УХВАЛА

21 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 455/522/15-ц

провадження № 61-13679ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ковальчук Наталії Віталіївни, на заочне рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 23 січня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 26 серпня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просила:

зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що знаходиться у її користуванні та розташована біля будинку АДРЕСА_1 , шляхом часткового демонтажу паркану та хвіртки та користуванні переходом, що веде від дороги до земельних ділянок, що за потоком та відновити межі відповідно до висновку № ЕД-1-1-180/15 земельно - технічного експертного дослідження від 27 березня 2015 року;

зобов`язати ОСОБА_4 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що знаходиться у її користуванні та розташована біля будинку АДРЕСА_1 за вказаною адресою та відновити межі відповідно до висновку №ЕД-1-1-180/15 земельно - технічного експертного дослідження від 27 березня 2015 року;

стягнути солідарно з відповідачів на її користь 5 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Заочним рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 23 січня 2024 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 26 серпня 2024 року, в задоволенні позову відмовлено.

У жовтні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Ковальчук Н. В., на заочне рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 23 січня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 26 серпня 2024 року.

У касаційній скарзі заявниця, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом позову в цій справі є: усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом часткового демонтажу паркану та хвіртки, відновлення її меж, стягнення 5 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Ураховуючи наведене, справа є незначної складності та з ціною позову, яка не перевищує двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (5 000,00 / 3 028,00), та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 та пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали містять посилання на випадок, передбачений підпунктом в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у справі незначної складності та з ціною позову, яка не перевищує двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, якщо справа має виняткове значення для заявниці.

Проте, в касаційній скарзі не наведено обґрунтованих доводів на підтвердження, що ця справа має виняткове значення для заявниці, оскільки такі міркування обґрунтовуються підставами касаційного оскарження, зокрема, що відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності є непорушним, натомість відповідачі чинять перешкоди у користуванні належної заявниці земельної ділянки.

Серед іншого, Верховний Суд не враховує процесуальну вимогу касаційної скарги про визнання недійсним державного акта на право власності на землю, оскільки, відповідно до ухвали Старосамбірського районного суду Львівської області від 20 липня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у прийнятті заяви про зміну предмета спору, яка не оскаржувалася позивачкою, а отже, відповідно до частини другої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

З урахуванням наведеного, оскільки заявниця подала касаційну скаргу на судові рішення у справі незначної складності та з ціною позову, яка не перевищує двох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, які не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Ковальчук Наталії Віталіївни, на заочне рішення Старосамбірського районного суду Львівської області від 23 січня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 26 серпня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Добромильської міської ради Самбірського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявниці.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян