Справа №:755/8814/24
Провадження №: 2-др/755/142/24
У Х В А Л А

"21" жовтня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва, в складі: головуючого судді Катющенко В.П., розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про компенсацію здійснених витрат пов`язаних з розглядом справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

20.09.2024 до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про компенсацію здійснених витрат пов`язаних з розглядом справи, в якій остання просить суд: визнати подання ОСОБА_3 позовної заяви до ОСОБА_1 у справі № 755/8814/24 про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації безпідставним, а дії позивача - зловживанням процесуальними правами; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати понесені у зв`язку з розглядом справи на правову допомогу у розмірі 27 500,00 грн.

Заява обґрунтована тим, що ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 02.09.2024 провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди закрито. Зауважила, що позивач, подаючи заяву про відмову від позову, вочевидь усвідомив безпідставність подання такої позовної заяви, з огляду на те, що позивач конкретно не зазначає, де саме було поширено інформацію та те, що до позовної заяви не долучено жодного доказу на підтвердження факту поширення ОСОБА_1 відомостей про те, що « ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України», дану позовну заяву слід вважати безпідставною, а дії позивача - зловживання процесуальними правами та стягнути з позивача понесені відповідачем судові витрати на правову допомогу.

Згідно ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430цього Кодексу.

За правилом ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд не вбачає необхідності повідомляти учасників справи про судове засідання, а тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України розгляд даної заяви проводиться без повідомлення учасників справи.

Вивчивши підстави та мотиви поданої заяви, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Так, у провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02.09.2024 провадження у даній цивільній справі було закрито на підставі п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку із відмовою позивача від позову, яка прийнята судом.

Частиною п`ятою статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Суд може вирішити питання про розподіл судових витрат в такому випадку за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу (ч.6 ст. 142 ЦПК України).

Так, за ч. 9 статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Зазначені норми процесуального закону узгоджуються із висновками Верховного Суду (постанова 14.01.2021, справа 521/3011/18), за якими «у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Так, для задоволення вимоги про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести суду, а суд встановити, які саме дії позивача при звернені до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими чи є недобросовісним зверненням позивача до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується».

У поданій заяві, обґрунтовуючи вимоги про компенсацію здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, представник відповідача поклалася на те, що подаючи заяву про відмову від позову, позивач вочевидь усвідомив безпідставність подання такої позовної заяви та не подав доказів на підтвердження позовних вимог, що є зловживанням процесуальними правами, як уважає остання.

У той же час, у розрізі наведеного до суду, заява представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , не містить як жодного обґрунтування, так і доказів на підтвердження: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив заздалегідь необґрунтований позов; чи систематично протидіяв позивач правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету порушення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

У постанові від 28.01.2019 у справі № 619/1146/17-ц Верховний Суд виснував, що саме по собі звернення з позовом до суду чи неявка сторони у судове засідання не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що стороною відповідача у достатній мірі у заяві до суду не було доведено про необґрунтованість дій позивача, як і не були підтверджені вказані твердження належними та достатніми доказами. При цьому, з урахування тверджень представника відповідача у поданій заяві, суд вважає доцільним звернути увагу на положення статті 15 ЦК України, якою передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Водночас порушення, невизнання або оспорювання цивільного права або інтересу особи, яка звернулась до суду, суд встановлює судовим рішенням, що не може презюмувати того, що така особа звернулась безпідставно, подавши у наступному заяву до суду про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

Щодо зловживання процесуальними правами позивачем, як на те вказує представник відповідача, суд зауважує наступне.

Так, згідно положень статті 44 ЦПК України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд, постановляючи ухвалу від 02.09.2024, виходив із поданої позивачем заяви, ураховуючи положення п. 1 ч. 2 ст. 49, п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України, при цьому судом дії позивача у даному цивільному процесі не визнавалися зловживанням процесуальним правом.

За таких обставин, оскільки представником відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не наведено жодних обставин, які дають можливість зробити висновок про те, що дії сторони позивача є необґрунтованими, суд вважає, що правові підстави для компенсації відповідачці здійснених нею витрат, пов`язаних з розглядом справи, відсутні, а тому відмовляє в задоволенні заяви.

При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч. 5 ст. 270 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 13, 141, 142, 257, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про компенсацію здійснених витрат пов`язаних з розглядом справи - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених ст. 353 ЦПК України та в строки встановлені ст. 354 ЦПК України.

Суддя: