Справа № 639/464/24
№ провадження 8/646/6/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.10.24 м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого - судді Благої І.С.,

за участі секретаря судових засідань Волікової Д.Д.,

представника боржника ОСОБА_1 ,

представниці стягувачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника боржника ОСОБА_3 адвоката Сенаторова Микити Валерійовича про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 09.05.2024 у справі № 639/464/24 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Сенаторов М.В. звернувся до суду в інтересах боржника ОСОБА_3 з заявою, якою просить скасувати судовий наказ судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Білінської О.В. від 09 травня 2024 року у цивільній справі №639/464/24 та відмовити ОСОБА_4 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітньої дитини.

Заява обґрунтована тим, що в січні 2024 року ОСОБА_3 звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_4 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради,- про визначення місця проживання дитини, в якому просить визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.02.2024 року провадження за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 відкрито. В березні 2024 року ОСОБА_4 звернулася до того ж суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3 , третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради,- про визначення місця проживання дитини, в якому просить визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з нею. Ухвалою суду від 14.03.2024 зустрічний позов ОСОБА_4 об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_3 09 травня 2024 року Червонозаводського районного суду м. Харкова виданий судовий наказ у цивільній справі № 639/464/24, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі однієї чверті частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 29.01.2024 р. і до досягнення дитиною повноліття. Проте, оскільки між сторонами існує спір про місце проживання дитини, а тому справа не може розглядатися у порядку наказного провадження. Суд, який розглядав справу у порядку наказного провадження, не встановлював ніяких обставин справи, в тому числі щодо існування у цій справі спору між сторонами, хоча це є істотною обставиною для справи про видачу судового наказу. Боржник не отримував копію заяви стягувачки про видачу судового наказу та доданих до неї документів. Він також не був повідомлений про розгляд справи та не був присутнім у судових засіданнях. Розгляд справи про видачу судового наказу був несправедливим з порушенням гласності, змагальності та інших принципів судочинства. Отже, ніякі обставини справи не були відомі боржнику. Представник боржника адвокат Сенаторов М.В. дізнався про існування судового наказу з веб-ресурсу «Судова влада України» лише 14 серпня 2024 року, а 16 серпня 2024 року ознайомився з матеріалами відповідної судової справи, у тому числі, заяву ОСОБА_4 про видачу судового наказу та додані до неї документи.

У судовому засіданні представник боржника підтримав свою заяву та доводи, якими вона обґрунтована. Крім того, представник боржника пояснив, що наразі у суді наявний цивільно-правовий спір між сторонами щодо визначення місця проживання дитини, на утримання якого судовим наказом стягнуто аліменти з боржника на користь стягувачки. Боржник весь час утримував дитину, і це підтверджується тим, що його зарплатна картка знаходилася у стягувачки, яка витрачала з неї грошові кошти. Крім того, під час розгляду справи у наказному провадженні суд самостійно збирав докази в порушення приписів цивільного процесуального закону.

Представниця стягувачки ОСОБА_6 заперечувала проти заяви представника боржника та пояснила, що ті обставини, на які він посилається, не є нововиявленими. Між сторонами дійсно існує спір про визначення місця проживання дитини, який перебуває на розгляді суду. Проте, дитина весь час проживала зі стягувачкою, яка несла усі витрати з утримання дитини.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

29.04.2024 ОСОБА_4 (стягувачка) звернулася до Жовтневого районного суду м.Харкова з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 (боржника) аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 02.02.2024 цивільна справа №639/464/24 за вищевказаною заявою ОСОБА_4 була передана за підсудністю до Червонозаводського районного суду м.Харкова.

Адвокат Сенаторов М.В. в інтересах боржника подав апеляційну скаргу на зазначену вище ухвалу суду від 02.02.2024.

24.04.2024 за результатами апеляційного розгляду Харківський апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу боржника, а ухвалу суду першої інстанції від 02.02.2024 без змін.

Після надходження справи до Червонозаводського районного суду м.Харкова 09.05.2024 суд виніс судовий наказ, яким стягнув боржника на користь стягувачки аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 29.01.2024р. і до досягнення дитиною повноліття.

При цьому у цей же день представник боржника ОСОБА_7 направив до суду клопотання, яким просив відмовити ОСОБА_4 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітньої дитини.

В обгрунтування вказаного клопотання представник боржника посилався на наявність у провадженні Комінтернівського районного суду м.Харкова цивільнї справи №641/603/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, - про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Представник боржника зазначав, що за наявності такого спору між сторонами суд не може розглянути справу у наказному провадженні.

Отже, звернення представника боржника до апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду про передачу справи за підсудністю, а також до суду першої інстанції з клопотанням про відмову у видачі судового наказу спростовує доводи сторони боржника про необізнаність з обставинами справи за заявою про видачу судового наказу.

Що стосується доводів представника боржника про те, що суд, який видав судовий наказ, не встановлював обставин, пов`язаних з наявністю спору між сторонами про визначення місця проживання дитини, то це не є нововиявленими обставинами у розумінні п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України.

Згідно з вказаною нормою підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Тобто необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених цим пунктом, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 у справі №726/938/18.

Разом з тим, на час видачі судом судового наказу боржнику та його представнику було достеменно відомо про наявність цивільно-правового спору між сторонами з приводу визначення місця проживання дитини, оскільки саме боржник є ініціатором відповідного цивільного процесу.

Так, ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.02.2024 було відкрито провадження у справі №641/1388/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Департамент служб у справах діте харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою того ж суду від 14.03.2024 зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини прийнято для спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про визначення місця проживання дитини, об`єднавши їх в одне провадження

На момент видачі судового наказу цей спір не був вирішений у судовому порядку.

При цьому будь-яких доказів того, що на момент видачі судового наказу дитина не проживала зі стягувачкою, боржником не надано.

Отже, судом не встановлено факту існування нововиявлених обставин у зв`язку з існуванням між сторонами спору про визначення місця проживання дитини, який не був вирішений судом на момент видачі судового наказу.

Що стосується аргументів представника боржника про добровільне утримання боржником дитини та володіння стягувачкою банківської карти боржника, на яку нараховувалася його заробітна плата та з якої вона витрачала грошові кошти, то суду не надано жодних доказів на підтвердження таких обставин.

Доводи представника боржника про самостійне збирання судом, який видав судовий наказ, доказів з власної ініціативи, а саме, щодо зареєстрованого місця проживання дитини, не свідчать про існування нововиявлених обставин у розумінні ст.423 ЦПК.

Що стосується доводів представника боржника про те, що боржник не повідомлявся про розгляд справи за заявою про видачу наказу та не приймав участі у судових засіданнях, то це не свідчить про наявність нововиявлених обставин.

Так, відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Положеннями ч.1 ст.167 ЦПК України визначено, що суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Оскільки судовий наказ є однією з форм судових рішень, він може бути переглянутий за нововиявленими обставинами у порядку, який встановлено главою 3 розділу V ЦПК України.

Частиною другою статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом (частина четверта стаття 423 ЦПК України).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга стаття 423 ЦПК України. Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Разом з тим, судом не було встановлено існування нововиявлених обставин, які є підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами. Тому підстав для задоволення заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами немає.

Керуючись ст. ст. 13, 81, 161, 170, 423, 424, 429 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволені заяви представника боржника ОСОБА_3 адвоката Сенаторова Микити Валерійовича про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 09.05.2024 у справі №639/464/24 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує, протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя І.С. Блага