Провадження № 2-о/201/478/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року Жовтневий районний суд

міста Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, згідно якої просить суд встановити факт, що ОСОБА_1 без будь якої сторонньої допомоги та без участі матері самостійно виховує і утримує свою доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі не перебувають, проживали разом як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу. У лютому 2023 року ОСОБА_2 залишила спільне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , і з цього часу місце її проживання заявнику не відомо, до теперішнього часу ОСОБА_2 , дитиною не цікавиться, змінила номер телефону. З лютого 2023 року донька проживає разом з батьком ОСОБА_1 , перебуває на його самостійному утриманні та вихованні.Дитина проживає у добрих побутових умовах, має власну кімнату та усі необхідні умови для фізичного, духовного та морального розвитку. ОСОБА_1 має достатній дохід, що дозволяє повністю самостійно утримувати дитину і виконувати всі обов`язки батька, дитина знаходиться тільки на його утриманні, вихованні та під його опікою. Матір дитини, ОСОБА_2 , будь-якої участі в житті дитини не приймає, своїх обов`язків по утриманню та вихованню дитини не виконує. ОСОБА_1 , як батько завжди намагається надати своїй дитині все найкраще, забезпечити гідні, а особливо безпечні умови проживання, забезпечити доньку відпочинком та оздоровленням. Однак, на сьогоднішній день через військову агресію російської федерації на території всієї України введений військовий стан, ситуація в Україні продовжує бути небезпечною, продовжуються обстріли, постійно лунають сирени повітряної тривоги, що негативно впливає зокрема і на психічний стан малолітньої дитини. І як будь-який батько, ОСОБА_1 бажає забезпечити своїй доньці безпечне місце, де вона зможе відчувати себе в безпеці, проте виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років на сьогоднішній день забороняється. З огляду на вищевикладене, для отримання правової підстави для періодичного перетину державного кордону України для забезпечення своїй дитині належного відпочинку та оздоровлення, культурного, духовного і соціального розвитку, а також у разі виникнення такої необхідності - і безпечного тимчасового проживання, батько ОСОБА_1 повинен довести факт самостійного утримання та виховання дитини віком до 18 років.. На підставі викладеного, заявник звернувся до суду з відповідною заявою.

Заявник в судове засідання не з`явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі та задовольнити заяву.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку, надала до суду заяву, в якій не заперечувала проти задоволення заяви та просила суд розглянути справу без її участі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_1 (заявник) та ОСОБА_2 (заінтересована особа), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції від 16 квітня 2010 року.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі не перебувають, проживали разом як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу.

Як зазначає заявник, і це не спростовується ОСОБА_2 , у лютому 2023 року ОСОБА_2 залишила спільне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , і з цього часу місце її проживання заявнику не відомо, до теперішнього часу ОСОБА_2 , дитиною не цікавиться, змінила номер телефону.

З лютого 2023 року донька проживає разом з батьком ОСОБА_1 , перебуває на його самостійному утриманні та вихованні.

Дитина проживає у добрих побутових умовах, має власну кімнату та усі необхідні умови для фізичного, духовного та морального розвитку. ОСОБА_1 має достатній дохід, що дозволяє повністю самостійно утримувати дитину і виконувати всі обов`язки батька, дитина знаходиться тільки на його утриманні, вихованні та під його опікою. Матір дитини, ОСОБА_2 , будь-якої участі в житті дитини не приймає, своїх обов`язків по утриманню та вихованню дитини не виконує.

Відповідно до ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ч. 3 ст. 151 СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до ст. 157 Сімейного Кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

При цьому, згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень, що викладені в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Враховуючи вищевикладене, вимоги про встановлення факту перебування дитини на утриманні та вихованні батька підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 13, 259, 263-265, 293, 315, 319 ЦПК України, ст. ст. 141, 151, 157, 160 СК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) без будь якої сторонньої допомоги та без участі матері самостійно виховує і утримує свою доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев