Провадження № 2/161/4706/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Швед Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

24.09.2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що 10.01.2017 року шлюб, укладений між її матір`ю, ОСОБА_3 , та її батьком, ОСОБА_2 , було розірвано.З моменту розірвання шлюбу батьків та по даний час, вона проживала з матір`ю та знаходиться на її повному утриманні. Вказує, що у зв`язку з віком, відсутністю досвіду роботи, рівнем освіти та вступом до вищого навчального закладу вона позбавлена можливості працювати та отримувати заробітну плату, достатню для повного забезпечення своїх матеріальних потреб. На даний час повністю матеріально залежна від своїх батьків.Зазначає, що її батько, відповідач по справі, на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.06.2023 року у справі № 161/5918/23 сплачував аліменти на її утримання у розмірі однієї чверті частки від заробітку до досягнення нею 18 років.Разом з тим, після досягнення нею 18 років, стягнення аліментів на її утримання було припинено. З 01.09.2024 року вона навчається у Волинському національному університеті імені Лесі Українки, факультет економіки та управління, на денній форму навчання за рахунок коштів фізичних осіб та не отримує стипендії.Вартість навчання за 2024/2025 навчальний рік у закладі вищої освіти становить 30700 грн. Вказує, що можливості самостійно оплачувати усі необхідні витрати, пов`язані з навчанням, з об`єктивних причин вона не має. Усі витрати, пов`язані з навчанням (оплата навчання в університеті), в тому числі, надання коштів на проїзд до місця навчання, харчування, купівля навчальної літератури, канцелярського приладдя, сезонного одягу та ін. здійснює лише її мати - ОСОБА_3 . Враховуючи викладене, просить постановити рішення, яким стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти в розмірі частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову та до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення 23 років.

До початку судового засідання позивачка подала заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, заявлені вимоги підтримує.

Відповідач до початку судового засідання подав заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги визнає.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст. ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ст. 198 СК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Як вбачається з довідки, виданої 09.09.2024 року Волинським національним університетом імені Лесі Українки, ОСОБА_1 є студенткою факультету економіки та управлінняденної форми навчання за рахунок коштів фізичних, юридичних осіб першого (бакалаврського) рівня Волинського національного університету імені Лесі Українки (IV рівень акредитації). Термін навчання: з 01.09.2024 року по 30.06.2027 року (а.с. 7).

Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Статтею 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здорова, на обліку у лікарів не перебуває, самостійних доходів не має.

Доказів іншого сторонами суду не надано.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на їх утримання.

Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки необхідно стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення нею 23-ох років за умови продовження нею навчання.

Суд вважає, що визначений розмір аліментів є достатнім та справедливим.

Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення аліментів в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки ці положення можуть бути застосовані лише щодо дітей, які не досягли 18 років, до яких позивач з 05.05.2006 уже не відноситься.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

З даною позовною заявою позивачка ОСОБА_1 звернулась 24.09.2024 року, отже саме із зазначеної дати аліменти мають стягуватися з відповідача на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць.

Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», тому з відповідача слід також стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1211, 20 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 81, 263-265 ЦПК України, на підставі ст.ст. 184, 191 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь повнолітньої дочки ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/4 частки всіх його видів заробітку (доходу), починаючи з 24 вересня 2024 року та до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до обов`язкового негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складений 18 жовтня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області В.П. Пушкарчук