Справа № 182/210/24
Провадження № 2/0182/1236/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16.05.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Рунчевої О.В.,

розглянув у м. Нікополі в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, суд -

В С Т А Н О В И В:

11.01.2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

Свої вимоги мотивує тим, що з 2008 року вона проживала у цивільному шлюбі з відповідачем. Від даних стосунків у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1

З березня 2016 року сторони припинили шлюбні стосунки та стали проживати окремо. Син ОСОБА_4 залишився проживати з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач працездатний, отримує стабільний дохід, інших осіб на утриманні не має, має транспортний засіб, стан його здоров`я дозволяє працювати, а тому він має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини.

З огляду на викладене вище, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 7 230 грн. щомісяця, починаючи з 29.12.2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 06.03.2024 року відкрито провадження по справі, постановлено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження та роз`яснено відповідачеві його право подати відзив на позов (а.с.15-16).

Відповідач про розгляд справи у суді був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка (а.с.17).

22.03.2024 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги визнає частково, посилаючись на наступні обставини.

Відповідач дійсно перебував у фактичних шлюбних відносинах з позивачкою з 2016 року по 2018 рік, та є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач народила сина та пішла з сім`ї, залишивши дитину на відповідача. Син постійно проживав з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Даний будинок належить відповідачу на праві приватної власності. З дня народження відповідач виховував сина самостійно, мати 14 років не брала участі у вихованні, аліментів на утримання дитини не сплачувала.

З 29.11.2023 року по 08.12.2023 року відповідач проходив обстеження в лікарні, тому він звернувся до позивача з проханням щодо тимчасового проживання дитини ОСОБА_4 разом з нею на період його лікування. Після повернення відповідача додому, позивач відмовилась повертати сина та заблокувала телефон дитини, заборонивши при цьому спілкуватись з батьком.

ОСОБА_2 зазначає, що він систематично бере участь в матеріальному забезпеченні сина, перераховуючи кошти на його картку, щоб він мав можливість купити собі їжу та необхідні речі. Однак позивач разом зі своїм новим співмешканцем використовують ці кошти на свій власний розсуд. Тому твердження позивача, що вона одноособово несе витрати щодо утримання сина, вважає безпідставними та зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження витрат на дитину саме у заявленому в позові розмірі.

Відповідач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1989 році, а також є ветераном війни та інвалідом ІІ групи. Отримує пенсію через інвалідність, працювати не може, інших доходів не має. Пенсії ледь вистачає на лікування, оплату комунальних послуг та їжу. А тому відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання сина в сумі 3 196 грн. щомісяця, оскільки платити в більшому розмірі він не має змоги, посилаючись на ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік», де у 2024 році визначено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2563 грн., дітей віком від 6 до 18 років 3 196 грн.

Розгляд справи проводився без фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Позивач з відповідачем, дійсно, перебували у фактичних шлюбних відносинах. ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.3).

Шлюбні стосунки на момент розгляду справи припинені, сторони проживають окремо. Син Еміль зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади від 15.11.2023 року (а.с.4). Але фактично мешкає разом з матір`ю в транзитному містечку за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується договором про тимчасове розміщення в транзитному містечку від 02.10.2023 року (а.с.82). Відповідно до рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради №565 від 10.04.2024 року, місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 визначено разом з матір`ю ОСОБА_1 (а.с.84-85).

Конституція України в статті 48 встановлює право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Основний Закон України покладає на батьків обов`язок утримувати дітей до їх повноліття (частина друга статті 51), у той же час сім`я, дитинство, материнство і батьківство перебувають під охороною держави (частина третя статті 51).

Судовий захист майнових прав дитини передбачає звернення до відповідного судового органу з метою поновлення чи визнання її майнових прав, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються.

На підставі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини відповідно до ст. 179 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України.

Статтею 183 СК визначено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Виплата аліментів на дитину є виключним правом дитини та обов`язком батьків до її повноліття, затвердженим законодавством України.

Як вбачається в матеріалах справи, відповідач в добровільному порядку надає матеріальну допомогу на утримання сина, що підтверджується численними грошовими переказами на банківську картку (а.с.60-77).

Згідно ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що він є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у 1989 році, а також є ветераном війни та інвалідом ІІ групи, що підтверджується посвідченнями (а.с.30 та 31). Згідно довідки медико-соціальної експертної комісії, відповідачу з 01.10.2022 року присвоєна друга група інвалідності безстроково (а.с.32). Відповідно наданих медичних довідок, відповідач страждає на хронічні захворювання.

Як стверджує відповідач, він не може працювати та єдиним джерелом його доходу є пенсія, розмір якої становить 15848,29 грн. на місяць, що підтверджується довідкою про доходи (а.с.34).

Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

З огляду на викладене вище, з урахуванням потреб дитини, а також враховуючи матеріальний стан відповідача, наявність в нього інвалідності та незадовільний стан здоров`я, який не дає йому змогу працювати, суд вважає заявлені позивачем вимоги щодо розміру аліментів на утримання дитини надмірними та необґрунтованими та приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти стягуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому вимоги позивача в частині стягнення аліментів на утримання дитини з 29.12.2023 року задоволенню не підлягають.

Розподіл судових витрат.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн. на користь держави.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 191, 199, 200 СК України, ст.ст. 10-13,76-81,141,258,263,265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі у розмірі 3 196 грн., щомісяця, починаючи з 11.01.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ), судовий збір у розмірі 1 211,20 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. на користь держави.

На рішення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його повного складення.

Суддя: О. В. Рунчева