Провадження № 2/679/470/2024
Справа № 679/1090/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року

місто Нетішин Хмельницької області

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі головуючого судді Безкровного І.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Лабчук Роман Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Волков Сергій Вікторович, звернулася до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовною заявою до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, вказавши у позові третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Лабчука Р.М.

В обґрунтування позову зазначається, що наприкінці червні 2024 року позивачу стало відомо про те, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Хмельницької області Лабчука Р.М. було відкрите виконавче провадження № 67624215 за виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. № 193813 від 17.06.2021 про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором № 2807869 у розмірі 49250 грн.

ОСОБА_1 наголошує, що відповідач намагається протиправно у позасудовому порядку реалізувати своє право на стягнення з неї грошових коштів за кредитним договором. На думку позивача, зазначений виконавчий напис вчинено без належних правових підстав за вимогами відповідача, що не є безспірними.

Позивач вказує, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. з огляду на надані йому стягувачем документи не мав належних і достатніх підстав кваліфікувати вимоги стягувача і борг, для стягнення якого кредитор просив вчинити виконавчий напис. Надані документи вочевидь вказували на необхідність додаткового з`ясування підстав для нарахування боргу та його розміру. Нотаріус не діяв у передбачений законодавством спосіб для з`ясування відповідних обставин, хоча перед вчинення виконавчого напису був зобов`язаний перевірити наявність підстав для цього, зокрема з`ясувати, чи є умови для такої дії, зважаючи на зміст договору та вимоги законодавства.

Крім того, оскаржуваний виконавчий напис не відповідав вимогам законодавства, оскільки вчинений не на передбаченому борговому документі кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, та відсутні докази безспірності заборгованості, а тому не підлягає виконанню.

У зв`язку з цим позивач просила визнати зазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

03.07.2024 суддею була задоволена заява представника позивача про забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі оспорюваного позивачем виконавчого напису (а.с. 21).

Також 03.07.2024 суддею було відкрите провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с. 22).

10.07.2024 від представника відповідача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Кожушка В.О. надійшов відзив на позов заяву, в якому вінзазначив, що ним виконано вимоги передбачені п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Є.М. вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, а саме: оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитним договором, а отже відсутні підстави визнавати виконавчий напис, вчинений 17.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. та зареєстрований в реєстрі за № 193813 щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості в розмірі 49250 грн таким, що не підлягає виконанню, оскільки зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною. Крім того, представник відповідача вважає, що позовна заява повинна бути повернута без розгляду, оскільки позивачем, в порушенння вимог п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України не зазначено про наявність або відсутність в учасників справи електронного кабінету (а.с. 31-39).

Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін від останніх не надійшло.

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 17.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис № 193813 про стягнення з ОСОБА_1 невиплачені в строк грошові кошти (включно із платою за вчинення виконавчого напису) в розмірі 49250 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» на підставі договору факторингу № 26032021 від 26.03.2021 відступлено право вимоги за кредитним договором № 2807869 від 20.08.2020, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 (а.с. 12).

22.11.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Хмельницької області Лабчуком Романом Михайловичем за заявою представника відповідача була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 67624215 на підставі відповідного виконавчого напису (а.с. 15).

Крім цього, в межах вказаного виконавчого провадження 18.06.2024 тим самим приватним виконавцем була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 (а.с. 16).

Частиною 6 статті 55 Конституції України гарантовано право кожного захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Стаття 18 Цивільного кодексу України передбачає можливість захисту цивільних прав нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі, але у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 цього Закону визначені умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з пп. 3.1 - 3.5 п. 3 глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо: 1) подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; 2) за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999, нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2016 скасовано; визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662 від 26.11.2014, у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Оскаржуваний позивачем виконавчий напис вчинений нотаріусом 17.06.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14.

Представник відповідача, який належним чином повідомлявся про розгляд справи і отримав ухвалу про відкриття провадження із копіями позовної заяви та доданих до неї документів, не надав суду письмових доказів на підтвердження того, що оскаржуваний виконавчий напис був вчинений із дотриманням вимог діючого законодавства, а представником відповідача були надані приватному нотаріусу всі необхідні документи, зокрема оригінал нотаріально посвідченого договору.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Такий правовий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23.06.2020 у справі № 645/1979/15-ц.

Безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною.

Згідно з п.п. 92 та 99 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009, рекомендовані листи підлягають доставці додому. Рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про надходження електронних поштових переказів, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень (крім зазначених в абзаці четвертому пункту 93 цих Правил), поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату, а у разі його відсутності повнолітньому члену сім`ї за умови пред`явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв`язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками.

Виходячи з вищезазначеного, боржник вважається належним чином повідомленим про порушення зобов`язань за кредитним договором та про зобов`язання достроково погасити заборгованість у тому разі, коли кредитором не лише відправлено на адресу такого боржника досудову вимогу, а й доведено факт її вручення адресатові під розписку.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17.03.2021 у справі № 361/1488/19.

Однак відповідачем не було надано доказів вручення ОСОБА_1 вимоги про повернення заборгованості за кредитним договором, а також доказів того, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису перевірив наявність доказів належного направлення та отримання вказаного листа-вимоги.

При цьому у правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 645/1979/15-ц) зазначається, що як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і порушення порядку повідомлення позичальника про вимогу про усунення порушення є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин, оскільки суд дійшов висновку про порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису та порушення порядку повідомлення позивача про вимогу усунення порушення зобов`язань за кредитним договором, позаяк нотаріус не впевнився у наявності та безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, суд вважає за необхідне задовольнити позов повністю та визнати зазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Щодо розподілу між сторонами судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Із матеріалів справи вбачається, що 01.07.2024 позивач ОСОБА_1 уклала із адвокатом Волковим С.В. договір про надання правничої допомоги, повноваження якого підтверджуються ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВК № 1134530 від 01.07.2024. Крім іншого, у п. 4.1 вказаного договору зазначається, що вартість правничих послуг узгоджується актом приймання-передачі правничих послуг та сплачується у день підписання актів, виходячи з наступних тарифів: вартість однієї години роботи адвоката становить 900 грн (а.с. 5, 6-7).

Із наданого представником позивача акту приймання-передачі правничої допомоги від 14.10.2024 вбачається, що позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Волковим С.В., пов`язані з розглядом зазначеної цивільної справи, у загальному розмірі 3000 грн, сплата яких підтверджується квитанцією «ПриватБанку» від 14.10.2024 (а.с. 41).

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому суд враховує, що у разі недотримання вимог частини ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Однак обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.

У той же час представник відповідача, який належним чином повідомлявся про розгляд справи судом та отримав копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів, у відзиві на позов вказав, що зазначену у позові попередній (орієнтовний) розмір судових витрат (в сумі 4000 грн) вважає неспівмірним зі складністю цієї справи через невідповідність критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Проте суд не вбачає підстав для зменшення таких витрат, позаяк стороною позивача був наданий, крім іншого, акт приймання-передачі правничої допомоги від 14.10.2024, в якому визначено перелік наданих позивачу правових послуг із зазначенням їх вартості, і неспівмірність таких витрат стороною відповідача суд вважає недоведеною.

Отже, розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу з огляду на положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд вважає співмірним зі складністю цієї справи та наданим адвокатом обсягом послуг, оскільки вони відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд вважає за необхідне також стягнути з відповідача на користь позивача сплачену останнім суму судового збору у розмірі 968,90 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями від 01.07.2024 (а.с. 8, 9).

При цьому суд звертає увагу позивача, що відповідно до ч. 4 ст. 136 ЦПК України у разі подання позовної заяви після подання заяви про забезпечення доказів або позову розмір судового збору зменшується на розмір судового збору, сплаченого за відповідну заяву про забезпечення доказів або позову.

Водночас у роз`ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 наголошується, що таке зменшення розміру судового збору здійснюється і в разі одночасного (в один і той же день) подання до суду позовної заяви і заяви про забезпечення позову, у тому числі при об`єднанні їх в один процесуальний документ.

Таким чином, оскільки позовна заява та заява про забезпечення позову були подані до суду одночасно (в один і той же день) і в електронній формі, позивач мав сплатити судовий збір у загальному розмірі 968,96 грн (з урахуванням коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору з огляду на положення ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011) 484,48 грн за заяву про забезпечення позову та 484,48 грн за позовну заяву, у той час як позивачем було сплачено судовий збір у загальному розмірі 1575,56 грн, а отже судовий збір у розмірі 605,60 грн слід вважати надмірним. Разом із цим вирішити самостійно питання щодо повернення помилково сплаченого судового збору на даний час суд не має можливості, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діє на теперішній час) сплачена сума судового збору повертається лише за клопотанням особи, яка його сплатила.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 75-82, 89, 133, 136, 137, 141, 258, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Лабчук Роман Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований за № 193813, вчинений 17.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором № 2807869 від 20.08.2020 (разом із платою за вчинення виконавчого напису) у розмірі 49250 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3968,96 грн (трьох тисяч дев`ятисот шістдесяти восьми гривень дев`яноста шести копійок).

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Представник позивача: адвокат Волков Сергій Вікторович (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса для листування: Хмельницька область, Шепетівський район, м. Нетішин, а/с 206).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ідентифікаційний код 35625014; місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30).

Представник відповідача: Кожушко Владислав Олександрович (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса місця роботи: Київська область, Броварський район, м. Бровари, вул. Лісова, буд. 2).

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Хмельницької області Лабчук Роман Михайлович (РНОКПП НОМЕР_4 ; адреса місця роботи: м. Хмельницький, вул. Грушевського, буд. 87, каб. 406).

Суддя І.Г. Безкровний