УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/9739/24

Провадження №: 4-с/755/86/24

"09" серпня 2024 р. м.Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Коваленко І.В.,

при секретарі - Назаровій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Дєдова-Осипенко Валерія Юріївна, боржник ОСОБА_2 , на неправомірні дії старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Дєдової-Осипенко Валерії Юріївни, -

В С Т А Н О В И В :

07.06.2024 року скаржник звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просить:

«1. Визнати дії старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Дєдової- Осипенко Валерії Юріївни щодо відмови у відкритті виконавчого провадження від 16.05.2024 року неправомірними;

2. Скасувати повідомлення старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Дєдової- Осипенко Валерії Юріївни від 16.05.2024 року про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання виданого Дніпровським районним судом міста Києва у справі №755/1843/20 від 18.08.2021 року;

3. Зобов`язати старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Дєдову- Осипенко Валерію Юріївну поновити порушене право ОСОБА_1 , прийнявши до виконання виконавчий лист №755/1843/20, виданий Дніпровським районним судом міста Києва 18.08.2021 року, та вчинити всі необхідні виконавчі дії щодо повного та своєчасного виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19.05.2020 року;

4. Стягнути з Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на професіну правничу допомогу у розмірі 2 000,00 грн.»

Скарга обґрунтована тим, що 18.08.2021 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №755/1843/20 від 18.08.2021р. про стягнення з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04.02.2020 року і до 30.06.2023р.

09.05.2024 року представником ОСОБА_1 виконавчий лист направлено на виконання до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (надалі - Відділ). Поштове відправлення отримано адресатом 13.05.2024р.

Проте, 16.05.2024 року старшим державним виконавцем Відділу Дєдовою-Осипенко Валерією Юріївною, розглянуто заяву про відкриття виконавчого провадження та винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувану без прийняття до виконання на підставі п.2 ч.4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» («виконавчому документі пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документу до виконання»).

Скаржник не погоджується з вищезазначеним та вважає, що такі дії державного виконавця порушують права та інтереси стягувана та суперечать нормам ст. 129-1 Конституції України щодо обов`язковості виконання судових рішень, ч.3 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Отже, на думку стягувача, вона могла пред`явити виконавчий лист № 755/1843/20 до примусового виконання в строк до 30 червня 2023 року.

Стягувач звертає увагу, що Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами) в Україні, визначено що з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, строк дії якого продовжено до 12 серпня 2024 року.

Законом № 2129-ІХ від 15.03.2022 розділ XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про виконавче провадження» доповнено пунктом 10-2, згідно з підпунктом 4 якого тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Тобто, на думку стягувача, усі строки, які є в Законі, перериваються до припинення або скасування воєнного стану. Отже, строк пред`явлення виконавчого листа № 755/1843/20 до примусового виконання перервався в зв`язку із введенням на території України воєнного стану та вказаний строк продовжується з дня припинення або скасування воєнного стану.

Таким чином, термін пред`явлення виконавчого листа № 755/1843/20 не пропущений та підлягає виконанню. Отже, відмова у відкритті виконавчого провадження, старшим державним виконавцем Відділу, Дєдовою-Осипенко В.Ю., на підставі вимог п.2 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження», є незаконною та необґрунтованою, такою, що суперечить нормам чинного законодавства України.

10 червня 2024 року ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва скаргу ОСОБА_1 , особа, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржується: Старший державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Дєдова - Осипенко Валерія Юріївна, третя особа (боржник) - ОСОБА_2 про визнання дії старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Дєдової - Осипенко Валерії Юріївни незаконними та зобов`язати вчинити дії, прийнято до провадження та призначено скаргу до судового розгляду.

25 червня 2024 року (вх.№35808) від уповноваженого представника Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Кидоня Є.В. до суду надійшов відзив на скаргу, за змістом якого представник виклав свої заперечення щодо поданої скарги та просив відмовити у її задоволенні у повному обсязі. Вказував, що на виконанні у Відділі перебувало виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа №755/1843/20 від 18.08.2021 Дніпровського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 04 лютого 2020 року та до закінчення навчання - 30.06.2023.

16.05.2024 державним виконавцем, керуючись п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», відмовлено у відкритті виконавчого провадження на підставі, що у виконавчому документів №755/1843/20 від 19.05.2020 визначені строки навчання, а саме до 30.06.2023. Інше у виконавчому документі не зазначено. Представник Відділу, посилався на вимоги ч. 3 с.12 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої, виконавчий документ у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Зауважував, що в самому тексті рішення Дніпровського районного суду м.Києва № 755/1843/20 від 19.05.2020 року, позивач ОСОБА_1 зазначила, що у вересні 2019 році ОСОБА_3 (дочка) стала студенткою І курсу денного відділення факультету сходознавства Київського національного лінгвістичного університету, а тому не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Період навчання з 1 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року. Іншого позивачем зазначено не було.

Звертав увагу, що при подачі заяви до Дніпровського ВДВС про примусове виконання, представником стягувача не було подано доказів, що ОСОБА_3 (дочка стягувача) продовжує навчання по теперішній час. Оскільки в рішенні суду чітко зазначено період стягнення, а саме з 04 лютого 2020 року та до закінчення навчання - 30 червня 2023 року, то виконавець не наділений правами відповідно до закону змінювати рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Скаржник та її представник у судове засідання не з`явились, представник скаржника подав до суду заяву про розгляд скарги у відсутність скаржника та її представника, скаргу підтримав та просив задовольнити, а також вирішити питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Представник Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд скарги без участі представника.

Заінтересована особа: боржник ОСОБА_2 про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяву про розгляд скарги без його участі не подав.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Оскільки учасники справи належними чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання, їх явка в судове засідання судом не визнавалась обов`язковою, суд вважає за можливе розглядати скаргу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши письмові матеріали скарги та з`ясувавши фактичні обставини, приходить до висновку, що дана скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2020 року присуджено стягувати з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 04 лютого 2020 року та до закінчення навчання - 30 червня 2023 року.

18.08.2021 року на підставі рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2020 року був виданий виконавчий лист № 755/1843/20.

09.05.2024 року представник стягувача - адвокат Череда Т.М. засобами поштового зв`язку надіслала на адресу Дніпровського ВДВС ЦМУ МЮ (м.Київ) заяву про відкриття виконавчого провадження від 09.05.2024 р., оригінал виконавчого листа №755/1843/20 від 18.08.2021 р., повноваження представника стягувача.

13.05.2024 року відправлення було вручено адресату - Дніпровському ВДВС ЦМУ МЮ (м.Київ), що підтверджується відомостями трекінгу «Укрпошти».

16.05.2024 старшим державним виконавцем Дніпровського ВДВС ЦМУ МЮ (м.Київ) Дєдовою-Осипенко В.Ю., за результатами розгляду заяви стягувача ОСОБА_1 щодо примусового виконання виконавчого листа №755/1843/20 від 18.08.2021, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, на підставі п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», складено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, оскільки у виконавчому документі №755/1843/20 від 19.05.2020 визначені строки навчання, а саме до 30.06.2023. Інше у виконавчому документі не зазначено.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Частиною першою статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Умови і порядок виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад обов`язковості виконання рішень, законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

За правилами ч.ч.1, 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це встановлений законом строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання і стати підставою для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, спрямованих на реалізацію припису юрисдикційного акта.

Згідно ч.3 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

З досліджених судом доказів вбачається, що ОСОБА_1 04 лютого 2020 року звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 04 лютого 2020 року та до закінчення навчання, а саме до 30 червня 2023 року. Рішення суду було прийнято - 19 травня 2020 року. Виконавчий лист виданий стягувачу ОСОБА_1 - 18 серпня 2021 року. Строк пред`явлення цього виконавчого листа закінчився - 30 червня 2023 року.

Тобто, з огляду на вищевказане, виконавчий лист про стягнення аліментів можна було подати для примусового виконання виключно в межах періоду, на який вказані аліменти присуджені рішенням суду, тобто до закінчення навчання, а саме до 30 червня 2023 року.

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до положень п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно ч. 1 ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Згідно ч. 3 ст.451 ЦПК України, я кщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З урахуванням установлених у справі обставин, суд доходить висновку, що старший державний виконавець Дніпровського ВДВС ЦМУ МЮ (м.Київ) Дєдова-Осипенко В.Ю. під час складання повідомлення від 16.05.2024 про повернення виконавчого листа №755/1843/20 від 18.08.2021, виданого Дніпровським районним судом м. Києва, стягувачу ОСОБА_1 без прийняття до виконання, діяла у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та в межах своїх повноважень, тому суд вважає, що з боку старшого державного виконавця права чи свободи заявника вказаними діями порушені не були, у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні скарги.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до положень п.18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд не має права зобов`язувати державного виконавця або іншу посадову особу до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

З огляду на викладене, суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу. Таким чином, суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, зокрема, постановити ухвалу про зобов`язання державного виконавця прийняти виконавчий лист до виконання або зобов`язання державного виконавця відкрити виконавче провадження, оскільки вказаним Законом передбачено і інші підстави для повернення виконавчого листа та відмови у відкритті виконавчого провадження, які підлягають самостійній перевірці державним виконавцем під час вчинення виконавчих дій.

Враховуючи викладене вище, а також виходячи зі змісту прав та обов`язків виконавця при проведенні виконавчих дій, визначених Законом України «Про виконавче провадження», суд не знаходить підстав для зобов`язання державної виконавчої служби відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа.

Керуючись ст. ст. 258-261, 353, 447 - 451 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Дєдова-Осипенко Валерія Юріївна, боржник ОСОБА_2 , на неправомірні дії старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Дєдової -Осипенко Валерії Юріївни, - відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складений 04 вересня 2024 року.

Суддя: