція до прибуткового касового ордеру/касовий ордер/платіжне доручення) - це є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування таких витрат.

Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали позовної заяви, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, визнавши їх достатніми для вирішення справи, судом встановлено наступне

12.06.2021 року приватним нотаріусом Бучанського (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, було вчинено виконавчий напис нотаріуса № 84289, про стягнення у безспірному порядку з ОСОБА_1 , на користь ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» заборгованість за споживчим кредитним договором № від 15.05.2019 року у розмірі 42 621,71 грн. та складається з:

- 4 486,48 грн. - тіло кредиту;

- 37 135,23 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом;

- 1 000, 00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису.

31.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко Іваном Павловичем було відкрите виконавче провадження ВП № НОМЕР_3 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документа.

Згідно відповіді НБУ, щодо надання інформації про ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» (код за ), було повідомлено, що: «Згідно з інформацією, яка міститься у Державному реєстрі фінансових установ, ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» (Код ) не набувало статусу Фінансової установи. Відповідно до інформації із Реєстру осіб, які не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги, ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» не ставало на облік як юридична особа, яка має право надавати окремі Фінансові послуги. Разом з цим, ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» не внесено до Реєстру колекторських компаній. З огляду на вищевикладене, повідомляємо, що у ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» відсутнє свідоцтво про реєстрацію як Фінансової установи, та, відповідно, відсутні діючі, анульовані, відкликані чи призупинені ліцензії на провадження діяльності з надання фінансових послуг, зокрема, на надання послуг з Факторингу.

Також, відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 01.11.2021 № 3897/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 25.10.2021 № 4 та на підставі підпунктів «е», «з» та «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», а саме у зв`язку з неодноразовим порушенням нотаріусом законодавства при вчиненні нотаріальних дій, які встановлені рішеннями судів, що завдало шкоди фізичним та юридичним особам, та набранням законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні нею нотаріальних дій та неодноразовим порушенням нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 07.11.2005 за № 6014 на ім`я ОСОБА_2 - анульовано.

Відповідно до інформації, наданої Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Київ), згідно з пунктом 2 частини першої статті 30, статті 301 Закону на підставі вищезазначеного наказу Міністерства юстиції України наказом міжрегіонального управління від 02.11.2021 № 1633/6 нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Грисюк О.В. припинена з 02.11.2021.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства.

Цими актами є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5.

Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку Пунктом 3.1 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно п. п. 3.2, 3.5 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

Таким чином, за результатами аналізу вищенаведених норм, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому, вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувану можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст. 15,16,18 Цивільного кодексу України, ст.ст. 5 0 ,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження№61-84цс19).

Таким чином, нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання, чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису.

Таку правову позицію викладено в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2017 року № 201/1662/16-ц.

Приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не дотримано вимог щодо безспірності заборгованості боржника. Приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення виконавчого напису, передбаченої п. 2.3 Глави 16 Порядку.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 Про затвердження переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Згідно роз`яснення пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні, в п. 6 зазначено, що відповідачем у таких справах є особа на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом.

Відповідно до ст. 88 Закону України Про нотаріат та ст.ст. 1, 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні, на підтвердження факту безспірності заборгованості відповідач мав б надати нотаріусу первинні бухгалтерські документи, чеки, квитанції, та інше, які підтверджують факти оплати або неналежної оплати.

Документами, які підтверджують безспірність заборгованості, не можуть бути розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості, складені банком. Останні є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача.

Належними доказами є первинні облікові документи, оформлені у відповідності до Закону України Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в У країні, Постанови правління НБУ №566, Постанови правління НБУ №174 - виписки з рахунку, платіжні доручення, меморіальні ордери та ін.

На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнанні їх.

Зокрема, документом, що може (з врахуванням заяв чи листів боржника) підтверджувати такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача про звернення стягнення на предмет застави з підписом боржника про його отримання.

Аналізуючи все вищевказане можна прийти до висновку, що вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням норм законодавства, зокрема, ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, а саме:

-оскаржуваний виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, однак нотаріус не врахував, що вчинення виконавчого напису було можливо лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору;

-сума заборгованості не є безспірною, проте нотаріус не перевірив безспірність вимог стягувача;

-при вчиненні виконавчого напису не було враховано практику Великої Палати Верховного Суду у справі № 444/9519/12 (пр. № 14-10 цс 18) від

-28.03.2018 року, згідно якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування;

-приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення стягувачем та отримання боржником повідомлень щодо наявності заборгованості за кредитним договором та вимог про виконання зобов`язань за цим договором;

-кредитни й договір № від 15.05.2019 року, який був укладений (ніби) між первісним кредитором ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» (Код ) та позивачем, був укладений за допомогою дистанційних засобів та нотаріально не посвідчувався.

З огляду на означене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і повному з`ясуванні обставин справи, суд приходить до висновку про доведеність обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги і позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність ).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Відповідно до положень п. 1 ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що стороною позивача надано докази на підтвердження вимог понесених витрат на правничу допомогу, а саме: засвідчену копію Договору про надання правової/правничої допомоги №185/24-Ц від 18.06.2024, засвідчену копію Опису надаваємих послуг до Договору про надання правової/правничої допомоги №185/24-Ц від 18.06.2024 р.

Водночас за змістом ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Також, у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Зважаючи на викладені норми, судом має братися до уваги досвід адвоката у подібних справах, обсяг, якість та характер наданих послуг та чи відповідають вони ціні в розмірі 15 000 грн.

Як вбачається із узгодженого між адвокатом позивача - Кожем`яченко В.В. та Позивачем - ОСОБА_1 . мінімального об`єму надаваємих послуг Виконавцем, згідно Договору про надання правової/правничої допомоги №185/24-Ц від 18.06.2024 р. такі види послуг як : участь адвоката у судовому засіданні; підготовка та направлення процесуальних документів пов`язаних з розглядом справи (клопотання, відзив, відповідь на відзив, заперечення, пояснення, інші заяви з процесуальних питань) Адвокатом Кожем`яченко В.В. під час розгляду цивільної справи №754/9489/24 не здійснювались.

Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, а також розгляду справи в спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи, суд вважає можливим зменшити розмір судових витрат та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача в сумі 7 500.00 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи по справі.

Оскільки, Позивач звільнений від судового збору при розгляді таких справ, то у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у сумі 1 211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4,12-13, 141, 206, 258-259, 265, 268, 270, 352-355 ЦПК України, ст.ст.546, 572, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст.19,87-89 Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерством юстиції України 22.02.2012 № 296/5, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дорі Фінанс», третя особа: приватний нотаріус Бучанського (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Голяченко Іван Павлович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в порядку захисту прав споживачів фінансових послуг - задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса № 84289 від 12.06.2021, вчинений Приватним нотаріусом Бучанського (Києво-Святошинського) районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, пр. стягнення у безспірному порядку з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ), на користь ТОВ «ДОРІ ФІНАНС» () заборгованість за споживчим кредитним договором № від 15.05.2019 року, у розмірі 42 621,71 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОРІ ФІНАНС» (, адреса: вул. Гната Хоткевича, буд.5, офіс 202, м.Київ, 02094) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 500.00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОРІ ФІНАНС» (, адреса: вул. Гната Хоткевича, буд.5, офіс 202, м.Київ, 02094) на користь держави судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску інших поважних причин.

Рішення складено та підписано 21 жовтня 2024 року.

Суддя: О.М. Панченко