Провадження №2-п/369/102/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Безкоровайній М.Л.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву адвоката Муляр І.В., яка діє в інтересах ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.05.2024 року в справі № 369/22204/23 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2024 року ОСОБА_3 (далі відповідач) звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.05.2024 у справі № 369/22204/23 за позовом ОСОБА_5 (далі позивач) до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину.

Свою заяву відповідач мотивував тим, що про наявність вказаного рішення суду йому стало випадково відомо з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Тобто, відсутнє належне у відповідності до вимог чинного законодавства повідомлення відповідача про прийняте судом процесуальне рішення.

Відповідач зазначив, що він перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 08.05.2023.

З огляду на вказане, на думку заявника, не можна стверджувати про його належне повідомлення у відповідності до вимог чинного законодавства України про дату та час судових засідань, оскільки він не мешкає під час служби за адресою своєї реєстрації, не отримує кореспонденцію і це достеменно відомо суду.

Не маючи можливість брати участь у судових засіданнях, а також завчасно володіти інформацією щодо дати та часу судових засідань, відповідач скористався своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

22.03.2024 відповідачем на адресу суду була спрямована заява про зупинення провадження у справі, яка залишена судом без задоволення.

Відповідач вказав, що зупинення провадження у справі є обов`язком суду, акцентуючи увагу на тому, що ця норма є імперативною.

Відповідач вказав, що військова частина, в якій він проходить службу переведена на воєнний стан.

Крім цього, будучи офіцером групи розвідку штабу НОМЕР_2 загону підтримки спеціальних операцій військової частини НОМЕР_1 , відповідач часто виконує бойові завдання. На теперішній час ОСОБА_3 також відряджений в інше місце для виконання бойового завдання, що ускладнює комунікацію з ним та своєчасне отримання необхідних документів.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив наступне.

Законодавцем закріплено правило, що участь батьків у додаткових витратах стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається у статті 185 СК України. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою.

Не доведення таких обставин ставить під сумнів задоволення позовних вимог.

Відповідач зазначив, що вимагаючи стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 125 105,00 грн., позивач в повному обсязі не підтверджує квитанціями та чеками загальну суму витрачених коштів у розмірі 150 210,00 грн., не надає їх розрахунку.

Крім того, в обґрунтування зазначеної суми стягнення і надання копій наявних квитанцій позивач посилається на наступні додаткові витрати:

придбання слухових апаратів в ТОВ «Центр слухової реабілітації «Аврора»; Укладення договору добровільного страхування життя;

придбання ігрового взуття (бутсів) 2 пар;

оплата першого місяця навчання у ВУЗі у серпні 2023 році;

витрати на відвідування косметолога.

На думку відповідача, такі витрати не можна віднести до додаткових в силу того, що це не передбачено нормами чинного законодавства України.

Так, як вказує у своєму позові ОСОБА_4 , відповідач є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та був платником аліментів на утримання сина до досягнення ним повноліття. Аліментні зобов`язання виконані в повному обсязі. Незважаючи на це, з січня 2024 року відповідач щомісячно та добровільно продовжує перераховувати на рахунок сина ОСОБА_6 кошти у розмірі 3000,00 грн. Станом на сьогодні проведені перерахування за січень - травень 2024 року становлять у загальному розмірі 15 000,00 грн.

Крім цього, 02.08.2018 відповідач подарував сину ОСОБА_6 1/2 квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що є підтвердженням того, що батько постійно бере активну участь в утриманні сина.

Мати ОСОБА_4 , крім аліментів, щомісячно одержує державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю.

Також відповідач зауважив, що позивач ОСОБА_4 не скористалась державною програмою отримання медичних виробів та засобів окремою категорію осіб, в тому числі слуховими апаратами, а придбала слухові апарати в приватній клініці ТОВ «Центр слухової реабілітації «Аврора». З батьком дитини, тобто з відповідачем, вона взагалі не погоджувала придбання слухових апаратів дитині, тим паче навіть попередньо не погоджувала питання щодо їх вартості у приватному медичному центрі. Медичний центр обрала на власний розсуд.

Стосовно оплати за перший місяць навчання сина ОСОБА_6 у ВУЗі в розмірі 1 550 грн., проведеної у серпні 2023 року, відповідач зазначив, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батька на утримання дитини. Отже, такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України.

Стосовно заявлених позивачем ОСОБА_4 послуг косметології з лікування акне загальною вартістю 44 990,00 грн., відповідач зазначив, що ця сума не підтверджена у повному обсязі належним чином щодо їх сплати,

Крім того, акне не належить до тяжкої хвороби та каліцтва. Акне захворювання шкіри зустрічається найчастіше в період настання статевої зрілості. Є також певні фактори, які сприяють цьому захворюванню. Такий діагноз повинен ставити тільки дерматолог після клінічного обстеження шкіри і лікування проводиться тільки за його рекомендаціями.

Косметологічні процедури в центрі лазерної косметології Лазерхауз не є підтвердженням належно встановленого діагнозу лікарем-дерматологом на підставі клінічного обстеження. І взагалі косметологічні процедури не є додатковими витратами, пов`язаними з утриманням дитини.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини.

Відповідач вважає, що всі зазначені витрати не можуть бути віднесені до додаткових витрат, так як сплачувати за послуги та відвідувати спеціалістів у приватних медичних закладах це бажання матері дитини, незважаючи на те, що держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно й існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвитку лікувальних закладів усіх форм власності.

Відповідач звернув увагу суду на те, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є спортсменом збірної Київської області та національної дефлімпійської збірної команди України (дорослі, U-21) з футболу серед осіб з порушенням слуху. За результатами виступу національної збірної команди України з футболу серед осіб з порушеннями слуху у чемпіонаті світу, що відбувся з 23 вересня по 07 жовтня 2023 року в місті Куала- ОСОБА_7 зайняв 1 місце та отримав винагороду у розмірі 100 000,00 грн.

На підставі викладеного відповідач вважає, що заочне рішення суду підлягає перегляду для реалізації його права, наданого процесуальним законодавством України, яке охороняється Конституцією та положеннями Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка ратифікована Україною в законному порядку, що надає право людині на справедливий судовий розгляд і законний захист прав.

Враховуючи, що відповідач не був повідомлений належним чином про розгляд цивільної справи, крім того, перебуває на службі в Збройних Силах України, а тому позбавлений можливості своєчасного подання доказів та заперечень, вважаємо, що є підстава для скасування заочного рішення.

На підставі викладеного заявник просив суд:

поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення;

переглянути заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.05.2024 у справі № 369/22204/23 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину;

скасувати заочне рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.05.2024 у справі № 369/22204/23 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину.

Позивач у судове засідання з`явилася, просила суд відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення суду.

Представник відповідача у судове засідання також з`явилась, заяву про перегляд заочного рішення підтримала, просила суд її задовольнити.

Вислухавши думку осіб, які брали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам учасників процесу, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення слід відмовити за таких підстав.

За приписами ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно із положеннями ст. 285 ЦПК України у заяві про перегляд заочного рішення повинні бути зазначені, зокрема: обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і не повідомлення їх суду, і докази про це, посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Частиною 1 ст. 288 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ще до прийняття судом заочного рішення, а саме 15.05.2024 представник відповідача подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки відповідач є військовослужбовцем і на даний час задіяний у виконанні бойових розпоряджень за межами м. Києва та Київської області, а відтак не має можливості бути присутнім на судовому засіданні у визначену дату та час.

Також до самої заяви про перегляд заочного рішення суду було додано копію додаткової угоди від 14.06.2024 до договору про надання правової допомоги від 20.03.2024 з адвокатом Майбородою А.Л., відповідно до якої відповідач розірвав договір з адвокатом 14.06.2024.

Таким чином, матеріали справи містять докази того, що протягом розгляду цієї справи відповідач мав представника, представник відповідача, й сам відповідач, який подавав до суду клопотання, при чому не з місця своєї служби, були обізнані про розгляд справи, при цьому ні з доданих до заяви доказів, ні із самих матеріалів справи суд не вбачає наявності поважних причин неподання відзиву представником відповідача та неприбуття його в судове засідання.

Суд також приходить до висновку, що відповідачем не було доведено існування обставин, які б мали істотне значення для справи та які б не були досліджені судом при ухваленні заочного рішення, оскільки додані до заяви докази, в тому числі й призначення сину сторін премії за спортивні результати, стосуються періоду часу, що не відноситься до предмету спору, а саме: до 01.01.2024, коли син сторін досяг повноліття, при цьому заявлені позивачем до стягнення кошти стосуються періоду утримання нею сина саме до повноліття у період 2023 року. Так само відповідачем не було доведено, що купівля позивачем потрібних сину слухових апаратів була можлива саме через державну програму, а лікування йому акне у державній клініці більше б відповідали щонайкращим інтересам дитини ніж це було зроблено позивачем.

Таким чином, оскільки підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів у справі в обґрунтування заперечень проти вимог позивача, то за відсутності зазначених обставин у їх сукупності, у суду відсутні правові підстави для скасування заочного рішення.

За таких обставин, суд приходить висновку про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 287, 288 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви адвоката Муляр І.В., яка діє в інтересах ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.05.2024 року в справі № 369/22204/23 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня проголошення даної ухвали до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Повна ухвала складена: 21.10.2024 року.

Суддя А.В. Янченко