Дата документу 22.10.2024 Справа № 335/496/23
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 335/496/23 Головуючий у 1 інстанції: Антоненко М.В.
Провадження № 22-з/807/126/24 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
22 жовтня 2024 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
головуючої: Кочеткової І.В.,
суддів: Кухаря С.В.,
секретар: Бєлова А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Васильєв Павло Сергійович, про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат за професійну правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про захист прав споживача,
У січні 2023 року ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Васильєв П.С., звернувся до суду із позовом до АТ «Сенс Банк» про захист прав споживача.
Зазначав, що 02.12.2019 між ОСОБА_1 та AT «Альфа Банк» укладено оферту про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії (№ угоди 631306792), згідно якої позивач підписанням оферти пропонує відповідачу укласти угоду про обслуговування Кредитної картки та відкриття Відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною майбутнього Договору про банківське обслуговування фізичних осіб в AT «Альфа Банк». За змістом оферти кредитний договір має такі умови: ліміт кредитної лінії 200 000 грн., процентна ставка за користування кредитною лінією для торгових операцій та/або операцій зняття готівкою у розмірі 39,99% річних; тип процентної ставки фіксована. Обов`язковий мінімальний платіж складає 5% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією (далі - ОМП), але не менше 50 грн. Дата сплати ОМП визначається відповідно до умов Додатку №4 до Договору. Примірний графік та розрахунок сукупної вартості наведені в тарифах, які є невід`ємною частиною договору. Погашення кредиту здійснюється щомісячно в останній день розрахункового періоду шляхом договірного списання грошових коштів з рахунку № НОМЕР_1 в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу згідно з умовами Договору.
Угода вважається укладеною та набуває чинності з моменту підписання Банком акцепту.
Зазначав, що кредитний договір ним так і був підписаний, але 02.12.2019 Банк відкрив кредитний ліміт 15 000,00 грн., який станом на січень 2023 року збільшився до 95 000,00 грн.
Зазначав, що він не надавав Банкові згоду на підвищення кредитного ліміту, проте зростання кредитного ліміту обумовлено погашенням банком процентів за рахунок кредитного ліміту, який трансформує борг по відсоткам у реальний борг перед банком у вигляді непогашеного кредитного ліміту, тим самим загальна «боргова яма» зростає, а погашення боргу взагалі не зменшує тіло кредиту, тому що усі кошти, які позивач сплачував, банк використовує виключно на погашення відсотків та супутніх витрат на обслуговування кредиту.
Окрім того, щомісяця відповідач виконує списання з позивача: розрахунково-касове обслуговування основної картки (від суми заборгованості на кінець РП), за що бере додаткову винагороду 60 грн.; списання процентів за користування кредитом (покупки) біля 300 грн. ; списання процентів за користування кредитом (готівкові операції) біля 3 тис.; списання плати за користування послугою смс - інформування 15 грн.; щомісячний платіж за страховий пакет від фінансових ризиків біля 85 грн.; щомісячна комісія за страховий пакет від нещасного випадку біля 823 грн.; 5% від суми заборгованості за кредитною лінією на відповідний місяць; списання плати за користування послугою m-banking біля 15 грн.;
Позивач вказує, що вищевказані умови сторонами в оферті/акцепті не погоджувались. Тому, покладання на позивача обов`язків без фактичного письмового погодження останнім свідчить про недійсність таких умов (частин 1, 2, 5, 7 ст. 18 Закону Укрвїни «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-ХІІ), аналогічний висновок є у постанові Верховного Суду від 07.04.21 справа №766/8096/20).
15.04.21 позивач став безробітним, втратив єдине джерело доходу та не може знайти нову роботу. Із введенням воєнного стану пошук роботи став ще складніший у зв`язку з раптовим припинення господарської діяльності багатьох підприємств та скорочення виробничих підприємств, бізнесу ті інше (це є загальновідомою інформацією). Останні 15 років він страждає на хронічні захворювання, які призвели до важкого фізичного стану і є додатковою суттєвою перешкодою для працевлаштування.
14.11.2022 він подав відповідачу заяву про реструктуризацію боргу та про форс-мажор, яка банком залишена без задоволення.
Посилаючись на вищенаведені обставини, позивач просив суд:
- визнати недійсними умови за офертою від 02 грудня 2019 року на укладання угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії (№ угоди 631306792) Акціонерного товариства «Сенс Банк» (до зміни назва «Альфа-Банк») відносно ОСОБА_1 щодо: стягнення коштів; розрахунково-касового обслуговування основної картки (від суми заборгованості на кінець РП); списання процентів за користування кредитом (покупки); списання процентів за користування кредитом (готівкові операції); списання плати за користування послугою смс-інформування; щомісячних платежів за страховий пакет від фінансових ризиків (неналежний відповідач); щомісячних комісій за страховий пакет від нещасного випадку (неналежний відповідач); списання 5% від суми заборгованості за кредитною лінією на відповідний місяць; списання плати за користування послугою M-BANKING;
-зобов`язати Акціонерне товариство «Сенс Банк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за офертою від 02 грудня 2019 року на укладання угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії (№ договору 631306792) з огляду на недійсність умов Акціонерного товариства «Сенс Банк» зі стягнення коштів з ОСОБА_1 щодо: стягнення коштів; розрахунково-касового обслуговування основної картки (від суми заборгованості на кінець РЦ); списання процентів за користування кредитом (покупки); списання процентів за користування кредитом (готівкові операції); списання плати за користування послугою смс- інформування; щомісячних платежів за страховий пакет від фінансових ризиків; щомісячних комісій за страховий пакет від нещасного випадку;списання 5% від суми заборгованості за кредитною лінією на відповідний місяць; списання плати за користування послугою M-BANKING;
- зобов`язати Акціонерне товариство «Сенс Банк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за офертою від 02 грудня 2019 року на укладання угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії (№ угоди 631306792) з огляду на форс-мажорні обставини (тобто обставин переборної сили) які розпочались 24 лютого 2022 року щодо військової агресії Російської Федерації проти України.
Рішенням Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 04 квітня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Сенс Банк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором від 02.12.2019 про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії (№ угоди 631306792), з огляду на нікчемність положень договору про списання плати за користування послугою смс-інформування.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Васильєв П.С., подав апеляційну скаргу.

Постановою Запорізького районного суду Запорізької області від 05 серпня 2024 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Васильєв П.С.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 квітня 2024 року у цій справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог про покладення обов`язку на АТ «Сенс Банк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором від 02.12.19 року про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії (№ угоди 631306792) про списання плати за розрахункове обслуговування основної картки, списання плати за користування послугою m-banking скасовано.

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , в зазначеній частині позовних вимог задоволено.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Сенс Банк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором від 02 грудня 2019 року про обслуговування кредитної лінії ( № угоди 631306792) з огляду на нікчемність договору про списання плати за розрахункове обслуговування основної картки, списання плати за користування послугою m-banking. В іншій оскаржуваній частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

08 серпня 2024 року до апеляційного суду від представника ОСОБА_1 адвоката Васильєва П.С надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 46000, 00 грн.

09 серпня 2024 року від представника АТ «Сенс Банк» - адвоката Ременюк Т.О. надійшли заперечення на вказану заяву, в яких просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу, зазначивши, що заявлені вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 46000, 00 грн. є вочевидь завищеними, надуманими, не відповідають складності справи, не доведені доказами.

Звертає увагу на те, що позивачем також подано заяву про стягнення витрат на правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції, проте, проте під час розгляду справи такі вимоги не ставились. До заяви не подано жодного доказу сплати заявлених вимог в розмірі 46000, 00 грн., а акт виконаних робіт містить інформацію про сплату нібито лише 8000, 00 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши зміст вищезазначеної заяви, додатки до неї та матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що заява представника ОСОБА_1 адвоката Васильєва П.С. про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини 1, 2 статті 133 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини першої та другої статті137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на зазначене, положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

У відповідності до положень пункту 1 частини 2 статті 137 ЦПК України витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації.

Представником позивача подано заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 46000, 00 грн.

Зокрема, на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Васильєвим П.С. надано копії: Договору про надання юридичних послуг адвокатом від 10.12.2022, додаткової угоди до договору про надання юридичних послуг адвокатом від 10.12.2022, акту приймання-передачі юридичних послуг від 10.12.2022 на суму 8000, 00 грн., додаткової угоди до договору про надання юридичних послуг адвокатом від 12.05.2024, акту приймання-передачі юридичних послуг від 12.05.2024 на суму 8000, 00 грн. (т.3 а.с. 218-223).

Відповідно до умов Додаткової угоди від 10.12.2022 оплата послуг складається наступним чином: складання та подання позовної заяви - 8000, 00 грн., участь в одному судовому засіданні 2000, 00 грн., у разі задоволення позову в повному обсязі замовник додатково сплачує 40 000, 00 грн., у разі задоволення позову частково замовник додаткову сплачує 20 000, 00 грн.

Відповідно до Акту приймання-передачі юридичних послуг від 10.12.2022 вартість послуг адвоката за підготовку (складання) позовної заяви складає 8000, 00 грн.

Із заяви та вказаних документів видно, що представник позивача просить також стягнути витрати на правничу допомогу, понесені позивачем в суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої-другої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Для відшкодування понесених судових витрат учасник справи повинен подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс чи яких очікує зазнати у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були чи будуть понесені, а також заявити клопотання про компенсацію судових витрат до закінчення судових дебатів та надати докази щодо розміру понесених витрат у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Отже, кожна судова інстанція має вирішувати питання про розподіл судових витрат, тому за наведеними положеннями статті 134 зазначеного кодексу особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду тієї інстанції, де такі витрати були понесені.

За вказаних обставин вирішення питання стосовно витрат, які позивач поніс у суді першої інстанції, має вирішуватися з урахуванням положень частини другої статті 134 ЦПК України, а саме того, чи подавала особа відповідний розрахунок до цього суду.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у додатковій постанові від 28.12.2023 року в справі № 569/20104/21.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивач у відповідності до вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України не звертався до закінчення судових дебатів із заявою про стягнення витрат понесених у суді першої інстанції.

Докази на підтвердження розміру витрат, які він сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України позивачем до суду першої інстанції не надано.

За вказаних обставин, витрати на правову допомогу, понесені позивачем в суді першої інстанції, не можуть бути стягнуті апеляційним судом.

Колегія суддів звертає увагу, що сума витрат на правничу допомогу в розмірі 46000, 00 грн., які позивач просить стягнути з відповідача, не містить детального опису робіт та розрахунку.

Тобто, із вказаної суми не можна виокремити суму витрат на правову допомогу, які позивач поніс в суді першої інстанції.

Щодо витрат на правову допомогу, понесених позивачем в суді апеляційної інстанції.

Заява про стягнення витрат на правову допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції, подана з дотримання строку, передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а саме протягом п`яти днів після прийняття апеляційним судом постанови в справі.

Відповідно до умов Додаткової угоди від 12.05.2024 оплата послуг складається таким чином: складання та подання апеляційної скарги - 8000, 00 грн., участь в одному судовому засіданні 2000, 00 грн., у разі задоволення апеляційної скарги в повному обсязі замовник додатково сплачує 40000, 00 грн., у разі задоволення апеляційної скарги частково замовник додаткову сплачує 20000, 00 грн.

Відповідно до Акту приймання-передачі юридичних послуг від 12.05.2024 вартість послуг адвоката за підготовку (складання) апеляційної скарги в цій справі складає 8000, 00 грн.

Як зазначалось, заява не містить детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та їх вартість, окрім послуг адвоката за підготовку (складання) апеляційної скарги вартістю 8000, 00 грн.

З матеріалів справи видно, що в суді апеляційної інстанції відбулось три судових засідання, в яких представник позивача адвокат Васильєв П.С. був присутній з використанням власних технічних засобів позам межами приміщення суду, а саме: 03.07.2024 (тривалість 6 хв.), 24.07.2024 (тривалість -20 хв.), 05.08.2024 (тривалість 33 хв.).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 вказала, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Представник АТ «Сенс Банк» надавши заперечення на вказану заяву, просив зменшити заявлені вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 46000, 00 грн., оскільки вони є вочевидь завищеними, надуманими, не відповідають складності справи, не доведені доказами.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Колегія суддів, вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу на стадії апеляційного розгляду, дійшла висновку про те, що визначений ОСОБА_2 розмір витрат на професійну правничу допомогу (загальний розмір - 46000, 00 грн). є завищеним, вказані витрати не можна визнати належним чином обґрунтованими та дійсно понесеними у зв`язку із наданням необхідної за обставин цієї справи правової допомоги, а тому підлягають зменшенню.

Зважаючи на те, що позов задоволено частково, наявність заперечень відповідача на вказану заяву, а також складність та конкретні обставини справи, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції та їх характер, участь представника позивача в судових засіданнях, необхідність дотримання критерію співмірності та розумності розміру понесених стороною витрат, реальності адвокатських витрат, характер виконаної адвокатом роботи, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви та стягнення з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000, 00 грн., понесених позивачем в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 270, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Васильєв Павло Сергійович, про винесення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат - задовольнити частково.

Прийняти у цій справі додаткову постанову.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000, 00 грн. (шість тисяч грн.), понесені позивачем в суді апеляційної інстанції.

В іншій частині у задоволенні заяви ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Васильєв Павло Сергійович, про винесення додаткового рішення відмовити.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна додаткова постанова складена 23 жовтня 2024 року.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: С.В. Кухар

Д.А. Трофимова