КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/10174/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів - Мазурик О. Ф., Желепи О. В.

при секретарі Мудрак Р. Р.

за участі представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» Шриниха Т. Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Печерського районного суду м. Києва у складі судді Хайнацького Є. С.

від 27 лютого 2024 року

у цивільній справі № 705/289/22-ц Печерського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії

В С Т А Н О В И В:

В січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом до АТ КБ «ПриватБанк», обґрунтовуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір позивача - ОСОБА_2 .

Позивач, як єдиний спадкоємець, звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. 19.08.2021 року від приватного нотаріуса Андрух С. Д. надійшов лист, у якому повідомлено, що позивачці направлено за належністю (за місцем заведеної спадкової справи) претензію кредитора АТ КБ «ПриватБанк» від 21.07.2021 року № SAMDN9621 про погашення заборгованості за кредитним договором від 12.05.2008 року в сумі 42 842,29 грн, до спадкоємців боржника ОСОБА_2 , у спадковій справі № 19/2017, номер у спадковому реєстрі 61194869.

Вказувала, що про те, що матір`ю було оформлено кредит, позивачу не було відомо.

Згодом від АТ КБ «ПриватБанк» позивачем було отримано лист-претензію від 01.09.2021 року з вимогою сплатити заборгованість по кредитному договору, укладеному із ОСОБА_2 , на загальну суму 42 842,29 грн.

Вважаючи такі дії відповідача незаконними, позивач звернулась за допомогою до адвоката. Проте, адвокатський запит банк проігнорував, надавши формальну відписку. Тому позивачем самостійно з`ясовано, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14 лютого 2017 року у справі № 705/6753/16-ц позов ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.05.2008 року у розмірі 24 155,20 грн.

10.10.2017 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 на підставі виконавчого листа № 705/6753/16-ц виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області 11.07.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 24 155,20 грн. Дана постанова була направлена відповідачу.

14.11.2017 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_3 у зв`язку зі смертю боржника, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дана постанова була направлена відповідачу. Таким чином, відповідачу ще у 2017 році було відомо про смерть ОСОБА_2 .

Позивач зазначала, що у спадщину вона не вступила, а тому вважає дії відповідача злочинними, оскільки відповідачем пропущені всі можливі строки на вчинення будь-яких дій спрямованих на повернення кредитних коштів.

Вважає, що протиправними діями відповідача моральному здоров`ю ОСОБА_1 спричинено значної шкоди, оскільки остання весь період намагається відновити свої порушені права, погано спить, відчуває постійну тривогу, порушенні нормальні життєві зав`язки через неможливість продовження активного громадського життя, позивач змушена докладати великі зусиль для відновлення нормальних життєвих відносин. Враховуючи присутність психологічно травмуючого фактору - незаконні дії відповідача, керуючись принципом розумності та справедливості розмір моральної шкоди становить 30 000,00 грн

Разом із тим, позивач зауважувала, що не ставить вимогу про стягнення моральної шкоди. Проте, для відновлення порушеного права позивач змушена була звернутись за допомогою до адвоката.

З урахуванням наведеного, враховуючи доводи, викладені в обґрунтування розміру заподіяної шкоди, з урахуванням страждань, змушених змін у житті позивача, порушенням нормального способу життя, розмір завданої відповідачем майнової шкоди (матеріальних збитків), що є витратами на правничу допомогу становить 5 000,00 грн.

Посилаючись на викладене, просила задовольнити позов.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм процесуального права неправильне застосування норм матеріального, просить рішення суду скасувати . Позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» майнову шкоду, завдану внаслідок незаконних дій відповідача у розмірі 5 000 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

Апелянт вказує, що автоматичний розподіл даної справи відбувся 25 квітня 2022 року, разом з тим, ухвала про відкриття провадження у даній справі постановлена лише 07 квітня 2023 року, а оскаржуване рішення ухвалено 27 лютого 2024 року, що є порушенням вимог ст. 275 ЦПК України. Зазначала, що відповідачу ще в 2017 році було відомо про смерть ОСОБА_2 , а тому Банком пропущені всі можливі строки на вчинення будь-яких дій, спрямованих на повернення кредитних коштів за договором від 12 травня 2008 року, укладеного між Банком та ОСОБА_2 .

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник відповідача заперечила проти апеляційної скарги, просила її залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним.

Позивачка та її представник -адвокат Пархета М. А. в судові засідання, призначені на 31 липня 2024 року та 23 вересня 2024 року не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Адвокатом Пархетою М.А. в судові засідання, на 31 липня 2024 року та 23 вересня 2024 року, що за його клопотанням призначені у режимі відеоконференції, подавались заяви про відкладення розгляду справи на іншу дату через введення в Україні військового стану та його зайнятість в іншій справі та в іншому суді.

Колегія суддів, з врахуванням вимог ст. 372 ЦПК України, вважає за можливе розглядати дану справу у відсутність позивачки та її представника, оскільки поважних причин неприбуття у судове засідання не встановлено.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення представник відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною першою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Законодавець у статті 4 ЦПК України встановив, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, а також запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (пункти 4, 5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 01.02.1995 року серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Уманської міської Ради народних депутатів Черкаської області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 02.08.2017 року серії НОМЕР_2 , виданим Виконавчим комітетом Кочержинської сільської ради Уманського району Черкаської області.

Відповідно до довідки про склад спадкоємців від 16.09.2021 року, виданої приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Андрух С. Д., єдиним спадкоємцем, який подав заяву про прийняття спадщини являється дочка спадкодавця ОСОБА_1 .

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.02.2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.05.2008 року у розмірі 24 155,20 грн.

Постановою головного державного виконавця Уманського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області від 10.10.2017 року № НОМЕР_4 відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 705/6753/16-ц, виданого Уманським міськрайонним судом Черкаської області 11.07.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» боргу в сумі 24 155,20 грн.

14.11.2017 року була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_3 у зв`язку зі смертю боржника, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дана постанова була направлена відповідачу.

Згідно з повідомленням від 19.08.2021 року № 31/02-14 приватного нотаріуса Андрух С. Д. (а.с 14, т. 1) зазначено, що йому було направлено за належністю (за місцем заведеної спадкової справи) претензію кредитора АТ КБ «ПриватБанк» від 21.07.2021 року (а.с. 15, т. 1) № SAMDN9621 про погашення за кредитним договором від 12.05.2008 року в сумі 42 842,29 грн, до спадкоємців боржника ОСОБА_2 , яка є спадкодавцем у спадковій справі № 19/2017, номер у спадковому реєстрі 61194869.

01.09.2021 року позивачу було надіслано претензію кредитора АТ КБ «ПриватБанк» №SAMDN9621 про погашення заборгованості за кредитним договором від 12.05.2008 року в сумі 42 842,29 грн, як до спадкоємця боржника ОСОБА_2 (а.с 17, т. 1).

Також судом встановлено, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.05.2023 року у справі № 705/2975/22 позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.05.2008 року у розмірі 1 809,81 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 20.09.2023 року у справі №705/2975/22 рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.05.2023 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено у зв`язку із тим, що АТ КБ «ПриватБанк» не довів факту пред`явлення вимоги кредитодавцем до спадкоємця у межах строків, визначених статтею 1281 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що дії банку щодо звернення до спадкоємця боржника із вимогою про погашення заборгованості не можуть бути визнані незаконними, адже ураховуючи наявність заборгованості у ОСОБА_2 , АТ КБ «ПриватБанк» вчинив належні дії з реалізації свого права, передбаченого ст. ст. 1281, 1282 ЦК України. Ураховуючи, що обставини пропуску банком строку були предметом розгляду в межах розгляду справи № 705/2975/22, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено, а судом не встановлено порушень цивільного законодавства в діях відповідача при зверненні з вимогою до спадкоємця боржника, оскільки відповідач діяв у спосіб та в порядку, визначеному законодавством.

Відмовляючи у стягненні витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн суд виходив із того, що позивачем на підтвердження їх понесених витрат не надано до суду визначення їх розміру, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що визначено ч. 3 ст. 137 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується із висновком суду з наступних підстав.

За змістом позовних вимог, позивач звертаючись із позовом про визнання дій банку незаконними, стверджуючи про неприйняття спадщини, прагнула досягнути юридичної визначеності й отримати підтвердження судом припинення прав банку, як кредитора, на одержання плати від позивачки за кредитним договором від 12.05.2008 року в сумі 42 842,29 грн, боржником за яким була ОСОБА_2 .

Між тим, судом встановлено, що позивачка прийняла спадщину та є єдиною спадкоємицею ОСОБА_2 й правовідносини, що виникли між банком і боржником ОСОБА_2 (який помер), після його смерті трансформувалися в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника й вирішуються в порядку положень ст. 1282 ЦК України.

Порядок та строки реалізації кредитором права на пред`явлення вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, а також наслідки пропуску строків, визначені статтею 1281 ЦПК України.

Встановивши, що у ОСОБА_2 , спадкоємицею якої є позивачка, на день відкриття спадщини була непогашена заборгованість за кредитним договором від 12.05.2008 року, що була стягнута у судовому порядку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що АТ КБ «ПриватБанк» вчинив належні дії з реалізації свого права, передбаченого статтями 1281, 1282 ЦК України, заявивши вимогу до ОСОБА_1 - спадкоємця боржника, тому дії банку про звернення до спадкоємця боржника із вимогою про погашення заборгованості не можуть бути визнані незаконними.

У подальшому, як встановлено судом, банк реалізував право на звернення до суду із позовом, про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Таке право гарантоване Конституцією України, а позивачкою не доведено, що з боку відповідача мало місце зловживання правом, або його використання на шкоду позивачці.

Отже висновок суду про відсутність підстав для визнання дій банку незаконними є обґрунтованим та підтвердженим матеріалами справи.

Щодо вимог про стягнення 5000 грн витрат на правову допомогу, колегія також погоджується із висновком суду щодо відсутності підстав для їх стягнення, з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, позивач посилається на приписи ст. 1166 ЦК України, вважаючи, що такі витрати спричинені незаконними діями відповідача та є шкодою, яка обумовлена необхідністю звернутися за допомогою адвоката.

За загальними положеннями, наведеними у статті 1166 цього Кодексу, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За змістом позовної заяви позивач ототожнює розмір майнової шкоди із витратами на оплату правової допомоги за договором, утім за своєю правовою природою витрати на правову допомогу, що ґрунтуються на договірних відносинах, можуть бути відшкодовані виключно у спосіб, передбачений процесуальним законодавством.

Витрати, зокрема, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката є такими, що понесені особою у зв`язку із реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді певної справи у суді. Такі витрати процесуальним законом віднесено до судових витрат, вони відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом; їх не можна визнати збитками чи шкодою у розумінні положень цивільного законодавства України й вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в іншому провадженні.

Аналогічну правову позицію закріплено у постановах Верховного Суду України від 20.05.2009 у справі № 6-3261св08, від 27.01.2010 у справі № 6-11633св09, від 03.02.2010 у справі № 6-15773св09.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як визначено у ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оскільки позивачем не дотримано вимоги процесуального закону із якими пов`язана можливість покладення таких витрат на протилежну сторону, ураховуючи, що підстав для задоволення позову не встановлено, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у позові у цій частині.

Доводи апеляційної скарги щодо строків відкриття провадження у справі й розгляду справи колегією суддів відхиляються, як такі, що не стосуються змісту та мотивів оскаржуваного судового рішення.

Доводи апеляційної скарги щодо пропуску банком усіх строків на звернення із вимогою до спадкоємців боржника, також відхиляються з підстав наведених у мотивувальній частині цієї постанови, адже по суті є заперечення права банку звернутися до спадкоємця, що передбачене ст. 1281 ЦК України.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Отже оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги не встановлені.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 17 жовтня 2024 року.

Судді Є. П. Євграфова

О. В. Желепа

О. Ф. Мазурик