КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________
Справа №359/704/23
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/5881/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Борисової О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» та представника ОСОБА_1 - адвоката Гуцола Руслана Івановича на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 1 червня 2023 року (суддя Борець Є.О.) у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми,

встановив:

у грудні 2022 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідачки 3% річних у розмірі 3 511,04 доларів США.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що 30 липня 2007 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого він є, та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 154-Ф/07, відповідно до умов якого банк надав позичальниці кредит у сумі 25 911 доларів США строком до 30 липня 2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,9 % річних. Однак, відповідачка взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконувала неналежним чином, тому заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2014 року з відповідачки була стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 27 798,61 доларів США та 172 090грн, яка складалась: із заборгованості по кредиту у розмірі 19 881,72 долар США; заборгованості по процентам у розмірі 7 916,89 доларів США; пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 139 809,40грн; пені за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 32 280,85грн, а також судовий збір у розмірі 3 441грн.

Позивач посилався на те, що у зв`язку із невиконанням відповідачкою рішення суду, відповідно до статті 625 ЦК України, він має право вимагати від позичальниці сплати трьох процентів річних від простроченої суми, а саме за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та відсотками за рішенням суду за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року 3 511,04 доларів США, що еквівалентно 101 776,85грн за офіційним курсом Національного банку України.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 1 червня 2023 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1 437,45 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» судовий збір у сумі 1015грн 72коп.

У поданій апеляційній скарзі представник ПАТ АБ «Укргазбанк» - Мікайилов Р.Р.

просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідачки судові витрати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Представник позивача зазначає, що Кабінетом Міністрів України з 12 березня 2020 року в Україні був встановлений карантин у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), тому відповідно до пункту 12 Перехідних та прикінцевих положень ЦПК України, строки, визначені статтею 257 ЦК України, продовжені на строк дії карантину, що безпідставно не було враховано судом першої інстанції.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Гуцол Р.І. просить рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач не надав суду завірену належним чином копію рішення суду про ніби то стягнення з відпвоідачки заборгованості за кредитним договором, а відтак, суд першої інстанції встановив факт існування у відповідачки кредитної заборгованості на підставі недопустимого доказу.

Також представник відповідачки вважає, що суд першої інстанції грубо порушив норми процесуального права, витребувавши у позивача довідку про розмір заборгованості відповідачки станом на 1 грудня 2019 року за власною ініціативою.

12 грудня 2023 року представником позивача ОСОБА_2 на електронну адресу Київського апеляційного суду подані пояснення на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гуцола Р.І.

Враховуючи, що зазначені пояснення є фактично відзивом на апеляційну скаргу представника відповідачки, разом з цим, банк отримав копію апеляційної скарги та ухвалу суду про відкриття апеляційного провадження 2 листопада 2023 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (с.с.139), в ухвалі позивачу був встановлений строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - п`ять днів з моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження, колегія суддів зазначенні пояснення залишає без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги розглядаються без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга представника позивача підлягає задоволенню, а апеляційна скарга представника відповідачки задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що 30 липня 2008 року між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 154-Ф/07, за умовами якого банк надав відповідачці кредит в сумі 25 911 доларів США на строк з 30 липня 2007 року по 30 липня 2014 року, зі сплатою 11,9 % річних (с.с.9-11).

Заочним рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 січня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» стягнута заборгованість за кредитним договором у розмірі 27 798,61 доларів США та 172 090грн, яка складалась із заборгованості по кредиту у розмірі 19 881,72 долар США; із заборгованості по процентам у розмірі 7 916,89 доларів США; пені за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 139 809,40грн; пені за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 32 280,85грн, а також судовий збір у розмірі 3 441грн (с.с.14-15).

На підставі вказаного судового рішення 11 березня 2014 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області був виданий виконавчий лист (с.с.52-53).

Відомостей про пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання матеріали справи не містять.

Згідно доданих до позовної заяви розрахунку заборгованості та виписок по рахунку

ОСОБА_1 , рішення суду на час звернення позивача з даним позовом відповідачкою не

виконано.

Згідно з наданим позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 154-Ф/07 від 30 липня 2007 року, заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків (3 % річних) за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року становить 3 511,04 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом Національного банку України 101 776,85грн станом на 23 лютого 2022 року (с.с.16).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що до правовідносин сторін застосовуються положення частини 2 статті 625 ЦК України, так як відповідачкою зобов`язання за кредитним договором не виконані, однак позивач має право на отримання 3% річних у межах строків позовної давності, а саме з 1 грудня 2019 року по 23 лютого 2022 року, так як позовна заява направлена до суду 1 грудня 2022 року.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Можливість нарахування боржникові кредитором наслідків прострочення виконання грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, після реалізації права на дострокове стягнення усієї суми кредиту, встановлена постановою Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року по справі №127/15672/16-ц.

У частині другій статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Нарахування трьох процентів річних є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням трьох процентів річних є правом кредитора, яким він наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

З ухваленням рішення про стягнення боргу зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося, тому кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання, підтвердженого судовим рішенням, до моменту його повного виконання і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором встановлений судовим рішенням у справі №359/12047/13, яке набрало законної сили 1 березня 2014 року, а відтак є обов`язковим до виконання.

Доводи апеляційної скарги представника відповідачки - адвоката Гуцола Р.І., що позивачем не надано суду належним чином завіреної копії судового рішення, яким ніби то з відповідачки стягнута заборгованість за кредитним договором, не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки представником позивача суду була надана копія виконавчого листа, виданого Бориспільським міськрайонним судом Київської області 11 березня 2014 року на виконання рішення суду від 17 січня 2014 року,

який містить номер цивільної справи та розмір заборгованості, визначений судом до стягнення з ОСОБА_1 (с.с.52-53).

Крім того, доступ до судових рішень можливий через Єдиний державний реєстр судових рішень, у якому оприлюднене рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

При цьому, ні відповідачкою, ні її представником твердження позивача про невиконання відповідачкою рішення суду спростовано не було.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 вбачається, що 3% річних розраховані за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року, виходячи із суми заборгованості, визначеної рішенням суду, та з врахуванням внесених відповідачкою платежів.

Ні відповідачкою, ні її представником наданий позивачем розрахунок спростований не був, а відтак суд першої інстанції правомірно прийняв його до уваги.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги представника позивача про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права при визначенні строку позовної давності за даними позовними вимогами.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частина 1 статті 261 ЦК України визначає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався і на час звернення до суду з даним позов діяв.

Відповідно до п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Суд першої інстанції вказаних норм матеріального права не врахував та прийшов до безпідставного висновку, що позивач має право на отримання 3% річних тільки за

період з 1 гурдня 2019 року по 23 лютого 2022 року.

Разом з цим, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем пред`явлені вимоги саме у межах позовної давності, з врахуванням положень п. 12 та п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Отже, апеляційна скарга представника позивача підлягає задоволенню, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення в цій частині про задоволення цих позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги представника відповідачки про неправомірне витребування судом першої інстанції довідки про заборгованість відповідачки станом на 1 грудня 2019 року за власною ініціативою, правового значення для вирішення даного спору не мають, оскільки розрахунок заборгованості доданий до позовної заяви і спростований відповідачкою та її представником не був, а відтак приймається колегією суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, які регулюють позовну давність, тому рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення цих позовних вимог.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що апеляційна скарга представника позивача підлягає задоволенню, з відповідачки підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем за позовні вимоги, у задоволенні яких було відмовлено судом першої інстанції, а також за подання апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 381 - 383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційнускаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гуцола Руслана Івановича залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» задовольнити, рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 1 червня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати, ухваливши в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Єреванська, 1, три проценти річних у розмірі 2 073 доларів США 59 центи.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», , що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Єреванська, 1, судовий збір

у розмірі 5 186грн 78коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді О.В. Борисова

Г.М. Кирилюк