Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/380/24
Єдиний унікальний №742/3857/24
Рішення

Іменем України

21 жовтня 2024 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі: головуючого судді Вовченка А.В.,

при секретарі Мошенець Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В :

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» (далі ТОВ «Кредитсервіс») звернувся до Ічнянського районного суду Чернігівської області з позовною заявою, предметом якої є: стягнення з відповідачки 39 693,72 грн. в рахунок заборгованості за кредитним договором № 210992-006 від 22 вересня 2021 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22 вересня 2021 року сторони уклали вищезазначений кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала кредитні кошти у розмірі 25 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності. Відповідачка зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 12 березня 2024 року перед позивачем виникла вищевказана заборгованість. Оскільки відповідачка ухиляється від добровільного погашення боргу, позивач змушений звернутися до суду.

У відзиві на позовну заяву представник позивача зазначив, що 22 вересня 2021 року укладено кредитний договір №210922-006 між ТОВ «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 на 25 000 грн. Оскільки 02.11.2021 року відповідачем змінено прізвище з ОСОБА_2 -Корень на ОСОБА_2 , а позов поданий до ОСОБА_2 -Корень, тому вказаний позов не підлягає задоволенню. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість , встановлення належності відповідачів й обгрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в позові.

Окрім того , в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого

позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просить провести розгляд справи без його участі та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідачка та її представник адвокат Мудревська Я.М. в судове засідання не з`явились, у відзиві на позовну заяву просять справу розглянути без їх участі.

Оскільки у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 22 вересня 2021 року між ТОВ «Кредитсервіс», з одного боку, та ОСОБА_1 , з другого боку, був укладений кредитний договір №210922-006.

Відповідно до умов зазначеного кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 25 000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит кредитодавцю та сплатити відсотки за користування кредитом на умовах, що передбачені договором. Кредит надається позичальнику шляхом перерахування суми Кредиту на банківський (картковий)рахунок позичальника. За користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю платежі, строки і суми яких зазначені в графіку платежів. Плата за користування кредитом нараховується щомісячно за кожен місяць користування кредитом. У складі плати за користування кредитом можуть нараховуватися відсотки за перший день користування кредитом, фіксована щомісячна комісія та(або)одноразова комісія за користування кредитом в залежності від обраного Позичальником кредитного продукту. Процентна ставка за договором є фіксованою, датою повернення суми Кредиту, так само як і датою сплати заборгованості за договором, вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок кредитодавця. Договір набуває чинності і діє 10 років з моменту укладення, але в будь-якому випадку -до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором. Строк кредитування становить 18 місяців (згідно з паспортом споживчого кредиту), сума одноразової комісії 1 475,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 53 024,97 грн. (а.с. 21).

З розрахунку заборгованості за договором слідує, що станом на 12 березня 2024 року сума заборгованості відповідачки за кредитним договором складає 39 693,72 грн., з яких: 22 242,26грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 17 451,46 грн.- прострочені проценти за кредитом.

З графіку платежів за договором вбачається, що чиста сума кредиту склала 23 525,00 грн (25 000 грн. -1 475 грн. комісії) (а.с. 26).

Згідно з наданим позивачем розрахунком, станом на 12 березня 2024 року відповідачкою сплачено в рахунок погашення тіла кредиту 2 757,74 грн. та 9 246,26 грн.

відсотків за користування кредитом (а.с. 36).

Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Оскільки відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Що стосується заперечень відповідачки щодо пред`явдення позову до неналежного відповідача, а саме до ОСОБА_1 а не до ОСОБА_3 то суд зазначає, що кредитний договір «210922-006 між ТОВ «Кредитсервіс» укладений з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно даних її паспорта, які вона надала при оформленні кредиту (а.с.45-49). Реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_1 присвоєний відповідачці 21 жовтня 2016 року (а.с.50).

02 листопада 2021 року відповідачка змінила прізвище з ОСОБА_2 -Корень на ОСОБА_2 , РНОКПП залишилось незмінним, а отже суд вважає , що ОСОБА_2 - Корень та ОСОБА_2 є однією і тїєю ж особою. Крім того , відповідачка, знаючи про такі зміни , не повідомила про них позивача .

Щодо посилання відповідача про те, що вона звільнена від відповідальності перед Банком за прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором на період дії в Україні воєнного стану, то суд зазначає наступне.

Так, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022року №2120-IX(набрав чинності 17 березня 2022 року)розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику)

банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

Пунктом 6-1розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» в редакції Закону №2120-IXвід15 березня 2022 року передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем.

У відповідності до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022року №2102-ІХ«Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»(із змінами, внесеними згідно з Указами Президента № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023) у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України на всій території України введено воєнний стан, який на даний час не закінчено.

Суд звертає увагу, що зміни, внесені до Закону України «Про споживче кредитування», стосуються штрафних санкцій за порушення виконання зобов`язання, а саме боржник звільняється від сплати неустойки, штрафу, пені.

Тіло кредиту та проценти, які сплатив або повинен сплатити позичальник на користь Банку є не штрафними санкціями за порушення зобов`язання, а платою за користування чужими коштами понад установлений в договорі строк, а тому підлягають поверненню Банку.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 2 422 грн. 40 коп., що підтверджується відповідною платіжною інструкцією, а також надано документи на підтвердження сплати витрат на правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, суд врахував складність справи, а саме те, що вона є типовою, перелік наданих послуг, час, необхідний для складання позовної заяви у спорі, прийняв до уваги, що відповідачка оспорює заявлену до

стягнення в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу суму, а тому визначає вартість наданих юридичних послуг в розмірі 3 000 гривень, що відповідає критеріям розумності та співмірності(а.с.37-45).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на викладене, виходячи з принципу пропорційності відшкодування судових витрат до задоволених вимог, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2 422 грн 40 коп. судовий збір та 3 000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП- НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» в рахунок заборгованості за кредитними договором №210922-006 від 22 вересня 2021 року станом на 12 березня 2024 року заборгованість в сумі 39 693,72 грн., сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн., а всього 45 116 (сорок п`ять тисяч сто шістнадцять) грн. 12 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 21 жовтня 2024 р.

Суддя А. В. Вовченко