Дата документу 22.10.2024 Справа № 331/3656/23
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 331/3656/23 Головуючий у 1 інстанції: Антоненко М.В.
Провадження № 22-з/807/124/24 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
22 жовтня 2024 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
головуючої: Кочеткової І.В.,
суддів: Полякова О.З.,
секретар: Бєлова А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Кукурудз Роман Орестович, про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат за професійну правничу допомогув справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Четверта Запорізька державна нотаріальна контора, про звільнення майна з-під арешту,
У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про звільнення майна з-під арешту, який в ході розгляду справи уточнювала.
Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дід ОСОБА_6 , після смерті якого залишилася квартира АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 27.08.1999. Вона прийняла спадщину, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву.
У процесі підготовки до видачі свідоцтва про право на спадщину в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна нотаріусом було виявлено три архівні записи про обтяження спадкової квартири у вигляді арештів, які були накладені на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.09.1999, номер справи не зазначено, реєстраційні номери обтяжень: 2121690, 2121705, 2121720, дата виникнення усіх: 20.09.1999 року, дата реєстрації в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: 24.06.2005, реєстратор Запорізький обласний державний нотаріальний архів. В Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна власниками квартири в записах про обтяження вказано: ОСОБА_2 (обтяження №2121705), ОСОБА_7 (обтяження №2121690) та ОСОБА_8 (обтяження №2121720).
Проте згідно з договором купівлі-продажу квартири від 27.08.1999 одноосібним власником квартири був ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Четвертою Запорізькою державною нотаріальною конторою 23.08.1999, та угоди про розподіл спадкового майна від 23.08.1999.
У відповідь на запити нотаріуса ОСОБА_9 про надання копій документів, на підставі яких були зареєстровані згадані обтяження, Запорізький обласний державний нотаріальний архів та Четверта Запорізька державна нотаріальна контора повідомили, що жодні документи в їхніх справах не збереглися.
Зазначені арешти, накладені на спадкове майно, перешкоджають позивачці в оформленні її спадкових прав.
У відповідь на запит адвоката Кукурудза Р.О. Жовтневий районний суд м. Запоріжжя повідомив, що у провадженні суду перебувала цивільна справа №2-1293/99 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , ОСОБА_8 про встановлення факту визнання спадщини, яка розглянута 03.08.1999 з повним задоволенням заяви про визнання мирової угоди, та цивільна справа №2-61/2002 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_2 , ОСОБА_8 про встановлення факту визнання спадщини, яка розглянута 26.08.2002 та залишена без розгляду. Проведеною перевіркою місцезнаходження зазначених справ не встановлено.
Оскільки підстав для збереження арештів на спадковому майні не залишилося, позивачка просила суд зняти арешти та припинити обтяження типу «арешт», зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, накладені на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.09.1999 року на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційні номери обтяжень: 2121690, 21211705, 2121720.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Знято арешти та припинено обтяження типу «арешт», зареєстровані в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, накладені на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 16.09.1999 №б/н на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційні номери обтяжень: 2121690, 21211705, 2121720.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Остапенко В.С., подав апеляційну скаргу.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 31 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 травня 2024 року залишено без змін.

02 серпня 2024 року до апеляційного суду від представника ОСОБА_1 адвоката Кукурудза Р.О. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесених в суді апеляційної інстанції, в розмірі 6000, 00 грн.

Від ОСОБА_2 не надходили заперечення на вказану заяву.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи адвоката Кукурудза Р.О., дослідивши зміст вищезазначеної заяви, додатки до неї та матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що заява представника ОСОБА_1 адвоката Кукурудза Р.О. про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини 1, 2 статті 133 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частини першої та другої статті137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З огляду на зазначене, положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

У відповідності до положень пункту 1 частини 2 статті 137 ЦПК України витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

Таким чином, склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації.

Представником позивача подано заяву щодо вирішення питання про судові витрати, де просить суд ухвалити додаткове рішення суду про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесених в суді апеляційної інстанції, в розмірі 6000, 00 грн., які складаються з: складання та подання відзиву на апеляційну скаргу (7 год. 15 хв.) 3000, 00 грн., підготовка та участь у судовому засіданні в Запорізькому апеляційному суду (0 год. 12 хв.) 3000, 00 грн.

Вказана заява подана з дотримання строку, передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а саме протягом п`яти днів після прийняття апеляційним судом постанови в справі.

Так, на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвокатом Кукурудзом Р.О. надано копії: Договору про надання правничої допомоги від 25 липня 2024 року, ордеру на надання правничої допомоги серії АР № 1189888 від 29 липня 2024 року, Акту приймання наданих послуг від 01 серпня 2024 року (т.2 а.с. 95-97).

Відповідно до п. 5.1 Договору про надання правничої допомоги, розмір винагороди за складання заяв по суті справи та з процесуальних питань, інших документів правничого характеру, а також участь у судових засіданнях у процесі здійснення представництва Клієнта в судах за згодою сторін встановлюється 3000, 00 грн. за кожен складений документ або факт участі адвоката в судовому засіданні, призначеному судом у справі.

Колегія суддів приймає до уваги те, що відповідачем не подано заперечення на заяву представника ОСОБА_1 адвоката Кукурудза Р.О. про ухвалення додаткового рішення та, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення відповідних витрат, проте, в першу чергу з`ясуванню підлягає, чи підтверджується належними та допустимими доказами обсяг наданих адвокатом послуг, чи була фактично виконана адвокатом робота, вартість якої заявляється до стягнення з іншої сторони.

Зважаючи на те, що представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Кукурудз Р.О. приймав участь в суді першої інстанції та готував процесуальні документи, тому обізнаний детально про фактичні обставини справи, законодавство, яке регулює правовідносини, які були предметом розгляду у цій справі, тому підготовка адвокатом Кукурудз Р.О. відзиву від імені ОСОБА_1 на 4 сторінках на апеляційну скаргу вочевидь не вимагала від адвоката витрат часу у вказаному обсязі (7 год. 15 хв. складання відзиву), як зазначено в описі виконаних робіт, беручи до увагу те, що відповідачем рішення суду першої інстанції оскаржувалось частково та фактично єдиним доводом апеляційної скарги було те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є належними відповідачами.

Отже, тривалість роботи, а саме - складання відзиву на апеляційну скаргу, у 7 годин є завищеною, належним чином не обґрунтованою, що суперечить критерію розумності.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно із протоколом судового засіданні (т.2 а.с. 71-76) тривалість судового засідання 31 липня 2024 року становить 12 хв.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Зважаючи на складність та конкретні обставини справи, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та їх характер, необхідність дотримання критерію співмірності та розумності розміру понесених стороною витрат, реальності адвокатських витрат, характер виконаної адвокатом роботи, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 137, 141, 270, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Кукурудз Роман Орестович, про ухвалення додаткового рішення в справі задовольнити частково.

Прийняти у цій справі додаткову постанову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000, 00 грн. (три тисячі грн..)

В іншій частині у задоволенні заяви ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Кукурудза Роман Орестович, про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна додаткова постанова складена 23 жовтня 2024 року.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: О.З. Поляков

С.В. Кухар