У Х В А Л А

11 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 134/1021/24

провадження № 61-12157ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 06 червня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 24 липня 2024 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Одночасно позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив:

- накласти арешт на автомобіль Suzuki SX-4, заборонивши ОСОБА_2 його відчуження та використання до проведення автотоварознавчої експертизи у даній справі;

- заборонити ОСОБА_2 здійснення будь-яких дій, спрямованих на будівництво, реконструкцію, демонтаж чи іншу зміну технічного стану не завершеного будівництвом та не введеного в експлуатацію житлового будинку з медичним закладом, розташованого за адресою:

АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 здійснення будь-яких дій, спрямованих на відчуження або переміщення медичного обладнання з його фактичного місця перебування за адресою: АДРЕСА_1 за будь-якою іншою адресою або в будь-яке інше.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 06 червня

2024 року, яка залишена без змін постановою Вінницького апеляційного суду

від 24 липня 2024 року, в задоволенні заяви відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції з яким погодився апеляційний суд, керувався тим, що подана позивачем заява про забезпечення позову ґрунтується лише на факті розірвання шлюбу між сторонами, що не є тією обставиною, яка б свідчила про можливе ускладнення чи унеможливлення в майбутньому виконання судового рішення в даній справі. Інших доводів, належних та допустимих доказів в розумінні положень ЦПК України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів щодо забезпечення позову, та які би свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, стороною позивача не зазначено та не надано. Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на можливість відчуження чи приховування відповідачкою майна не може свідчити про утруднення та/або неможливість виконання рішення у справі в разі задоволення позову.

29 серпня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Сулик Р. А. засобами поштового зв`язку направив до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 06 червня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 24 липня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 09 вересня 2024 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме необхідно уточнити прохальну частину касаційної скарги відповідно до

статті 409 ЦПК України.

Вимоги вказаної ухвали заявник виконав та просить суд касаційної інстанції скасувати вказані оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про задоволення заяви.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно із пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Касаційна скарга обґрунтована порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права (абзац 6 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 390, 392, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області

від 06 червня 2024 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 24 липня 2024 року.

Витребувати з Крижопільського районного суду Вінницької області справу

№ 134/1021/24 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Надіслати учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська