Справа № 429/7011/12
Провадження № 4-с/185/13/24
13 травня 2024 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Перекопського М.М.,
з участю секретаря судового засідання Іжболдіної І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 на бездіяльність органу примусового виконання в цивільній справі №429/7011/12 за позовом ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,
У березні 2024 року до суду звернулась ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 зі скаргою на бездіяльність органу примусового виконання.
Скарга обґрунтована тим, що 06.03.2024 року представник скаржника отримала відповідь на адвокатський запит, з якої дізналась про наявність виконавчих проваджень відносно скаржника ОСОБА_4 . Останні виконавчі провадження були завершені 27.11.2017 року, тож строк для повторного пред`явлення виконавчих документів стягувачем минув. У зв`язку з цим, скаржник звернулась до виконавця з відповідними заявами про зняття арешту з майна, який було накладено постановою виконавця, але отримала відмову. Таким чином, державним виконавцем виконавче провадження було завершене, але накладений арешт майна знятий не був, що в свою чергу порушує права скаржника щодо права вільного користування та розпоряджання своїм майном.
Представник виконавчої служби подав заперечення, в яких зазначив, що в даному випадку підстав для зняття арешту з майна у державного виконавця немає.
ТОВ "ОТП Факторинг України" та ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" повідомлені належним чином, проте в судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили.
Дослідивши матеріали скарги, суд вважає, що остання підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у справі № 429/7011/12 за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю 'ОТП Факторинг Україна' до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитними зобов`язаннями було задоволено позов та стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю 'ОТП Факторинг Україна' суму боргу за кредитним договором за № МL-304/064/2008 від 20.05.2008 року в розмірі 57 928 (п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот двадцять вісім) доларів США 83 центи, що за курсом НБУ станом на 29.10.2012 року (7,993 гривень за 1 долар США) складає 463 025 (чотириста шістдесят три тисячі двадцять п`ять) гривень 14 копійок, з якої заборгованість по кредиту - 52 486,87 (п`ятдесят дві тисячі чотириста вісімдесят шість) доларів США 87 центів, за курсом НБУ складає 419 527 (чотириста дев`ятнадцять тисяч п`ятсот двадцять сім гривень) гривень 55 копійок; заборгованість по відсоткам - 5 441 (п`ять тисяч чотириста сорок один) долар США 96 центів, що складає 43 497 (сорок три тисячі чотириста дев`яносто сім) гривень 59 копійок; стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю 'ОТП Факторинг Україна' по 1 073 (одній тисячі сімдесят три) гривні судового збору сплаченого останнім при зверненні до суду з позовом.
На виконання зазначеного рішення суду було видано виконавчий лист, на підставі якого було відкрито виконавче провадження ВП №41072112.
Ухвалою суду від 21.10.2019 було замінено стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» у справі № 429/7011/12 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитними зобов`язаннями.
Згідно з Інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта вбачається, що постановою державного виконавця ВДВС Павлоградського МРУЮ від 20.01.2014 року за номером №41072112 на все нерухоме майно ОСОБА_4 накладено арешт.
В єдиному реєстрі боржників, записів щодо боржника ОСОБА_4 не знайдено.
Згідно з відповіді державного виконавця вбачається, що виконавчих проваджень відносно ОСОБА_4 на виконанні не перебуває, останні виконавчі провадження завершені 27.11.2017 року. Строк пред`явлення виконавчих документів до виконання давно сплив. Тривале неподання виконавчого документа до виконання та незвернення з заявами про поновлення строків пред`явлення виконавчих документів до виконання свідчить про втрату у стягувача заінтересованості щодо стягнення з ОСОБА_4 заборгованості.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.
Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.
На сьогодні скаржник має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арештів позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача.
Згідно ч.4,5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
У процесі розгляду скарги на дії виконавця, пов`язані з накладенням арешту на майно, суд перевіряє, чи дотримано виконавцем вимоги закону щодо накладення арешту на майно в протилежному разі звільняє майно від арешту. Суд не встановлює в такому випадку, кому належить майно боржнику чи іншій особі, бо незалежно від цього майно повинно бути звільнене з-під арешту, позаяк арешт накладений із порушенням вимог закону.
Тобто можна зробити висновок, що дії державного виконавця цілком відповідають нормам закону, але арешт повинен бути знятий за рішенням суду.
Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника за умови відсутності (закінчення) виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. На це вказав Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у постанові від 14 серпня 2023 року у справі № 927/322/14.
За таких обставин, враховуючи те, що строку пред`явлення виконавчих документів сплив декілька років тому, що може свідчити про відсутність у стягувача зацікавленості у виконанні рішення, та враховуючи те, що судом не встановлено неправомірності дій державного виконавця, суд вважає, що арешт нерухомого майна підлягає скасуванню, а скарга підлягає задоволенню частково.
Керуючись ст. 260, 447-451 ЦПК України, суд
Задовольнити частково скаргу ОСОБА_1 , яка діє від імені ОСОБА_2 на бездіяльність органу примусового виконання в цивільній справі №429/7011/12 за позовом ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості.
Скасувати арешт, накладений на підставі Постанови про арешт майна боржника, серія та номер: ВП №41072112, виданий 20.01.2014, на все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 .
В іншій частині скарги відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення (підписання суддею) та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя М. М. Перекопський