ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 604/1689/23Головуючий у 1-й інстанції Сидорак Г.Б.
Провадження № 22-ц/817/725/24 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справу цивільну справу №604/1689/23 за апеляційною скаргою адвоката МАТУСА Тараса Анатолійовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 , на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 23 травня 2024 року, ухваленого суддею Сидорак Г.Б., повний текст якого складено 27 травня 2024 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру стягуваних аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник - адвокат Вальчук М.М., на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги №1065492 від 13 грудня 2023 року, звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_4 про зміну розміру стягуваних аліментів на дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та просить стягувати 5000.00 гривень аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що відповідно до рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 26 травня 2016 року із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на їх спільну дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1000.00 гривень, починаючи із 26 травня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Однак, позивач вважає, що така сума є недостатньою для утримання дитини, оскільки вона виросла і її потреби зросли. Крім того, змінився майновий стан позивачки: у неї народилася друга дитина. Також змінився і матеріальний стан відповідача, оскільки після 26 травня 2016 року, тобто з моменту винесення судом рішення про стягнення аліментів, за ОСОБА_4 зареєстровано нерухоме майно, зокрема нежитлове приміщенення, квартира та гараж, що знаходяться у м.Тернополі. Також за відповідачем зареєстровані транспортні засоби. У зв`язку із наведеним позивач вважає, що є усі підстави для звернення до суду із заявою про збільшення розміру стягуваних аліментів.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 23 травня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Збільшено розмір стягнення аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , встановлений рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 26 травня 2016 року №671/587/16-ц, та стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 4000.00 (чотири тисячі) гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, адвокат Матус Т.А., який діє в інтересах ОСОБА_4 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що ОСОБА_4 добровільно, за можливості, надсилає доньці більше коштів, ніж це передбачено в рішенні суду про стягнення аліментів, на підтвердження чого надав виписку з банку про переказ коштів особисто доньці, яка має свою особисту банківську картку.

Крім того вказує, що він, з 01 січня 2024 року перебуває в декретній відпустці по догляду за донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і не отримує іншого доходу крім допомоги по догляду за дитиною в сумі 860 грн на місяць.

Вказує, що ОСОБА_4 ніколи не ухилявся від обов`язків щодо утримання його дітей, в тому числі щодо сплати аліментів.

Вважає, що з огляду на його майновий стан, допустимим розміром аліментів на утримання дочки є 2500 гривень на місяць, однак відсутні підстави для стягнення їх в примусовому порядку, оскільки відповідач регулярно сплачує та буде сплачувати аліменти та надавати іншу допомогу дитині по мірі можливостей.

Крім того вважає, що адвокат Вальчук М.М. не має права здійснювати представництво позивачки в суді, оскільки нею, на клопотання відповідача не долучено до матеріалів справи договір про надання правничої допомоги, та в суді він не досліджувався.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено наступні обставини.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 03 квітня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Волочиського районного управління юстиції Хмельницької області.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 26 травня 2016 року розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Згідно із рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 26 травня 2016 року з ОСОБА_4 стягнуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 06 травня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначає, що стягуваний розмір аліментів є недостатнім для утримання доньки ОСОБА_7 .

Із довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №1346, виданої 02 листопада 2023 року виконкомом Підволочиської селищної ради вбачається, що до складу сім`ї ОСОБА_3 , яка проживає по АДРЕСА_1 , входить ОСОБА_5 - донька.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка разом з неповнолітньою донькою ОСОБА_7 проживають в Республіці Польща, яка там також навчається в ліцеї, що не заперечувалося сторонами.

Крім того, у позивачки ІНФОРМАЦІЯ_3 в Республіці Польща народилася донька ОСОБА_8 .

Як вбачається із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 08 листопада 2023 року №353503797, а також довідок про оціночну вартість об`єкта нерухомого майна від 31 березня 2024 року, ОСОБА_4 є власником наступного нерухомого майна:

- з 03 червня 2022 року нежитлового (торгово-офісного) приміщення в м.Тернопіль, загальною площею 77.3 м.кв, оціночна вартість становить 900946.91 грн;

- з 24 вересня 2021 року квартири в м.Тернопіль, загальною площею 77.6 м.кв, оціночна вартість квартири 2317838.21 грн;

- з 14 липня 2017 року гаража в м.Тернопіль, загальною площею 17.5 м.кв, оціночна вартість 60276.04 грн;

- з 14 липня 2017 року нежитлового приміщення загальною площею 46.2 кв.м. в м.Тернопіль.

Згідно із відповіддю ТСЦ МВС №6141 від 24 листопада 2023 року на адвокатський запит адвоката М.Вальчук, за ОСОБА_4 були зареєстровані наступні транспортні засоби:

- в період з 25 вересня 2007 року по 15 серпня 2017 року «CHEWROLET LACETTI» 2007 року випуску;

- з 05 вересня 2014 року «VOLKSWAGEN LT 46», 2006 року випуск;

- з 25 вересня 2013 року КРАЗ 250, 1994 року випуску;

- в період з 10 січня 2006 року по 19 жовтня 2018 року «TOYOTA CARINA», 1994 року випуску.

Головне управління ДПС у Хмельницькій області на ухвалу суду 23 березня 2024 року повідомило, що ФОП ОСОБА_4 задекларував наступні обсяги доходів:

- у 2021 році -163822.50 грн;

- у 2022 році 102950.00 грн;

- у 2023 році 254330.00 грн.

За 2024 рік на час надання відповіді терміни подачі декларації не настали.

На спростування доводів позивачки, представником відповідача надано довідку-виписку АТКБ «Приватбанк» за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2021 року про систематичне перерахування коштів ОСОБА_5 з рахунку відповідача ОСОБА_4 на загальну суму 78032.00 грн.

Відповідно до довідки №1 про заробітну плату, виданої 20 березня 2024 року ТОВ «Тер-Добробуд», ОСОБА_4 за січень та лютий 2024 року отримав 14937.50 грн заробітної плати.

Згідно з довідкою №61, виданою 22 січня 2024 року Управлінням соціального захисту населення Хмельницької РДА, ОСОБА_4 перебуває на обліку як одержувач допомог та йому відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» нарахована допомога на дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01 січня 2024 року по 05 листопада 2024 року в розмірі 860.00 грн.

У ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася донька ОСОБА_6 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 .

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявних в матеріалах справи доказів та обставин справи, врахувавши при цьому збільшення мінімально необхідного рівня матеріального забезпечення дитини відповідного віку, матеріальне та сімейне становище сторін і їх неповнолітніх дітей, а також обов`язок утримувати дітей обома батьками.

З таким рішенням суду погоджується і колегія суддів.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У силу положень статей 183, 184 СК України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями ст.ст.182-184, 192 СК України.

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права дійшов Верховний Суд у постанові від 14 листопада 2019 року у справі №372/2393/17.

Зазначені обставини повною мірою були враховані судом першої інстанції.

Оцінюючи докази в їх сукупності та вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої доньки, суд першої інстанцій не встановив наявності обставин, які б перешкоджали відповідачу у виконанні його батьківських обов`язків щодо належного матеріального забезпечення своєї дитини саме у визначеному судом розмірі аліментів.

При цьому, як належним чином було встановлено судом першої інстанції, відповідачем з часу присудження рішенням суду аліментів у розмірі 1000 грн, в період 2017-2022 років придбавалося нерухоме майно в м.Тернополі на загальну суму 3279061.16 грн і джерело походження вказаних коштів відповідачем не вказано.

Поряд з цим, судом також враховано і той факт, що відповідачем протягом 2016-2021 років надсилались кошти на особисту банківську картку ОСОБА_5 , а також те, що він має ще одну неповнолітню дитину - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , догляд за якою він здійснює з 01 січня 2024 року.

Серед іншого, колегія суддів зауважує, що з 2016 року значно зросли ціни на продукти харчування, одяг, взуття, ліки, житлово-комунальні послуги, разом із тим потреби дитини із віком змінилися та збільшилися в силу її росту та розвитку, а обов`язок по утриманню дитини не може бути покладений виключно на матір.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

Аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя.

Розмір аліментів на дитину має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому отримання аліментів в більшому розмірі ніж прожитковий мінімум на дитину відповідного віку є безумовним правом дитини, визначеним законом, яке захищається в судовому порядку саме в її інтересах.

Враховуючи викладене, виходячи з принципів розумності та справедливості, з врахуванням встановлених обставин справи та обов`язку утримання дітей в рівній мірі як матері так і батька, суд першої інстанції змінивши розмір стягнення аліментів, прийняв рішення, що відповідає положенням СК України та інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

З огляду на зазначене, підстави для скасування рішення суду з наведених апелянтом підстав відсутні.

Що стосується доводів апеляційної скарги щодо відсутності у адвоката Вальчук М.М. права надавати позивачці правову допомогу, то колегія суддів зазначає наступне.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

Відповідно до п.2 ч.4 ст.62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат має право, зокрема, посвідчувати копії документів у справах, які він веде, крім випадків, якщо законом установлено інший обов`язковий спосіб посвідчення копій документів.

Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що повноваження адвоката як представника сторін та інших учасників справи можуть бути підтверджені будь-яким з наведених у частині четвертій статті 62 ЦПК України документів: довіреністю, ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 13 червня 2024 року у справі № 206/3940/23.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката МАТУСА Тараса Анатолійовича, який представляє інтереси ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 23 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді