Справа № 459/1602/24
Провадження № 2/459/425/2024
У Х В А Л А

судового засідання

22 жовтня 2024 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Отчак Н.Я.

з участю секретаря Лель Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні суду перебуває вказана цивільна справа.

Сторони будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання 22.10.2024 не з`явилися.

21.10.2024 до суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Астаповича О.В. надійшла заява про надання сторонам строку для примирення терміном в шість місяців. В обґрунтування клопотання вказує, що відповідач на даний час перебуває за кордоном, працює, справно сплачує аліменти позивачці та бажає зберегти сім`ю. При цьому, просить судове засідання 22.10.2024 проводити у його відсутності.

Позивачка подала 22.10.2024 заперечення на клопотання про надання строку на примирення та зазначила, що будь-які фактичні дані, якими б засвідчувались, що відповідач дійсно бажає примирення, відсутні. Вказує, що фактично їх шлюб припинив існування, відтак надання строку на примирення не матиме жодних наслідків, оскільки вони проживають окремо і не ведуть спільного господарства, що повністю виключає можливість відновлення сім`ї. Також зазначає, що між сторонами навпаки загострюються відносини, а відтак надання строку на примирення не відповідатиме її інтересам.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Ч. 7 ст. 240 ЦПК України визначено, що у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення, як це визначено ч. 7 ст. 240 ЦПК України.

Надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18 (провадження № 61-14859св19).

Крім того, позивачка у своїх запереченнях категорично заперечує проти задоволення вказаної заяви представника відповідача про надання сторонам строку на примирення.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (стаття 111 СК України).

Закріплена у статті 111 СК України норма права є диспозитивною, тому суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін.

Частиною сьомою статті 240 ЦПК України визначена можливість суду у справі про розірвання шлюбу суд зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок щодо застосування статті 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком».

Аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року по справі № 206/3459/16-ц (провадження № 61-21621св17).

Системний аналіз наведених положень матеріального та процесуального права дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 08 березня 2023 року у справі № 127/16963/22-ц, провадження № 61-203св23.

Із урахуванням вказаних норм матеріального і процесуального права, враховуючи категоричні заперечення позивачки, відсутність об`єктивних обставин, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні клопотання представника відповідача.

Суд також зазначає, що наявність наміру для примирення лише в однієї сторони, без згоди на це іншої сторони, не є правовою підставою для надання сторонам строку для примирення. При цьому, надання строку на примирення є правом, а не обов`язком суду.

Крім того, з часу подачі позову до суду 11.06.2024 та відкриття провадження у справі 13.06.2024 примирення між сторонами не відбулося, навпаки між сторонами загострюються відносини, про що у запереченнях зазначила позивачка, а тому доводи заяви представника відповідача спростовуються поясненнями позивачки, а саме щодо наявності достатнього часу для можливості примирення, оскільки спір перебуває на розгляді у суді й до цього часу.

Зважаючи на те, що позивачка категорично заперечує можливість спільного життя з відповідачем та примирення вважає неможливим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання строку для примирення сторін, а також враховуючи те, що примушування дружини до збереження шлюбу є порушенням її права на свободу, оскільки таке суперечитиме інтересам позиваки та моральним засадам суспільства.

Таким чином, суд вважає що клопотання відповідача про надання строку на примирення не обґрунтовано, та є таким, що суперечить інтересам одного з них та таке суперечення має істотне значення.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для надання сторонам строку для примирення.

За таких обставин, заяву представника відповідача про надання сторонам у справі строку для примирення слід залишити без задоволення.

При цьому, враховуючи, що представник відповідача подав клопотання про розгляд судового засідання 22.10.2024 у його відсутності, однак не просив проводити розгляд справи у відсутності сторони відповідача, відтак зважаючи на дані обставини, суд вважає, що для об`єктивного, повного та належного з`ясування всіх обставин розгляд справи слід відкласти.

Керуючись ст.ст. 223, 258-261, 353, 354 ЦПК України, - суд

у х в а л и в :

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Астаповича Олександра Вікторовича про надання сторонам у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу строку на примирення подружжя терміном в шість місяців - залишити без задоволення.

Судове засідання відкласти на 09:30год 11 листопада 2024 року.

Виклик сторін повторити.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя: Н. Я. Отчак