Справа №760/4638/24
Провадження №2/760/6496/24
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

02 вересня 2024 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Аксьонова Н.М.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування майном шляхом припинення права на частку у спільному майні шляхом виплати компенсації та визнання права власності за відповідачем, відшкодування моральної шкоди та втраченої вигоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд

1) вважати ОСОБА_2 такою, що прийняла спадщину в порядку спадкування за законом, після смерті її сестри ОСОБА_3 , на 63/100 частин 3-х кімнатної комунальної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 71,5 кв.м., житловою площею 49,2 кв.м. та припинити його право на частку в квартирі, після отримання грошової компенсації вартості 37/100 часток квартири у розмірі, згідно оціночної експертизи, а також стягнути з відповідача на користь позивача 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 450 000 грн втраченої вигоди та визнати право власності за відповідачем на всю квартиру в цілому ( АДРЕСА_2 ;

2) стягнути з відповідача на його користь кошти оплати за проведення експертиз, оцінку майна, за технічний паспорт БТІ, витрати на проведення ремонтів, монтаж лічильників, шкоду, збитки, судовий збір та витрати пов`язані з розглядом справи згідно квитанцій та договорів, а також стягнути розходи на переїзди, ремонти комунальні, що буде підтверджено чеками, очікує понести ще витрати 50000 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 лютого 2024 року для розгляду визначено суддю Аксьонову Н.М.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 лютого 2024 року вказану позовну заяву було залишено без руху, а позивачу надано строк для усунення недоліків. В ухвалі було зазначено таке.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

У порушення вказаних вимог, позовна заява не містить реєстраційний номер облікової картки платника податків або номер і серію паспорта відповідача та його дати народження.

Пунктом 3 ч.3 ст.175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Однак, позовна заява не містить зазначення ціни позову, обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються.

Згідно з п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Так, матеріально-правова вимога позивача до відповідача повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію.

У разі порушення цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного засобу захисту, який залежить від виду порушення та від наявності чи відсутності між сторонами зобов`язальних правовідносин. Тобто, потерпіла особа обирає саме той засіб захисту, який відповідає характеру порушення його права чи інтересу та ґрунтується на законі.

Так, статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно положень статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

В роз`ясненнях, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» зазначено, що суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду. Під підставами позову, як вказує Верховний суд України, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Підстави позову становлять обставини (фактична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу, і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Так, звернувшись до суду з указаним позовом, позивач просить 1) вважати ОСОБА_2 такою, що прийняла спадщину в порядку спадкування за законом, після смерті її сестри ОСОБА_3 , на 63/100 частин 3-х кімнатної комунальної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 71,5 кв.м., житловою площею 49,2 кв.м. та припинити його право на частку в квартирі, після отримання грошової компенсації вартості 37/100 часток квартири у розмірі, згідно оціночної експертизи, а також стягнути з відповідача на користь позивача 100 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, 450 000 грн втраченої вигоди та визнати право власності за відповідачем на всю квартиру в цілому ( АДРЕСА_2 ; стягнути з відповідача, на його користь кошти оплати за проведення експертиз, оцінку майна, за технічний паспорт БТІ, витрати на проведення ремонтів, монтаж лічильників, шкоду, збитки, судовий збір та витрати пов`язані з розглядом справи згідно квитанцій та договорів, а також стягнути розходи на переїзди, ремонти комунальні, що буде підтверджено чеками, очікую понести ще витрати 50000 грн.

Однак, якою нормою закону передбачені такі способи захисту, у позовній заяві не зазначив.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Крім того, згідно з ч.5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

В позовній заяві позивач зазначив, що йому та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належать відповідно частки квартири спільного сумісного заселення, за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_3 померла, не залишивши заповіт, її місце захоронення невідоме. Її рідна сестра - відповідачка ОСОБА_2 спадщину прийняла та свідомо не оформляє її. Вона постійно проживає за кордоном, в м. Києві теж має житло.

Разом з тим, позивачем не зазначено, якими доказами підтверджуються вказані обставини, а також не додано їх до позовної заяви.

Одночасно судом роз`яснено, що відповідно до ч.2, 4 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 450000 грн втраченої вигоди та стягнути з відповідача на його користь кошти оплати за проведення експертиз, оцінку майна, за технічний паспорт БТІ, витрати на проведення ремонтів, монтаж лічильників, шкоду, збитки, судовий збір та витрати пов`язані з розглядом справи згідно квитанцій та договорів, а також стягнути витрати на переїзди, ремонти комунальні, що буде підтверджено чеками, очікує понести ще витрати 50000 грн.

Однак, позовна заява не містить виклад обставин, якими позивач обґрунтовує зазначені вимоги.

Також, позивачем заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000 грн.

Проте, позивачем не зазначено, у чому полягає завдана йому моральна шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

22 квітня 2024 року позивач подав клопотання про долучення доказів.

12 серпня 2024 року від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, а також додаткові пояснення, в яких містилося прохання витребувати докази.

Проте недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі від 27 лютого 2024 року позивачем не усунуті.

Окрім цього, позивач зазначає, що докази належності йому та ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належать відповідно частки квартири спільного сумісного заселення, за адресою: АДРЕСА_3 , докази смерті ОСОБА_3 та доказів, що вона не залишила заповіт, та те, що її рідна сестра - відповідачка ОСОБА_2 спадщину прийняла та свідомо не оформляє її, а також докази реєстрації останньої у спірній квартирі містяться в матеріалах справи №760/14515/16, №759/1322/16 та у спадковій справі №8/2015, до яких в нього немає доступу.

Разом з тим, в ухвалі віл 27 лютого позивачу було роз`яснено право на подання клопотання про витребування доказів, а також порядок подання такого клопотання.

Проте, позивач заявивши клопотання про витребування доказів, не дотримався вимог ст.83 ЦПК України, тому ухвалою від 02 вересня 2024 року клопотання про витребування доказів було повернуто без розгляду.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч.2 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно ч.4 ст.83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України вказано, що позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Таким чином цивільно-процесуальне законодавство чітко передбачає, яким вимогам повинна відповідати позовна заява, а також в якому порядку і в які строки позивач позивне подати докази, а також які дії повинен він вчинити у випадку, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин.

Судом було надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, проте позивач не виконав вимоги ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Згідно ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи викладене, а також те, що наслідки невиконання ухвали про залишення позовної заяви без руху були роз`яснені позивачу, а невиправлені недоліки позовної заяви є очевидними та суттєвими, що унеможливлює відкриття провадження у справі, позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Керуючись статтями 175, 185, 260, 261 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування майном, шляхом припинення права на частку у спільному майні шляхом виплати компенсації та визнання права власності за відповідачем, відшкодування моральної шкоди та втраченої вигоди - повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Суддя Солом`янського районного суду

міста Києва Н.М. Аксьонова