Справа № 353/868/24
Провадження № 2/353/386/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої - судді Луковкіної У.Ю.,

з участю: секретаря судового засідання Мороз М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумач в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 841702446 від 22.03.2021 року в розмірі 57414,91 грн., яка складається з: 26779,40 грн. заборгованість за кредитом; 30635,51,0 грн. заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував, у зв`язку з чим станом на день подання позову допустив виникнення заборгованості по кредитному договору в загальній сумі 57414,91 грн. Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу.

03.09.2024 року ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області позовну заяву було залишено без руху та надано термін для усунення недоліків.

09.09.2024 року представник позивача направив до суду заяву про усунення недоліків, з якої вбачається, що позивач частково усунув недоліки позовної заяви, однак з метою забезпечення доступу до правосуддя, суд вважав за можливе відкрити провадження у справі та справу призначити до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Крім цього, даною ухвалою було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву та п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання ним заперечення, а позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Згідно ч.1 ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.

У відповідності до ч.ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Представник позивача ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» в судове засідання не з`явився, однак у позовній заяві вказав, що позов підтримує, просив розгляд справи провести у його відсутності та не заперечив проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позовну заяву суду не надав, причин неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими главою 11 Заочний розгляд справи.

Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву суду не надав, а позивач подав докази, які вважав достатніми для розгляду справи, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що 22.03.2021 року між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 (відповідач) був укладений Договір № 841702446 (а.с. 34-36).

Згідно з п. 1.1 Договору кредитодавець зобов`язується передати позичальникові кредит на суму 29000,0 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти кредитодавцю відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в т.ч. на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Кредит надається строком на 126 днів (п. 1.2 Договору). Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 237,25 % річних, що становить 0,65 % в день від суми кредиту за час користування ним («Дисконтна процентна ставка») (п. 1.4 Договору). Умовами нарахування процентів за Дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку вказаного в Графіку платежів за цим договором (п. 1.6 Договору). У разі прострочення повернення будь-якого з платежів до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50 % річних, що становить 1,30 % в день від суми кредиту за час користування ним («Базова процентна ставка») (п. 1.5 Договору).

Відповідно до п.п. 4.2, 4.13 Договору цей договір є електронним документом створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним засобами у візуальну форму. Сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

Невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту (а.с. 33, 38-43, 45-52), що надано позичальнику до укладення договору. Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua (п. 4.1. Договору).

22.04.2021 року, 06.05.2021 року та 20.05.2021 року між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 (відповідач) були укладені Додаткові угоди, шляхом продовження загального строку, на який був наданий кредит за Договором, та строку оплати наступного чергового платежу на 14 днів по кожній угоді (а.с.36 зворот - 37 зворот).

22.03.2021 року, на підставі заявки на отримання грошових коштів в кредит від 22.03.2021 року (а.с. 43 зворот), кредитні кошти в розмірі 29000,0 грн. були перераховані відповідачу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується копією платіжного доручення від 22.03.2021 року та копією довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» № 07/2024 від 12.07.2024 року (а.с. 53-54 зворот).

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач не виконав своїх договірних зобов`язань за Договором № 841702446 від 22.03.2021 року та станом на день подачі позову допустив перед позивачем заборгованість, яка становить 57414,91 грн. та складається з: 26779,40,0 грн. заборгованості за тілом кредиту; 30635,51 грн. заборгованості за несплаченими відсотками за користування кредитом.

Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за вказаним договором, відповідачем по справі суду не представлено.

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Так відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право у встановленому законом порядку звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Статтями 5, 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Частиною 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому ЦК України, ГК України, а також іншими актами законодавства.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19.

Оскільки у наявних в матеріалах справи: копії договору № 841702446 від 22.03.2021 року, паспорті споживчого кредиту від 22.03.2021 року, зазначені всі істотні умови кредитного договору, зокрема сума кредиту, строк користування кредитом, процентна ставка за користування кредитом, графік платежів, вказаний договір та паспорт споживчого кредиту, підписані власноручним електронним підписом відповідача (одноразовим ідентифікатором MNV3PY55, довідка а.с. 44), суд вважає, що відсутні підстави вважати, що відповідач не підписував кредитний договір та не був проінформований про всі істотні умови кредитного договору.

Відповідно до норм ст.ст. 11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмовій формі (ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, ст. 13 Закону України «Про споживчий кредит»).

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому за змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналогічні положення містить норма ст. 1 Закону України «Споживче кредитування».

За змістом положень ст.ст. 512-514, 516 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсягах і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно статті 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Нормами ст.ст. 1077-1079, 1082 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Положеннями ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит допускається фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу.

28.11.2018 року між ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 та додаткові угоди до нього від 21.10.2020 року, 31.12.2021 року (а.с. 10 зворот, 20 зворот-21, 55 зворот -62).

З копії Реєстру прав вимоги № 146 від 10.08.2021 року до вищевказаного договору факторингу вбачається, що ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передано, зокрема, право вимоги до боржника ОСОБА_1 на сумарну заборгованість 53585,48 грн., яка у відповідності до розрахунку ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» складається з: 26779,40 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту; 26806,08 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами (а.с. 11-14).

Відповідно до п. 2.1. договору факторингу клієнт зобов`язується відтупити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прави вимоги, а фактор зобов`язується прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно з п. 3.1.1 фінансування належна сплата клієнту сума грошових коштів встановлюється в кожному реєстрі прав вимоги окремо. Відповідно до реєстру прав вимоги № 146 від 10.08.2021 року до вказаного договору факторингу, на підставі якого клієнт відступив фактору права вимоги до боржника ОСОБА_2 , сторони погодили, що сума фінансування належна до сплати клієнту за цим реєстром прав вимоги становить 40% від основної суми заборгованості (тіла кредиту) та складає 9652621,58 грн.

Проте позивачем та його представником не долучено документів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, тобто документів, які б підтверджували належність виконання новим кредитором своїх зобов`язань за договором, шляхом сплати попередньому кредитору грошових коштів у сумі, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимоги.

Також 05.08.2020 року між ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01 та додаткові угоди до нього від 05.10.2020 року, 10.08.2020 року, 21.10.2020 року, 03.08.2021 року, 30.12.2022 року (а.с. 15-22).

З копії Реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року до вищевказаного договору факторингу вбачається, що ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» передано, зокрема, право вимоги до боржника ОСОБА_1 на сумарну заборгованість 57414,91 грн., яка у відповідності до розрахунку ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» складається з: 26779,40 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту; 30635,51 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами (а.с. 22 зворот-24).

Відповідно до п. 2.1. договору факторингу клієнт зобов`язується відтупити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прави вимоги, а фактор зобов`язується прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно з п. 3.1.1 фінансування належна сплата клієнту сума грошових коштів встановлюється в кожному реєстрі прав вимоги окремо. Відповідно до реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року до вказаного договору факторингу, на підставі якого клієнт відступив фактору права вимоги до боржника ОСОБА_2 , сторони погодили, що сума фінансування належна до сплати клієнту за цим реєстром прав вимоги становить 1,8% від основної суми заборгованості (тіла кредиту) та складає 3818981,17 грн.

Проте позивачем та його представником не долучено документів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, тобто документів, які б підтверджували належність виконання новим кредитором своїх зобов`язань за договором, шляхом сплати попередньому кредитору грошових коштів у сумі, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимоги.

Крім цього з розрахунку заборгованості ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» вбачається, що товариство з 13.08.2021 року по 01.11.2021 року продовжувало здійснювати нарахування процентів за користування кредитом, прострочена заборгованість за якими збільшилась до 30635,51 грн. Однак позивачем не надано суду жодних доказів, які свідчили про право ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» здійснювати фінансову діяльність по наданню кредитів населенню з нарахуванням процентів, в т.ч. продовжувати нарахування процентів за користування кредитними коштами після переходу до нього права вимоги до боржника, прострочена заборгованість за якими збільшилась з 26806,08 грн. до 30635,51 грн.

Також у позовній заяві містяться посилання на те, що 17.07.2024 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» (позивач) було укладено договір факторингу № 17/07/24.

Однак на підтвердження викладених обставин до позовної заяви не додано копію вищевказаного договору факторингу.

В свою чергу до позовної заяви додано лише копію Реєстру боржників до договору факторингу № 17/07/24 від 17.07.2024 року та копію акту прийому-передачі вказаного Реєстру боржників від 17.07.2024 року, з яких вбачається, що сторони погодили, що сума фінансування належна до сплати клієнту за цим реєстром прав вимоги становить 279009,27 грн. (а.с. 24 зворот-26). Проте позивачем та його представником також не долучено документів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договором факторингу № 17/07/24 від 17.07.2024 року, тобто документів, які б підтверджували належність виконання новим кредитором своїх зобов`язань за договором, шляхом сплати попередньому кредитору грошових коштів у сумі, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимоги.

