ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8430/24 Справа № 185/9328/22 Суддя у 1-й інстанції - Перекопський М. М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Макарова О.М., Свистунової О.В.

за участю секретаря Попенко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 адвоката Пілігріма Петра Олександровича на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Павлоградський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 про відстрочку виконання судового рішення,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про відстрочку виконання судового рішення, заінтересовані особи Павлоградський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 .

В обґрунтування вимог заяви ОСОБА_1 посилалася на те, що заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2023 року у справі №185/9328/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна - задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 . Визнано за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на автомобіль марки BMW, модель 520d, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію частки у праві спільної сумісної власності на марки BMW, модель 520d, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , у розмірі 204878 грн. 50 коп. На виконання цього рішення суду відкрито виконавче провадження та винесено постанову про арешт коштів боржника, а згодом винесено постанову про оголошення в розшук майна боржника, а саме автомобіль BMW, право власності на який було визнано за ОСОБА_1 . Заявник зазначили, з метою розподілу залишків спільного сумісного майна вона подала до суду ще один позов про поділ спільного майна подружжя, вартість якого становить 8992875 грн, що значно перевищує вартість автомобіля BMW. У зв`язку з цим, розраховуючи на можливість врегулювання цивільно-правових відносин шляхом взаємозаліку вимог, заявниця звернулась до суду із цією заявою. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд відстрочити, але не більше ніж на один рік, виконання судового рішення у цивільній справі №185/9328/22 до вступу в законну силу рішення суду у справі №303/7482/23; у відповідності до ч.6 ст.435 ЦПК України, забезпечити заяву шляхом зупинення виконавчого провадження №74056099, відкритому Павлоградським відділом державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса), щодо стягнення з ОСОБА_1 суми грошових коштів на користь ОСОБА_2 .

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання судового рішення, заінтересовані особи Павлоградський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі представник заявника ОСОБА_1 адвокат Пілігрім П.О. просить ухвалу суду від 20 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про відстрочку виконання судового рішення, посилаючись порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За приписами ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом.

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 року у справі Шмалько проти України (заява N 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і , водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Правові висновки про те, що виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як складову частину судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якій йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу, містяться також у рішеннях Європейського суду у справі Горнсбі проти Греції.

У рішенні від 17 травня 2005 року по справі Чіжов проти України (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на доступ до суду включає право на своєчасне виконання рішення (рішення у справі Трихліб проти України, заява №58312/00, пп.25-32, від 20 вересня 2005 року, у справі Іммобіліаре Саффі проти Італії, заява №22774/93, ЄСПЛ 1999-V, п.66).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..., а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежить, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Відповідно до ч. 1, 2, 5, 7 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

У постанові Верховного Суду від 21 лютого 2019 року у справі №2-54/08 розяснено, відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.).

Згідно правових висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі №796/43/2018, підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України Про виконавче провадження, згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України Про виконавче провадження є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

У справі встановлено, у жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна (т.1 а.с.1-3).

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2022 року задоволено заяву ОСОБА_2 та його представника адвоката Савченка С.А. про забезпечення позову. Накладено арешт у вигляді заборони відчуження на транспортний засіб автомобіль BMW модель 520d VIN НОМЕР_1 державний номер НОМЕР_2 (т.1 а.с.35).

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2023 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна. Визнано за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на автомобіль марки BMW, модель 520d, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію частки у праві спільної сумісної власності на марки BMW, модель 520d, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , у розмірі 204878 грн. 50 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 7047 грн, з яких: 2048 грн. 80 коп. - сплачений судовий збір за подання позовної заяви, 5000 грн - сума коштів, сплачена за надання правової допомоги (т.1 а.с.96, 97).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Пілігрім П.О., залишено без задоволення, заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2023 року залишено без змін (т.1 а.с.164-168).

07 лютого 2024 року державним виконавцем Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрито виконавче провадження №74056099 з примусового виконання виконавчого листа №185/9328/22, виданого 22 грудня 2023 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації у сумі 204878 грн. 50 коп., витра у розмірі 7047 грн., а всього 211925 грн. 50 коп. (т.2 а.с.37, 38).

08 лютого 2024 року державним виконавцем Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у виконавчому провадженні №74056099 винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 (т.2 а.с.35, 36).

13 лютого 2024 року державним виконавцем Павлоградського відділу державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у виконавчому провадженні №74056099 винесено постанову про про розшук майна боржника ОСОБА_1 (т.2 а.с.33, 34).

02 травня 2024 року згідно з протоколом огляду та затримання транспортного засобу, автомобіль BMW, модель 520d, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 було затримано у зв`язку з розшуком транспортного засобу боржника державним виконавцем (т.2 а.с.43).

10 травня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про відстрочку виконання судового рішення, заінтересовані особи Павлоградський відділ державної виконавчої служби у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 , посилаючись на те, що з метою розподілу залишків спільного сумісного майна вона подала до суду ще один позов про поділ спільного майна подружжя, вартість якого становить 8992875 грн, що значно перевищує вартість автомобіля BMW. У зв`язку з цим, розраховуючи на можливість врегулювання цивільно-правових відносин шляхом взаємозаліку вимог, заявниця звернулась до суду із цією заявою (т.2 а.с.1-7).

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду в постанові від 03 червня 2021 року у справі №9901/598/19 обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Верховним Судом в постанові від 12 листопада 2018 року у справі №2-101/99 викладено висновок: при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що, відповідно до статті 373 ЦПК та статті 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Оцінюючи доводи заяви про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Слід зазначити, про остаточне рішення суду заявник ОСОБА_1 знала з моменту його ухвалення Постанова Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року.

Боржник ОСОБА_1 добровільно не виконала рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2023 року у справі №185/9328/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна.

Із заявою про відстрочення виконання рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 травня 2023 року у справі №185/9328/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, ОСОБА_1 звернулася до суду 10 травня 2024 року, тобто після того, як 02 травня 2024 року автомобіль BMW, модель 520d, 2008 року випуску, VIN НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 було затримано у зв`язку з розшуком транспортного засобу боржника державним виконавцем.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового рішення, пославшись на те, що достатніх обставин для відстрочення виконання судового рішення заявником у заяві не зазначено, доводи заявника не підтверджені належними та допустимими доказами, та не свідчать про наявність будь-якого виняткового випадку, що обумовлює об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення, чи робить його виконання неможливим, а також обґрунтовано відмовив у забезпеченні вказаної заяви.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом неповно з`ясовані обставини справи справи є необґрунтованими належними та допустимими доказами.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення судом норм матеріального та процесуального права є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з ухвалою суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність ухвали суду першої інстанції.

За таких обставин, враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2024 року залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 адвоката Пілігріма Петра Олександровича залишити без задоволення.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В.Свистунова