РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2024 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Заярного А.М.,

за участі секретаря судових засідань Мухи Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 26.04.2024 звернувся до суду з цим позовом, в якому просив змінити розмір аліментів, що стягуються з нього у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягувати з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки його заробітку, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття; виконавчий лист № 2/740/473/17, виданий 07.03.2017 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області на підставі рішення Ніжинського міськрайоного суду Чернігівської області від 20.02.2017 про стягнення з позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відкликати.

Стислий виклад позиції позивача.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20.02.2017 з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27.01.2017 до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист, виданий на підставі рішення перебуває на виконанні у відділі ДВС, позивач добросовісно сплачує аліменти на утримання дитини, заборгованість по аліментам у нього відсутня.

Після розірвання шлюбу з відповідачем він фактично створив іншу сім`ю, з якою проживає разом в с. Вертіївка Ніжинського району. Наразі він має цивільну дружину у якої на утриманні троє дітей, вони проживають разом і обов`язок позивача забезпечувати родину.

Позивач вважає, що в його сімейному стані відбулись зміни, він має нову родину, яка складається з п`яти осіб, яку він як чоловік повинен утримувати матеріально, а тому він змушений звернутись до суду з вказаним позовом.

Стислий виклад позиції відповідача.

07.10.2023 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого остання просила в задоволенні позову відмовити з підстав того, що позивач як на підставу зменшення аліментів посилається на те, що на його утриманні перебуває ще троє дітей, однак він не перебуває у зареєстрованому шлюбі із співмешканкою, її діти мають своїх батьків (батька), які повинні їх забезпечувати. В разі якщо діти співмешканки позивача записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, то остання має отримувати допомогу від держави як мати одиначка. Відповідно доводи позивача не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки щодо відсутності підстав для зменшення розміру аліментів.

Історія справи.

26.04.2024 позивач звернувся з даним позовом до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області.

09.05.2024 ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду справа направлена за підсудністю до Жмеринського міськрайонного суду.

27.06.2024 справа надійшла в провадження судді Заярного А.М.

Процесуальні дії, заяви та клопотання.

01.07.2024 ухвалою судді справа прийнята до розгляду. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін 23.09.2024.

07.10.2024 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву.

23.09.2024 ухвалою суду розгляд справи відкладено на 22.10.2024

22.10.2024 позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась. У поданому до суду відзиві просила розгляд справи проводити у її відсутність.

У відповідності до з ч. 3 ст.211 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Відповідно до копій свідоцтв про народження серій НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та НОМЕР_3 батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , являються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Діти проживають в АДРЕСА_1 (а.с.6-11).

Згідно довідки Ніжинського відділу державної виконавчої служби у Ніжинському районі від 05.12.2023 №141178, на примусовому виконанні у Ніжинському відділі державної виконавчої служби у Ніжинському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавчий лист № 2/740/473/17, виданий Ніжинським міськрайонним судом 07.03.2017 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на 30.11.2023 заборгованість по вищевказаному виконавчому документу відсутня (а.с.12).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являються ОСОБА_1 та ОСОБА_10 (а.с.13).

Як вбачається з копії довідки, виданої виконкомом Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 08.04.2024 № 761/06-22/Л ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована в АДРЕСА_1 разом з нею проживають її син ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та онуки (а.с.14).

Згідно копії довідки виданої виконкомом Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 28.03.2024 № 694/06-24/О ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , фактично проживає в АДРЕСА_1 (а.с.15).

Відповідно до копії рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20.02.2017 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_10 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 27.01.2017 до досягнення дитиною повноліття (а.с.16).

Вказані докази суд приймає до уваги, так як вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані в порядку встановленому законом.

Мотиви суду. Норми права застосовані судом.

З доказів наданих позивачем судом встановлено, що дійсно відповідно до рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20.02.2017 з позивача на користь відповідача на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів (заробітку) щомісячно. На даний час позивач фактично проживає без реєстрації шлюбу з іншою жінкою, яка виховує трьох дітей, біологічним батьком яких він не являється. Заборгованість по сплаті аліментів у позивача відсутня.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2024 року становить 3196 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч 5 цієї статті, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Така ж норма закріплена у п. 4 ч. 1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Отже, з комплексного аналізу ст.ст. 182, 193 СК України, ст. 161 ЦПК України, суд робить висновок, що мінімальний розмір аліментів, який гарантований державою на одну неповнолітню дитину, якщо він стягується за вибором позивача у частці від доходу платника аліментів, не може бути менший однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, та у всякому разі, якщо заробітку (доходу) не вистачає, не менший ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Окрім цього, Верховний Суд у постанові від 6 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 вказує про те, що аналіз ч.1 ст.192 СК України дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів, при цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Разом з тим Верховний Суд прийшов до висновку, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні малолітню дитину, без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини, на утримання якої він сплачує аліменти та суперечитиме її інтересам.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

На сьогодні наявні численні рішення ЄСПЛ щодо питань, які пов`язані із захистом прав дитини, ґрунтуються як на положеннях Європейської конвенції про захист прав людини, Загальної декларації прав людини, так і на положеннях Конвенції про права дитини.

Пункт 1 статті 3 частини 1 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно пункту 2 дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Пунктом 2 статті 27 частини Конвенції про права дитини визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статей 12,13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, позивач як на підставу звернення до суду з позовом про зменшення розміру присуджених з нього до стягнення аліментів на неповнолітнього сина посилається на те, що на його утриманні наразі перебуває троє дітей, матір`ю яких являється жінка з якою він проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу, проте біологічним батьком для даних дітей він не являється, тому дані обставини, у розумінні ст. 192 СК України, не є підставою для зменшення розміру аліментів та не свідчать про зміну матеріального або сімейного стану позивача з часу їх присудження, адже обов`язок по утриманню даних дітей, згідно Закону покладається на їх біологічного батька та матір, а в разі внесення відомостей про батька відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, їх мати має право на отримання соціальних виплат, що відповідають її статусу.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 20.02.2017 розмір присуджених до стягнення з нього аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства та мінімально гарантованому розміру, а їх зменшення у зв`язку з тим, що позивач вважає за свій обов`язок утримувати дітей, біологічним батьком яких не являється, є безпідставним та таким, що не відповідатиме інтересам його малолітньої дитини, обов`язок по забезпеченню якої несе він на рівні з матір`ю, тому вимоги позивача є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою у позові судові витрати підлягають залишенню за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись статтями 3, 11, 12, 13, 19, 141, 76-81, 83, 89, 259, 263-265 ЦПК України, Суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Суддя Андрій ЗАЯРНИЙ