КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/2433/23
Провадження № 2/488/323/24
РІШЕННЯ

Іменем України

22.10.2024 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Чернявська Я.А., розглянувши цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, розірвання договору купівлі-продажу, відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась з цивільним позовом в Корабельний районний суд міста Миколаєва до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , в якому просить розірвати договір купівлі-продажу телевізора realme TV Full HD 43 (RMT 102) серійний номер НОМЕР_1 , який був укладений 17 лютого 2021 року між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 та стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11999,00 грн. вартості телевізора на час пред`явлення вимоги, 6000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди та 67,00 грн. на відшкодування збитків.

В обґрунтування позову зазначив, що 17.02.2021 року позивач ОСОБА_1 придбав телевізор realme TV Full HD 43 (RMT 102) серійний номер НОМЕР_1 у продавця ФОП ОСОБА_2 - магазин ОСОБА_3 за який сплатив 6999,00 грн., відповідно до чеку № 5478/2.

Разом з телевізором продавцем позивачу було видано посібник з експлуатації(інструкцію) та гарантійний талон виробу на розширену гарантію на панель телевізора строком в 2 роки, тобто гарантійний термін з 17.02.2021 року по 17.02.2023 року.

07.02.2023 року позивач звернувся до магазину Цитрус в м. Миколаєві та передав телевізор в сервісний центр для діагностики та ремонту, оскільки на екрані телевізора появилися сліди пошкоджених пікселів та вертикальні смуги, що унеможливлювало використання телевізора, що підтверджується квітанцією про приймання товару № НЛ000000013 від 07.02.2023 року та переміщенням в ремонт № 1865 від 07.02.2023 року.

24.02.2023 року сервісним центром Цитрус Сервіс був складений акт про відмову в в гарантійному обслуговуванні №. В результаті огляду/діагностики комісія прийшла до висновку, що на дісплеї наявні вертикальні смуги, але в зв`язку з закінченням терміну було відмовлено в гарантійному обслуговуванні.

Позивач категорично не погоджується з відмовою у гарантійному обслуговуванні телевізора та вважає наявність вертикальних смуг на екрані телевізора істотними недоліками товару, що дає йому право відповідно до ч. 2 ст. 678 ЦК України та п. 4 ч. 1 ст. 708 ЦК України, за своїм вибором відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Також позивач вказує на душевні страждання спричиненні йому внаслідок несправності товару та відмови в його безкоштовному технічному обслуговуванні, тому вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди.

На підставі зазначеного позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 21.07.2023 року провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам.

12.04.2024 року ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача адвоката Островського Сергія Борисовича про витребування доказів, постановлено витребувати від Компанії „Цитрус ( адреса: 65014, м. Одеса, вул. Маразліївська, 1/20) інформацію щодо вартості телевізора - realme TV Full HD 43 (RMT 102) станом на 11.07.2023 року та станом на 18.12.2023 року.

В судове засідання призначене на 12.09.2024 сторони повідомлені своєчасно та належним чином не з`явилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Представник позивача - адвокат Островський С.Б. надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив про задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_2 , скористався своїм правом в порядку ст. 178 ЦПК України, надав до суду відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти розірвання договору купівлі-продажу телевізору щляхом повернення суми вказаної в розрахунковому документі № 5478/2 від 17.02.2021 року у розмірі 6999,00 грн., просив відмовити у задоволені вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки у судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

З огляду на вказане, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін по справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, відзив відповідача, суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

17.02.2021 року позивач ОСОБА_1 придбав телевізор realme TV Full HD 43 (RMT 102) серійний номер НОМЕР_1 у продавця ФОП ОСОБА_2 - магазин ОСОБА_3 за який сплатив 6999,00 грн., відповідно до чеку № 5478/2.

07.02.2023 року позивач звернувся до магазину Цитрус в м. Миколаєві та передав телевізор в сервісний центр для діагностики та ремонту, оскільки на екрані телевізора появилися сліди пошкоджених пікселів та вертикальні смуги, що унеможливлювало використання телевізора, що підтверджується квітанцією про приймання товару № НЛ000000013 від 07.02.2023 року та переміщенням в ремонт № 1865 від 07.02.2023 року.

24.02.2023 року сервісним центром Цитрус Сервіс був складений акт про відмову в в гарантійному обслуговуванні №. В результаті огляду/діагностики комісія прийшла до висновку, що на дісплеї наявні вертикальні смуги, але в зв`язку з закінченням терміну було відмовлено в гарантійному обслуговуванні.

Відповідно до гарантійного талону виробу телевізора realme TV Full HD 43 (RMT 102) серійний номер НОМЕР_1 від 17.02.2021 року розширена гарантія на панель становить 2 роки ( з 17.02.2021 року по 17.02.2023 року) гарантійний талон заповнений продавцем/відповідачем та завірений печаткою магазину Цитрус під маркою якого відповідач здійснював господарську діяльність на підставі ліцензійного договору від 01.04.2021 року до 29.08.2023 року.

Так, відповідач у відзиві не заперечував проти розширеної гарантії на панель телевізора строком у 2 роки.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 675 ЦК України договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк). Гарантія якості товару поширюється на зсі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором.

Гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу (ч. 1 ст. 676 ЦК України).

Згідно з ч. З ст. 698 ЦК України до відносин за договором роздрібної купівлі-продажу з участю покупця-фізичної особи, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (надалі Закон) гарантійний строк - строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або будь-якому іншому документі, що додається до продукції.

Відповідно до інформації з інтернет сайту Цитрус від 05.07.2023 року вартість телевізора realme TV Full HD 43 (RMT 102) становить 11999,00 грн., тобто на момент подання позову до суду, на що посилається позивач, як на доказ в обгрунтування вимоги про стягнення з відповідача суми іншої ніж він сплатив за товар за чеком № 5478/2 від 17.02.2021 року в розмірі 6999,00 грн.

Відповідач заперечував проти даного доказу, проте не надав до суду доказів на противагу вказаної ціни пристрою, станом на момент подання позову до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 679 ЦК України, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

За змістом наведеної правової нормиу випадку існування гарантії щодо якості товару обов`язок доведення обставин, що звільняють продавця від відповідальності, покладається на нього (до такого правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07.07.2021 року по справі № 591/2641/20).

Крім того, судом для з`ясування ціни товару постановлено витребувати докази від компанії Цитрус, проте ухвала суду була повернута без виконання.

Таким чином наданий позивачем доказ про актуальну ціну товару на момент звернення до суду приймається судом, як належний та допустимий доказ.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Об`єктивний, усебічний і справедливий розгляд будь-якої справи в судовому порядку можливий виключно за умови всебічного дослідження та вивчення судом обставин, що спричинили правовий конфлікт, способу його протікання та доказів і аргументів сторін у справі. Докази та власне сам процес доказування використовуються сторонами з метою доведення власної правової позиції та правоти, а тому від якості та повноти доказів, їх взаємопов`язаності залежить здатність суду скласти коректне враження про реальне вирішення правового конфлікту.

Об`єктивація самого процесу доказування розкривається через попередню відчуженість, неупередженість і необізнаність судді в деталях правового конфлікту, що виник між сторонами. Для судді в такому конфлікті важливим є пошук істини та встановлення правового порядку в реалізації відносин у подальшому. Цей процес сам по собі складний, особливо коли цивільно-правові спори виникають за обставин неоднозначності законодавчого врегулювання. Отже, саме на доказову базу сторони покладають свої сподівання в питанні доведення суду власної правоти. Суд, оцінюючи логіку доведення та комплекс наданих доказів, повинен винести рішення. Отже, саме від результатів оцінки доказів залежить якість і коректність системного бачення судом обставин і характеру спору, а також шляху його вирішення.

Оцінка доказів у цивільному судочинстві є важливим процесуальним елементом інституту доказування в цілому. Вона є самостійним цілісним видом пізнавальної діяльності суду, яка повинна ґрунтуватися на певних методологічних засадах для забезпечення уніфікації й однакового підходу до процесу розв`язання правового конфлікту. І хоча сам термін «оцінка» за своїм семантичним значенням стосується переважно висновку щодо можливості та доцільності використання того чи іншого доказу в цивільному процесі, однак саме від умовиводу, який зробить суд у процесі дослідження доказів у такий спосіб, залежить формування кінцевої позиції щодо вирішення спору.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму ( ч. 1 ст. 655 ЦК України).

У відповідності до частин 1 та 2 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

За положеннями ч. 1 ст. 675 ЦК України товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продаж.

Згідно ч. 2 ст. 678 ЦК України у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

Таким чином, у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів»).

За умовами ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Разом з тим, за ч. 7 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» при розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред`явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Згідно ст. 708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережних продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

На підставі викладеного суд вважає, що вимога позивача щодо стягнення з відповідача на його користь вартості товару, виходячи з його ціни станом на момент пред`явлення позову до суду, є законною та обґрунтованою.

Також позивачем заявлено вимогу про відшкодування моральної шкоди, проте суд вважає, що вимога про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року(із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму № 5 від 25 травня 2001 р., № 1 від 27 лютого 2009 р.) надав роз`яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

За п. 5 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

У ст. 1 ЗУ «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» визначено поняття шкоди як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров`я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об`єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Відповідно до ст. 711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю у зв`язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу.

Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені параграфом 3 глави 82 ЦК України.

Таким чином у спорах про захист прав споживачів передбачено відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

В матеріалах справи відсутні докази того, що майну позивача було завдано шкоду або така шкода їм була завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, а тому в задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Також суд відмовляє позивачу в частині вимоги про відшкодування збитків в розмірі 67,00 грн. на підставі того, що дані витрати не відносяться до складу судових витрат.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в сумі 1211,00 грн. на користь держави.

Суд ухвалюючи рішення також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів сторін), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, астаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші доводи, зазначені сторонами у заявах по суті справи, окрім проаналізованих вище, грунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 259, 263, 264, 265, 268, 351-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, розірвання договору купівлі-продажу, відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Розірвати договір купівлі-продажу телевізора realme TV Full HD 43 (RMT 102) серійний номер НОМЕР_1 , який був укладений 17 лютого 2021 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 .

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) суму вартості телевізора на час пред`явлення вимоги до суду в розмірі 11 999,00 грн.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 )

Відповідач - ФОП ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 )

Суддя Я.А. Чернявська