Справа № 758/5631/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2024 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Захарчук С. С.,

за участю секретаря судового засідання - Обиход В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», про відшкодування матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.

Зазначав, що 23.01.2019 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів: автомобіля «Smart Fortwo», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Lexus», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень.

В подальшому вина ОСОБА_2 була підтверджена постановою Печерського районного суду м. Києва від 26.11.2019 у справі № 757/12495/19-п, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Smart Fortwo», номерний знак НОМЕР_1 , на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ».

17.12.2019 представником ОСОБА_1 ОСОБА_4 було подано заяву до ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» про виплату страхового відшкодування.

ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» на користь позивача було відшкодовано частину матеріального збитку, завданого дорожньо-транспортною пригодою, в межах ліміту встановленого полісом страхування, а саме: 88 259 грн. 55 коп.

Відповідно до звіту про визначенні вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 01-D/64/1 від 27.01.2020 вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Lexus RX 450 Hybrid», номерний знак НОМЕР_2 , складає 189 310 грн. 13 коп.

Посилаючись на те, що позивачу було сплачено страхове відшкодування у розмірі 88 259 грн. 55 коп. ТДВ Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 101 050 грн. 58 коп. невідшкодовану частину матеріальної шкоди.

Крім того, просив стягнути з відповідача витрати на послуги спеціаліста оцінювача ФОП ОСОБА_5 в розмірі 2 500 грн. та 25 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

У подальшому позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог , у якій він просив стягнути з відповідача на його користь 100 383 грн. 63 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 2 500 грн. витрат по оплаті послуг спеціаліста, 25 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 1 267 грн. судового збору.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав на те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, ухвалив розглядати справу за відсутності представника позивача та позивача.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання були повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву, в якій заперечив проти розміру суми матеріального збитку. Зазначив, що під час розрахунку не було враховано технічні особливості, вік та стан автомобіля «Lexus RX 450 Hybrid», що призвело до необґрунтованого збільшення розміру суми, необхідної на відновлення автомобіля, крім того, ліміт відповідальності за завдану матеріальну шкоду за договором страхування складав 100 000 грн., однак страховою компанією було сплачено 88 259 грн. 55 коп.

Крім того, доказів того, що пошкодження, зазначені в звіті про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу № 01-D/64/1 від 27.01.2020, який надав позивач, є пошкодженнями, завданими внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23.01.2019 не надано.

Посилаючись на зазначені обставини, просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України, ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що 23.01.2019 о 10 год. 30 хв. в м. Києві на бул. Дружби Народів, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Smart Fortwo», номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням на слизькій дорозі, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Lexus», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічні пошкодження (а.с.6).

Відповідно до постанови судді Печерського районного суду м. Києва від 26.11.2019 винним у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, визнано ОСОБА_2 (а.с. 6).

17.12.2019 представником ОСОБА_1 ОСОБА_4 було подано заяву до ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» про виплату страхового відшкодування (а.с. 8).

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу № 01-D/64/1 від 27.01.2020 вартість матеріального збитку транспортного засобу «Lexus RX 450 Hybrid», номерний знак НОМЕР_2 , складає 189 310 грн. 13 коп. (а.с.11-42).

Обгрунтовуючи позов, позивач, посилаючись на норми ст. 1194 ЦК України, просив стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і здійсненою страховою виплатою ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ», що складає 100 383 грн. 63 коп.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій статті 16 ЦК України.

У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом шкода відшкодовується: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Законом визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20).

Слід також зазначити, що відповідно до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. Відтак зазначена норма визначає, що саме законом встановлюється випадки, коли право особи припиняється внаслідок його нездійснення.

Зміст суб`єктивного цивільного права становлять такі юридичні правомочності, як реалізація особою права на дії; можливість вимагати певної поведінки від інших; можливість захисту порушеного права в юрисдикційному порядку (зокрема, у досудовому та судовому порядку).

Отже, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин - 23.01.2019) (далі - Закон)).

Відповідно до ст. 22.1. Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_3 вказав на те, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ТДВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» та страховою компанією 26.02.2020 йому було виплачено страхове відшкодування у розмірі 88 926 грн. 50 коп., на підтвердження чого надано виписку з особового рахунку (а.с. 100).

Як вбачається з виписки з особового рахунку, страхове відшкодування у розмірі 88 926 грн. 50 коп. було здійснено згідно страхового акту № 19.59.5424495-587.

Відповідно до ст. ст. 34.1, 34.4 Закону страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до абз. 1 ст. 36. 1 Закону страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Відповідно до абз. 1,2 ст. 36. 2 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до ст. 9.4 Закону страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Таким чином, страховик, відповідно до зазначеного Закону відшкодовує оцінену шкоду та в межах ліміту, встановленим договором.

Отже, за загальним правилом, страховик виплачує страхове відшкодування у розмірі шкоди, оціненої страховиком.

Позивачем не надано доказів того, що страхове відшкодування було здійснено страховиком на підставі доданого ним до позову звіту, не надано доказів того, яким чином і на підставі чого страховик дійшов висновку, що розмір страхового відшкодування складає 88 926 грн. 50 коп., ураховуючи те, що зі слів відповідача, ліміт відповідальності встановлено - 100 000 грн.

Зі змісту звіту, наданого позивачем, вбачається, що датою оцінки автомобіля «Lexus RX 450 Hybrid», номерний знак НОМЕР_2 , є - 17.01.2020, огляд автомобіля було проведено 17.01.2020.

Таким чином, згідно даних звіту, огляд автомобіля було проведено майже через рік після дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, у звіті не вказано, що пошкодження автомобіля, виявлені під час його огляду, який, як вказано у звіті, був проведений 17.01.2020, виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23.01.2019 в м. Києві на бул. Дружби Народів за участю автомобіля «Smart Fortwo», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Lexus», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, в силу норм ст.ст. 77, 79 ЦПК України, суд не сприймає наданий позивачем звіт визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу як належний та достовірний доказ на підтвердження розміру матеріальної шкоди, завданої позивачу, пошкодженнями автомобіля, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23.01.2019.

Виходячи з вищевикладеного, правових підстав для задоволення позову немає.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-82, 133, 134, 137, 139, 141, 223, 258-259, 263-265, 268, 273, 353, 354 ЦПК України, ст. ст. 3, 12, 15, 16, 23, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, ст. ст. 3, 5, 22, 29, 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , паспортні дані та реєстраційний номер облікової картки платника податків - не відомі) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , паспортні дані та реєстраційний номер облікової картки платника податків - не відомі), третя особа - товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ» (04211, м. Київ, пр. Героїв Сталінграду, буд. 4, корп. 6а, 2 поверх, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України - 32404600) , про відшкодування матеріальної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. С. Захарчук