Справа № 461/6406/22 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/811/64/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
Провадження № 22-ц/811/63/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Псярук О.В.

за участю: ОСОБА_1 та його представника - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 грудня 2023 року та на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 08 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , за участю третіх осіб: П`ятої львівської державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Магировської Олени Вікторівни, Львівської міської ради про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, скасування договору купівлі-продажу квартири, встановлення факту, що має юридичне значення, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , за участю третіх осіб: П`ятої львівської державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Магировської О.В., Львівської міської ради, в якому просив:

-скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 08.02.2021 Державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про успадкування ним майна після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: квартири АДРЕСА_1 ;

-скасувати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 25.02.2021 між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В., та запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 ;

-встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним племінником ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

-визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , у три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , є рідною сестрою батька позивача - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Відповідно ОСОБА_5 є рідною тіткою ОСОБА_3 .

За життя ОСОБА_5 його сім`я підтримувала з нею родинні відносини, телефонували одне одному, інколи приїжджали її навідувати. Після смерті батька з ОСОБА_5 більше спілкувалась мати позивача ОСОБА_7 . ОСОБА_5 неоднаразово приїжджала до його сім`ї у м. Фастів, залишалась гостювати на декілька днів, що підтверджується спільними фотознімками.

На початку 2020 року його мати, яка є особою з інвалідністю другої групи ,почала сильно хворіти, постійно перебувала в лікарнях, їй проводили цілий ряд досліджень, операцію, що підтверджується доданими до заяви копіями медичних документів, у зв`язку з чим він змушений був постійно бути біля неї. Крім того, в даний період по всій території України був оголошений карантин. Його мати похилого віку та є особою з інвалідністю другої групи та важко хворіє, перебувала в особливій зоні ризику зараження хворобою Ковід-19, тому фактично він не виходив на вулицю, аби не спровокувати та не заразити вказаною хворобою матір. Позивач вважає, що зважаючи на такі обставини він фізично в період з 2020 року не міг приїхати у м. Львів, щоб навідати рідну тітку ОСОБА_5 , чи дізнатись, як у неї справи. На зв`язок ОСОБА_5 вже не виходила і додзвонитись до неї було не можливо. Позивач стверджує, що про смерть ОСОБА_5 йому стало відомо лише у вересні 2022 року. Вважає, що причини пропуску ним шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини є поважними, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього, як спадкоємця на вчинення таких дій.

Також, позивач зазначає, що покійну знав з дитинства, однак зважаючи на певні неточності у документах, з метою успадкування майна після смерті ОСОБА_5 , він змушений звернутись до суду, також і для встановлення факту, що він є рідним племінником ОСОБА_5 , оскільки у свідоцтві про смерть ОСОБА_5 НОМЕР_1 та паспорті громадянина України, вказана дата її народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 , в той час як у свідоцтві про народження ОСОБА_5 , помилково вказана невірна дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 вважає, що доказом того, що він дійсно є племінником ОСОБА_5 , є те, що у свідоцтві про народження його батька ОСОБА_6 та у свідоцтві про народження ОСОБА_5 відомості про їх батьків співпадають, що є доказом того, що вони були рідними братом та сестрою, а він відповідно є рідним племінником ОСОБА_5 . Враховуючи наведене просить позов задовольнити.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 08.12.2023 позов ОСОБА_3 в частині вимог про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08.02.2021 Державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про успадкування ним майна після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: квартири АДРЕСА_1 , та про скасування договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 25.02.2021 між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В., та запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 - залишено без розгляду.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 08.12.2023 позов задоволено.

Встановлено факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідним племінником ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , у три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 08.12.2023 оскаржив ОСОБА_1 .

Вважає ухвалу суду незаконною, необгрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Зазначає, що на стадії судового розгляду до початку слухання справи по суті позивач вправі подати клопотання про залишення позову без розгляду. Нормою ЦПК не передбачено право позивача на залишення без розгляду частини позовних вимог на стадії судового розгляду, адже в цьому випадку таке клопотання фактично є заявою про зменшення позовних вимог та суперечить вимогам ст. 49 ЦПК України. Вказані обставини судом першої інстанції не враховано та прийнято ухвалу, яка суперечить норма ЦПК України.

Просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для прийняття рішення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 08.12.2023 оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту перебування з ОСОБА_5 у родинних відносинах. У судовому засіданні в суді першої інстанції не допитувались свідки, не досліджувалось жодного належного доказу, який би підтверджував факт родинних відносин позивача з ОСОБА_5 . Долучені до матеріалів справи чорно-білі фото підписані позивачем не можуть бути достовірним та допустимим доказом в розумінні норм ЦК України. Саме рішення суду ґрунтується виключно на поясненнях наданих у судовому засіданні представником позивача. Щодо визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, то звертає увагу на те, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , строк на прийняття спадщини сплив 10.10.2020. Заяв у нотаріальну контору щодо прийняття спадщини позивачем у вказаному проміжку часу не подавалось. Більше того, з позовом до суду ОСОБА_3 звернувся із пропуском більше ніж дворічного строку на подання відповідної заяви. Таким чином, позивач жодної поважної причини пропуску строку на подання заяви на прийняття спадщини не навів. Хвороба матері не є перешкодою для позивача подати таку заяву поштою. Окрім цього долучені до матеріалів справи позивачем виписки з хвороби матері свідчать про її обстеження, а не самого позивача в проміжок часу з 29 жовтня 2020 року по 2022 рік. Доказів про існування поважних причин не подання заяви про прийняття спадщини у проміжок часу з 10.04.2020 по 10.10.2020 позивачем не надано, отже і позовна вимога про надання додаткового строку на прийняття спадщини задоволенню не підлягала. Судом першої інстанції не зазначено у мотивувальній частині у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про можливість надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_2 підтримали апеляційні скарги з підстав, зазначених у них. Від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_8 надійшло письмове клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому їх неявка, відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи, який проводиться за їхньої відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду та ухвала суду таким вимогам не відповідають.

Судом встановлено, що ~ 10.04.2020 померла ОСОБА_5 , що пітверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 , виданим Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 27.04.2020, актовий запис про смерть № 653.

04.05.2020 після смерті ОСОБА_5 . П`ятою львівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову праву № 204/2020, яку закінчено 08.02.2021.

З свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що ОСОБА_4 успадкував після смерті ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 25.02.2021 ОСОБА_4 продав квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_1 .

Згідно зі статтею 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно зі статтями 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 17.10.2019 у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30.01.2020 у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31.01.2020 у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

У постанові від 28.03.2022 у справі № 750/2158/21 (провадження № 61-753св22) Верховний Суд зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Крім того, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Правозастосовча практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є незмінною та усталеною.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_3 посилався на те, що строк для подання заяви про прийняття ним спадщини ним пропущено з поважної причини, так як про смерть ОСОБА_5 йому стало відомо лише у вересні 2022 року. Крім цього хвороба його матері, карантинні обмеження та введення воєнного стану на всій території України унеможливили його приїзд до Львова раніше, щоб дізнатись про стан здоров`я ОСОБА_5 .

Разом з тим саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

ОСОБА_3 не надав суду доказів, які б свідчили про те, що він здійснював догляд за хворою матір`ю на постійній, безперервній основі. Також не є поважними причинами пропуску встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини наявність карантинних обмежень, введення в Україні правого режиму воєнного стану та віддаленість місця проживання позивача, оскільки позивачем не надано доказів неможливості дізнатись та отримати інформацію щодо ОСОБА_5 за допомогою засобів поштового чи телефонного зв`язку.

Із позовом у цій справі позивач звернувся до суду у грудні 2022 року, тобто після спливу 2,5 років після смерті ОСОБА_5 , і належних та достатніх доказів поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, які б свідчили про наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення цих дій, він не надав.

Враховуючи, що зазначені позивачем причини пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не можуть бути визнані судом поважними, оскільки вони не пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього на вчинення цих дій, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

При цьому суд звертає увагу, що безпідставне визначення додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента верховенства права та є незаконним втручанням у права відповідача як спадкоємця, який прийняв спадщину.

Вимога про встановлення факту родинних відносин позивача зі спадкодавцем є взаємопов`язаною з вимогою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, тому у задоволенні такої слід також відмовити.

Щодо оскаржуваної ухвали суду від 08.12.2023.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що у судовому засіданні представник позивача просив залишити без розгляду частину позвоних вимог, а саме вимоги про: скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08.02.2021 Державним нотаріусом П`ятої Львівської державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про успадкування ним майна після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: квартири АДРЕСА_1 , та про скасування договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 25.02.2021 між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В., та запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .

Однак районний суд не звернув увагу на таке.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (принцип диспозитивності цивільного судочинства).

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду судом справи без прийняття рішення суду у зв`язку із виявленням обставин, які перешкоджають розглядові справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Питання про залишення позову без розгляду регламентується положеннями ст. 257 ЦПК України. Згідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Отже, право позивача (чи його представника) на ініціювання перед судом вирішення питання про залишення позову без розгляду може бути реалізоване до початку розгляду справи по суті.

Таким чином на стадії судового розгляду у суд першої інстанції відсутні повноваження для залишення позову без розгляду.

З матеріалів справи встановлено, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 15.06.2023 підготовче провадження у справі закрито та призначено її до розгляду по суті в судовому засіданні. В матеріалах справи відсутня заява позивача, подана до початку розгляду справи по суті, про залишення без розгляду частини позовних вимог.

Апеляційним судом встановлено, що у судовому засіданні 08.12.2023 представник позивача - ОСОБА_8 відмовся від частини позовних вимог, зокрема така відмова стосувалася позовної вимоги про визнання договору купівлі-продажу квартири та свідоцтва про право на спадщину за законом недійсними. Наведене підтверджується наявним в матеріалах справи технічним звукозаписом судового засідання від 08.12.2023.

Відповідно до положень ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення . У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Таким чином обов`язковою передумовою прийняття відмови позивача від позову судом є роз`яснення сторонам наслідків відповідних процесуальних дій, а також ретельної / якісної перевірки дійсної відсутності в діях позивача порушень закону чи чиїх-небудь прав, свобод або інтересів, зокрема учасників справи.

Оскільки допущене судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвело до постановлення ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, така підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду в частині позовних вимог про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08.02.2021 Державним нотаріусом П`ятої львівської державної нотаріальної контори на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про успадкування ним майна після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: квартири АДРЕСА_1 , та про скасування договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладеного 25.02.2021 між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В., та запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити його.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду слід скасувати та постановити нову постанову про відмову у задоволенні позову, ухвалу суду - скасувати, справу в цій частині направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 08 грудня 2023 року задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 08 грудня 2023 року скасувати, справу в цій частині направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 грудня 2023 року задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 грудня 2023 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , за участю третіх осіб: П`ятої львівської державної нотаріальної контори, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Магировської Олени Вікторівни, Львівської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення, визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 21.10.2024

Головуючий

Судді