Провадження № 2-о/686/740/24
Рішення

Іменем України

21 жовтня 2024 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Кучерук Н.В.

заінтересованої особи ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису, -

встановив:

ОСОБА_2 звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із заявою, в якій просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 , яким визначити наступні заходи тимчасового обмеження його прав, спрямованих на забезпечення безпеки неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 терміном на 6 місяців, а саме: заборонити ОСОБА_1 перебувати в місці спільного проживання з неповнолітнім ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_1 наближатися до місця проживання неповнолітнього ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 та до місця навчання до комунального закладу загальної середньої освіти «Ліцей №4 ім. Павла Жука» Хмельницької міської ради за адресою: м. Хмельницький, вул. Перемоги, 9; заборонити вести телефонні переговори з неповнолітнім ОСОБА_3 або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб та особисто чи через третіх осіб розшукувати ОСОБА_3 , якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватися з ним.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_2 зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 . У вказаному шлюбі в них є спільна дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 24.09.2024 року о 21.00 годині за адресою їх спільного проживання: АДРЕСА_2 ОСОБА_1 вчинив стосовно їх сина домашнє насильство, а саме вдарив останнього рукою в обличчя. Внаслідок таких дій неповнолітньому ОСОБА_3 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин верхньої повіки правового ока. За вказаним фактом 03.10.2024 року працівниками поліції був складений протокол про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства стосовно неповнолітнього сина, який направлений до Хмельницького міськрайонного суду для розгляду.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явилась. Подала на адресу суду письмову заяву в якій просила розглянути справу за її відсутності.

Заінтересована особа ОСОБА_1 заяву не визнав, просив відмовити у її задоволенні. Зазначив, що фізичного насильства щодо сина ОСОБА_3 24 вересня 2024 року він не вчиняв. 24.09.2024 року, коли він повернувся додому з роботи, виявив, що їх з ОСОБА_2 спільний син ОСОБА_4 належним чином не виконав домашнє завдання, не займався навчання та грався у телефоні. На його зауваження щодо необхідності вивчити уроки не реагував. Оскільки дружина не вживала заходів щодо зміни ставлення сина до навчання, з цього приводу він зробив останній зауваження. Жодних насильницьких дій щодо сина, він не вчиняв. Про той факт, що на наступний день дружина звернулась до лікарні з приводу наявності тілесних ушкоджень, він дізнався лише після складання протоколу про адміністративне правопорушення. Також просив врахувати, що з рішенням суду щодо притягнення його до адміністративної відповідальності, він не погоджується та його оскаржує. Вважає, що подана заява про видачу обмежувального припису є помстою дружини за те, що він звернувся до служби у справах дітей із повідомленням, що ОСОБА_2 не виконує свої обов`язки стосовно належного навчання сина. З приводу не приділення уваги дружиною до навчання сина, між ними часто виникають сварки. Також просив врахувати, що він ніколи не притягувався ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності, не вчиняв насильства по відношенню до сина, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно. Крім того, він з заявницею мають ще одну неповнолітню дитину доньку ОСОБА_5 , у зв`язку із чим видача обмежувального припису фактично позбавить його спілкування не лише з сином, а і з донькою.

Заслухавши пояснення заінтересованої особи, дослідивши матеріали заяви суд приходить до наступних висновків.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, одним із яких є заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою (частина друга статті 26 вказаного Закону).

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до частини четвертої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.

Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Як встановлено з матеріалів справи і це не заперечувалося сторонами ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають спільну дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та проживають за адресою: АДРЕСА_2 .

02.10.2024 року у ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області було зареєстровано повідомлення ОСОБА_2 про вчинення 24.09.2024 року ОСОБА_1 стосовно малолітнього ОСОБА_3 умисних дій фізичного характеру, а саме завдання удару рукою по обличчю.

За наслідками розгляду вказаного повідомлення, працівниками ВП №1 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області 02.10.2024 року, був складений протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства), який скерований на розгляд до Хмельницького міськрайонного суду.

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 16.10.2024 року ОСОБА_1 був визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 170 гривень. Вказана постанова не набула чинності на час розгляду даної справи.

Також встановлено, що під час складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення, терміновий заборонний припис з метою забезпечення безпеки постраждалої особи, не видавався.

Жодних даних проте, що відповідні дії (вчинення домашнього насильства у виді чи то психологічного чи фізичного характеру) вчинялися ОСОБА_1 щодо сина і раніше, матеріали справи не містять (даних про те, що ОСОБА_1 раніше притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності за вчинення протиправних дій стосовно сина чи в сім`ї не має).

Інші докази, які б могли свідчити про вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , у їх сукупності, в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», оцінивши можливі ризики застосування психічного чи фізичного насильства у майбутньому матеріали справи не містять, заявником теж не надано таких доказів суду.

В матеріалах справи відсутні докази наявності ризиків продовження чи повторного вчинення фізичного чи психічного насильства та чинників і умов, які створються або можуть створювати небезпеку для ОСОБА_3 , що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та не свідчить про те, що таке домашнє насильство вчинялося ОСОБА_1 систематично.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення поданої ОСОБА_2 заяви про видачу стосовно ОСОБА_1 обмежувального припису.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3504-3506 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заявник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення виготовлено 22.10.2024 року.

Суддя: