Номер провадження: 22-ц/813/6061/24
Справа № 501/2417/24
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М.І.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,

за участю секретаря Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 17 червня 2024 року у складі судді Петрюченко М.І.,

встановив:

У червні 2024 року, ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , у якому просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований Чорноморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 18 січня 2019 року, Актовий запис №19.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 17 червня 2024 року у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 відмовлено, позовну заяву, разом з доданими до неї матеріалами, повернуто позивачу, роз`яснено сторонам, що вирішити питання про розірвання шлюбу вони можуть через органи РАЦС.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд скасувати ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 17 червня 2024 року та постановити нову, якою відкрити провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, судовий збір стягнути з відповідача на користь позивача.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у ст. 106 СК України, зазначено, що подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу, однак не зобов`язані. Враховуючи те, що позивачу не відомо де наразі знаходиться відповідач, вона звернулася саме з позовом до суду.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання, призначене на 03.10.2024 сторони не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином, у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Від представника ОСОБА_1 ОСОБА_4 надійшла заява, у якій представник просить суд розглянути справу без її участі та без участі позивача.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам не відповідає, з огляду на наступне.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження, районний суд виходив з того, що позивач не зазначив в позовній заяві про відмову відповідача розірвати шлюб через органи ДРАЦС, а тому на даний час спору не існує, у зв`язку із чим у відкритті провадження слід відмовити на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України.

Проте апеляційний суд не може погодитися із таким висновком районного суду, оскільки він не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.2ст.104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Відповідно до ч.3ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно дост.110 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1ст.106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу.

Згідно ч.1ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, відповідно до ст.104 СК шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя чи оголошення його померлим, а також шляхом його розірвання за заявою подружжя або одного з них судом чи органом реєстрації актів цивільного стану. Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106,107 СК. При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбаченихст.107 СК; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно дост.109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст.110 СК.

Суд першої інстанції, зазначивши, що справа не може бути розглянута в суді в порядку цивільного судочинства, не звернув увагу, що у випадку відсутності дітей подружжя вправі подати заяву про розірвання шлюбу до органу реєстрації актів цивільного стану, однак, це не є його обов`язком звертатися саме в даний орган і один з подружжя вправі звернутися безпосередньо до суду з позовом про розлучення, що не суперечить ч.1 ст.110 СК України.

Крім того, з пояснень, викладених у апеляційній скарзі вбачається, що фактичне місцезнаходження відповідача невідоме, що зумовлює неможливість досягнення сторонами згоди на розірвання шлюбу шляхом подання заяви до органів ДРАЦС.

Суд зазначене не врахував та прийшов до передчасного висновку, відмовивши у відкритті провадження у справі з посиланням на можливість розірвання шлюбу в порядку ст.106 СК України, тобто через орган ДРАЦС.

Згідно із ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про відмову у відкритті провадження на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, за таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки розгляд справи по суті не було закінчено, підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 17 червня 2024 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18.10.2024

Головуючий Є.С. Сєвєрова

Судді: Л.М. Вадовська

О.С. Комлева