У зв`язку з відсутністю вищевказаних документів, які б підтверджували факт набуття права вимоги позивача ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором, ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 03.09.2024 року вказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу та його представнику термін для усунення недоліків, в т.ч. надано позивачу можливість долучити до матеріалів справи документи на підтвердження викладених обставин, а саме наявності у ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» (позивач) прав вимоги за кредитним договором до відповідача ОСОБА_2 , тобто права у ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» на звернення з відповідним позовом у якості належного позивача.

Однак позивачем вказана вимога суду проігнорована, суду не надано копію договору факторингу № 17/07/24 від 17.07.2024 року та докази повної оплати за договорами факторингу.

Крім цього з вищевказаного Реєстру боржників до договору факторингу № 17/07/24 від 17.07.2024 року вбачається, що клієнт - ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» відступив фактору - ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» право вимоги до боржника на сумарну заборгованість 57414,91 грн., яка складається з: 26779,40 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту; 30635,51 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Будь-якого детального розрахунку вищевказаної заборгованості в розрізі місяців та років за нарахуваннями проведеними ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» з моменту отримання права вимоги за кредитом до моменту передачі таких прав, позивачем суду не додано.

Також позивачем не надано суду детального розрахунку заборгованості за кредитним договором в розрізі місяців та років за нарахуваннями проведеними ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» з моменту отримання права вимоги за кредитом до моменту звернення до суду з позовом. Зокрема позивачем додано лише виписку по особовому рахунку за кредитним договором, в якій вказана сума заборгованості ОСОБА_1 перед ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» станом на 27.07.2024 року, яка становить 57414,91 грн. та складається з: 26779,40 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту; 30635,51 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами (а.с. 55). При цьому позивачем не наведено жодних обгрунтувань з посиланням на докази, які б свідчили про правомірність нарахування процентів за користування кредитом після відступлення права вимоги до боржника ОСОБА_1 первісним кредитором ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», заборгованість за якими збільшилась з 26806,08 грн. до 30635,51 грн.

В свою чергу до матеріалів справи додано розрахунок заборгованості ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та довідку ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», які стосуються кредитного договору № 215692302 від 27.08.2021 року, який не є предметом даного позову, та стосовно боржника ОСОБА_3 , яка не являється відповідачем по даній справі (а.с. 62 зворот 63 зворот).

Також суд звертає увагу на те, що з долучених до матеріалів справи розрахунків заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 841702446 від 22.03.2021 року, складених ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (а.с. 13-14 зворот), ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (а.с. 24) вбачається, що у графах «Сплачено» містяться відомості про повну сплату заборгованості за тілом кредиту та нарахованими процентами.

Суд зазначає, що обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У своїй позовній заяві представник ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» та у заяві про усунення недоліків просив прийняти позовну заяву та розглянути справу у його відсутності. Отже позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2020 року, справа 755/18920/18, провадження 61-17205ск19.

Таким чином суд дійшов висновку, що твердження позивача про набуття права грошової вимоги за зобов`язаннями ОСОБА_1 за договором № 841702446 перед ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» у зв`язку з укладенням Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 між ТзОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», а також договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року між ТзОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та в подальшому Договору факторингу № 17/07/24 від 17.07.2024 року між ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» (позивач) та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами, а тому позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, даючи правову оцінку дослідженим судом доказам, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, щодо отримання відповідачкою кредитних коштів, що позбавляє суд можливості прийти до беззаперечного висновку щодо правової природи, суттєвих умов та дійсності договірних зобов`язань, у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

При такому вирішенні позову понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. (платіжна інструкція в національній валюті № 4205 від 05.09.2024 року) та на професійну правничу допомогу в сумі 6000,0 грн. (Додаткова угода № 5 до Договору про надання правничої допомоги № 1807/24-01 від 18.07.2024 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 18.07.2024 року, а.с. 27-29), слід покласти на його рахунок.

Керуючись ст.ст. 6, 7, 12, 13, 19, 43, 76-83, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 273, 274-279, 280-282, 354-355 ЦПК України, на підставі ст.ст. 11, 16, 202, 205, 207, 512-514, 516-517, 526, 530, 610, 626, 628, 629, 638, 639, 1046, 1047, 1049, 1050, 1054, 1077-1079, 1082 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про споживче кредитування», ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 5, 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (Харківське шосе, 19, м. Київ, ) до ОСОБА_1 (зареєстрований по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за Договором № 841702446 від 22.03.2021 року в розмірі 57414,91 грн. (п`ятдесят сім тисяч чотириста чотирнадцять гривень 91 копійки) - відмовити.

Судові витрати покласти на рахунок позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (Харківське шосе, 19, м. Київ, ).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

ГоловуючийУ. Ю. ЛУКОВКІНА