Провадження № 2/645/387/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2024 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Шевченко Г.С.,

за участю секретаря судового засідання - Пастушенко К.Р.,

представника позивача адвоката Розумної О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Фрунзенського районного суду м. Харкова в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_3 однією сім`єю на час відкриття спадщини після смерті останньої за адресою: АДРЕСА_1 та визнати ОСОБА_4 такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 у встановленому законом порядку.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_5 . 08.07.1961 року ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6 та після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_7 . ОСОБА_4 є матір`ю позивача - ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. За життя остання залишила заповіт, згідно якого спадкоємицею всього майна визначила доньку - ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла. За життя ОСОБА_4 залишила заповіт, посвідчений 09.06.2020 року ПН ХМНО ОСОБА_9 , згідно якого спадкоємицею всього свого майна визначила доньку - ОСОБА_1 . 11.03.2021 року ПН ХМНО ОСОБА_9 до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 . Представник вказала, що ОСОБА_1 звернулась до ПН ХМНО ОСОБА_9 із заявою про оформлення своїх спадкових справ після смерті ОСОБА_4 та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 було відмовлено, про що нотаріусом 05.08.2021 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину стала обставина, що згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 15.06.2021 №65191318, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась, а отже відсутні документи та інші відомості, що ОСОБА_4 як спадкоємець померлої прийняла спадщину у встановлений законом спосіб. Право власності на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , згідно відомостей КП №ХМБТІ» за №77 зареєстровано на померлу бабусю позивача ОСОБА_3 . Крім того, у своїй постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.08.2021 р. нотаріус зазначила, що внаслідок відсутності належних документів, що свідчили б про проживання разом з померлою ОСОБА_3 її дочки ОСОБА_1 , вона вимушена відмовити у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 . ПН ХМНО ОСОБА_9 зазначила, що ОСОБА_4 станом на 14.06.2006 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 та інформація щодо її проживання з померлою ОСОБА_3 відсутня. Представник посилалась на те, що ОСОБА_3 з 2003 року постійно проживала з ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 . Так, ОСОБА_3 померла у віці 90 років. За три роки до смерті вона впала та зламала шийку стегна, у зв`язку з чим потребувала постійного догляду, а тому ОСОБА_3 переїхала на постійне проживання до своєї дочки ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 , хоча офіційно була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . У Лікарському свідоцтві про смерть №211 від 15.06.2006, виданому КЗОЗ «Міська поліклініка №5» зазначено, що смерть ОСОБА_3 настала вдома, за адресою: АДРЕСА_3 . Вказане також можуть підтвердити свідки у справі. Враховуючи викладене, звернулась до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.09.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 23.01.2023 закрито підготовче провадження у справі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.09.2023 матеріали даної цивільної справи направлені для розгляду до Фрунзенського районного суду м. Харкова за підсудністю.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Іващенка С.О. від 27.10.2023 відкрито провадження по зазначеній справі та призначено підготовче судове засідання.

18.12.2023 р. до суду надійшли додаткові пояснення у справі від представника відповідача, в яких він просив відмовити в задоволенні позову. Посилався на те, що позивачкою не надані документ, які підтверджують прийняття ОСОБА_4 , як спадкоємцем, спадщини після померлої ОСОБА_3 у встановлений законом спосіб. ОСОБА_10 станом на 14.06.2006 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , інформація щодо її проживання з померлою ОСОБА_3 відсутня. У зв`язку з чим, постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.08.2021 № 268/02-23 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 . Харківська міська рада, вважає вимоги ОСОБА_1 безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки обставини, які відносяться до предмета доказування у справі не підтверджені належними доказами. Як вбачається з доданих до заяви копій документів та не заперечується позивачем, ОСОБА_3 станом на 14.06.2006 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 станом на 14.06.2006 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . Посилання заявника на факт проживання ОСОБА_3 з 2003 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 не свідчить, що ОСОБА_3 було змінено місце її постійного проживання. Додане до позову лікарське свідоцтво про смерть № 211 від 09.04.2021 також не свідчить про зміну постійного проживання ОСОБА_3 , а навпаки містить інформацію, що місце постійного проживання померлої за адресою АДРЕСА_2 та місце смерті ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_3 Виклик бригади екстреної медичної допомоги, яка виїздила 14.06.2006 до ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 також, не підтверджує постійне проживання спадкодавця за відповідною адресою. Таким чином, додані до позовної заяви копії документів не є належними доказом. В свою чергу, іншого документального підтвердження позивачем не надано.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Іващенка С.О. від 18 грудня 2023 закрито підготовче провадження у справі.

Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Шевченко Г.С. від 21 травня 2024 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Розумна О.О. позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Харківська міська рада явку свого представника у судове засідання не забезпечила, дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Заслухавши представника позивача, допитавши свідків, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_5 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 15.04.1947 року.

08.07.1961 року ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6 та після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_7 , про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_4 є матір`ю позивача - ОСОБА_1 , відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 25.09.1969 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 15.06.2006 року.

Як вбачається з лікарського свідоцтва про смерть № 211, виданого 15.06.2006 року, смерть ОСОБА_3 настала за адресою: АДРЕСА_3 .

На час смерті вона проживала за адресою: АДРЕСА_3 .

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт, згідно якого спадкоємицею всього майна визначила доньку - ОСОБА_8 .

ОСОБА_8 не подала заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців після відкриття спадщини після смерті матері.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 від 22.10.2020 року.

За життя ОСОБА_4 залишила заповіт, посвідчений 09.06.2020 року ПН ХМНО ОСОБА_9 , реєстровий №1170, згідно якого спадкоємицею всього свого майна визначила доньку - ОСОБА_1 .

11.03.2021 року ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. від 05.08.2021 року у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 15.06.2021 №65191318, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилась, а отже відсутні документи та інші відомості, що ОСОБА_4 , як спадкоємець померлої прийняла спадщину у встановлений законом спосіб. ОСОБА_4 станом на 14.06.2006 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 та інформація щодо її проживання з померлою ОСОБА_3 відсутня. Таким чином, у ОСОБА_1 відсутні документи, що підтверджують факт прийняття спадщини, як спадкоємцем, спадщини після смерті ОСОБА_3 у встановлений законом спосіб.

У судовому засіданні були допитані свідки.

Так, допитана в якості свідка ОСОБА_11 пояснила, що її прізвище до укладення шлюбу « ОСОБА_12 ». ОСОБА_3 була її прабабусею. Вказала, що спочатку ОСОБА_3 жила окремо в будинку, потім зламала шийку стегна, не могла ходити та її родина в 2003 році забрала її до себе в квартиру, яка знаходиться по АДРЕСА_1 . У 2006 році її прабабуся померла. Весь час після отримання травми вона жила з ними у квартирі АДРЕСА_4 , вони за нею доглядали. Посилалась на те, що в них був спільний побут, її мати доглядала та купляла ліки ОСОБА_3 . В квартирі по АДРЕСА_1 вони проживали спільно: прабабуся, яка померла - ОСОБА_3 , її донька ОСОБА_13 , її мати ОСОБА_1 , її батько ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .

Допитаний в якості свідка ОСОБА_14 пояснив суду, що ОСОБА_3 була бабусею його дружини ОСОБА_1 . Вона проживала сама, вони їздили її навідувати та привозили продукти харчування. Потім ОСОБА_3 захворіла, не могла ходити та самостійно себе обслуговувати, тому вони забрали її проживати до себе у квартиру АДРЕСА_4 . В 2006 році ОСОБА_3 померла у віці близько 90 років. Проживала остання разом з ними близько 3 років. Пояснив, що у них був спільний побут, ОСОБА_3 проживала в окремій кімнаті. У квартирі АДРЕСА_4 проживали на той час: він, його дружина, теща, донька та ОСОБА_3 . Так проживали до самої смерті ОСОБА_3 .

Допитана в якості свідка ОСОБА_16 пояснила, що родину ОСОБА_7 вона знає давно. Вони проживають у сусідніх під`їздах по АДРЕСА_1 . ОСОБА_16 будучі медичним співробітником, надавала родині ОСОБА_7 консультації, робила медичні процедури. Бабусю звали ОСОБА_17 , а прабабусю - ОСОБА_18 . ОСОБА_3 проживала разом з родиною ОСОБА_7 в одній квартирі приблизно 3 роки, до її смерті. Свідок розповіла, що часто бачила як ОСОБА_3 сиділа на лавці біля свого під`їзду. Потім, коли їй стало погано після переламу шийки стегна, вона лежала у квартирі та не вставала. ОСОБА_16 часто бачила ОСОБА_3 , коли приходила до квартири ОСОБА_7 . Зазаначила, що за нею добре доглядали, годували її, давали порошки від пролежнів, а ОСОБА_16 робила їй уколи та ставила крапельниці.

Допитана в якості свідка ОСОБА_19 пояснила, що вона близько 20 років є сусідкою з ОСОБА_1 . Остання жила за адресою АДРЕСА_3 разом зі своєю сім`єю: матір`ю - ОСОБА_4 , чоловіком, дочкою та з матір`ю ОСОБА_20 , коли остання захворіла. Бабуся переїхала до родини ОСОБА_7 після того, як зламала шийку стегна та не могла самостійно пересуватись. За нею добре доглядали, годували та виносили на прогулку на вулицю. У родини був спільний побут. Всі разом вони мешкали десь роки 3-4 до смерті бабусі.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінюючи покази свідків, суд вважає їх достовірними і такими, що не викликають сумніву в їх правдивості, оскільки свідки не заінтересовані у справі й підстав для обмови позивача та відповідача у них немає, їх покази не суперечать іншим матеріалам справи.

Встановлення факту постійного проживання постійного проживання ОСОБА_4 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, має для позивача важливе юридичне значення, а саме задля оформлення спадкових прав.

Частиною другою статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Частинами другою та шостою статті 29 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

За змістом пунктів 3.21 та 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, чинній на час відкриття спадщини, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Тлумачення статті 29 ЦК України у поєднанні зі статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» у відповідній редакції та Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII дає підстави для висновку, що постійне місце проживання громадян України може бути підтверджено як відміткою у паспорті, так і іншими документами згідно із статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Зазначене викладене в ухвалі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), постановах Верховного Суду: від 10 січня 2019 року в справі № 484/747/17 (провадження № 61-44149св18), від 20 жовтня 2021 року в справі № 314/652/20 (провадження № 61-2611св21).

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , яка за заповітом є єдиним спадкодавцем після смерті своєї матері, на день смерті опікувалася станом її здоров`я, купувала ліки, годувала її та вела із спадкодавцем спільне господарство, що узгоджується з показаннями допитаних судом свідків.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку про необхідність встановлення факту постійного проживання ОСОБА_4 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2003 року і до часу відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки встановлення цього факту необхідне позивачу для вирішення спадкових прав.

Що стосується вимоги заявника визнати ОСОБА_4 такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , суд зазначає, що питання щодо факту прийняття/неприйняття спадщини вирішується безпосередньо нотаріусом, а тому вказана вимога задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 12, 76-81, 83, 137, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 ) разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_3 .

У задоволенні решти вимог відмовити.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Інформація про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_6 , місце проживання (перебування): АДРЕСА_3 .

Відповідач Харківська міська рада, , місцезнаходження: м. Харків, м-н Конституції, 7.

Повне рішення складено 23 жовтня 2024 року.

Суддя Г. С. Шевченко