Справа №613/155/20 Провадження № 2/613/7/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Уварової Ю.В.,

за участі секретаря Макушинської О.В.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_2 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, -

ВСТАНОВИВ:

Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на користь Моторного (транспортного бюро) України суму завданої майнової шкоди у розмірі 25 172 грн. 93 коп. та витрати на оплату судового збору у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Максимівка Богодухівського району Харківської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля Samand LX, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , в результаті чого автомобіль Samand LX, д.н.з. НОМЕР_2 зазнав механічних пошкоджень, чим завдано шкоди власнику транспортного засобу.

Постановою Богодухівського районного суду Харківської області від 30.11.2017 року у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, провадження закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП. Однак, застосування п. 7 ст. 247 КУпАП можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, оскільки закінчення на момент розгляду справ про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП не є реабілітуючою, тобто не є обставиною яка спростовує факт наявності вини особи у скоєнні ДТП. Крім того, не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду.

Відповідно до інформації МТСБУ на момент настання дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 не мав договору страхування цивільно-правової відповідальності, у зв`язку з чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи регламентну виплату у розмір 23 872,93 грн. та витрати на збір документів та визначення розміру шкоди щодо зазначеного страхового випадку у розмірі 1300 грн., всього у сумі 25 172,93 грн., які позивач на підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України просить суд стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 05.03.2020 позовну заяву МТСБУ прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

03.12.2020 надійшов відзив на позов, у якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначив, що провадження у справі №613/1230/17 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито саме на підставі пункту 7 статті 247 КУпАП. Також зазначив, що відсутність полісу цивільно-правої відповідальності не може призвести до відповідальності за скоєння ДТП.

Від представника позивача надійшли пояснення, у яких зазначено, що згідно Постанови Богодухівського районного суду Харківської області від 30.11.2017 (справа №613/1230/17) дорожньо- транспортна-пригода сталася саме внаслідок порушення відповідачем вимог п.п. 10.1, 10.4 ПДР України.

Також представник позивача, посилаючись на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16, зазначив, що застосування пункту 7 статті 247 КУпАП можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Крім того зазначив, що не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо.

Щодо сумнівів відповідача в упередженому ставленні позивача та регламентної виплати постраждалому представник позивача зазначив, що відповідно до підпункту «а» п. 41.1ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до норм п. 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Також в своїх поясненнях представник позивача посилався на норми ст.ст. 1166, 1187, 1191 ЦК України відповідно до яких особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Представник позивача вважає обсяг доказів, поданих позивачем, є достатнім для доведення розміру завданої шкоди.

МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Тому представник позивача просив позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 24.12.2020 за клопотанням відповідача зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням Харківського Апеляційного суду за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Богодухівського районного суду харківської області від 30 листопада 2017 року.

Ухвалою суду від 06.01.2022 поновлено провадження у справі та призначено судове засідання.

26.01.2022 від відповідача надійшов відзив, у якому він зазначив, що позовні вимоги МТСБУ ґрунтуються виключно на рішенні Богодухівського районного суду першої інстанцій, який помилково визнав ОСОБА_2 винним в скоєнні ДТП. Також посилався на Постанову Харківського Апеляційного суду, яким було змінено Постанову Богодухівського районного суду Харківської області від 30.11.2017, з мотивувальної частини постанови виключено висновки суду першої інстанції щодо доведення винності ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Зазначив, що наявність вини встановлюється саме під час здійснення провадження у справі про адміністративне правопорушення, вина осіб, що притягуються до адміністративної відповідальності, не встановлюється у справах, у яких провадження закривається. Позовні вимоги відповідач не визнає у повному обсязі.

22.02.2022 від представника позивача надійшли пояснення, у яких він зазначив, що застосування п. 7 ст. 247 КУпАП можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного порушення, відтак, така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальні, передбачених статтею 38 КУпАП, не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Крім того, в поясненнях зазначено, що з резолютивної та мотивувальної частин судового рішення суду першої інстанції в адміністративній справі вбачається закриття провадження у справі на підставі п. 7 ст.247 КУпАН, тобто за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 КупАП. При цьому, висновок щодо з`ясування обставин скоєння правопорушення та встановлення вини особи не було зазначено не через відсутність цих обставин, а через відсутність підстав для їх встановлення у даному конкретному випадку у зв`язку із закінченням строків притягнення до відповідальності особи. Аналіз положень статті 38 та пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП дає підстави стверджувати, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінчення строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення, проте жодним чином не вказує на відсутність вини певної особи у вчиненні такого правопорушення. Отже, лише постанова суду про відсутність в діях водія складу або події відповідного адміністративного правопорушення звільняє такого водія від відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Також представник позивача посилався на Постанови Верховного суду від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16, від 05.09.2019 у справі № 234/16272/15-ц, від 18.03.2020 у справі № 328/2750/18, у яких викладені висновки, аналогічні поясненням представника МТСБУ у даній справі.

29.09.2022 судом постановлено ухвалу, якою, на виконання вимог ст.12 ЦПК України, сторонам роз`яснено право звернутись з клопотанням про призначення автотехнічної експертизи.

Ухвалою суду від 21.02.2023 задоволено клопотання представника відповідача про витребування з Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області матеріалів кримінального провадження № 0000510.

01.03.2024 отримано відповідь, що матеріали провадження надати неможливо, оскільки вони були евакуйовані у зв`язку введенням воєнного стану. Натомість суду надано диск з відеозаписом дорожньо-транспортної події з відео реєстратора автомобіля Samand LX, д.н.з. НОМЕР_2 .

Ухвалою від 18.05.2023 матеріали кримінального провадження № 0000510 повторно витребувані з Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області

Ухвалою від 26.12.2023 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Ухвалою від 31.07.2024 за клопотанням відповідача з Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області витребувані відомості про результати проведення комплексної фоноскопічної автотехнічної експертизи.

Представник позивача МТСБУ в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі представника, позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 своєї вини у настанні ДТП не визнає. Він взагалі не знав про існування кримінального провадження, слідчий його обманув. Вважає, що саме другий водій ( ОСОБА_3 ) порушив ПДР, внаслідок чого сталось зіткнення. З матеріалів справи видно, що був відсутній тормозний шлях, отже ОСОБА_3 перевищив швидкість, не намагався загальмувати та врізався в автомобіль ОСОБА_2 .

Внаслідок зіткнення саме ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, отже саме він є потерпілим у даному провадженні.

Судом апеляційної інстанції при розгляді скарги на постанову Богодухівського районного суду про закриття провадження щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення було виключено посилання на наявність вини ОСОБА_2 , отже наявність вини відповідача у настанні ДТП не доведена, тому відсутні підстави для задоволення позову.

В судове засідання, призначене на 15.10.2024 відповідач та його представник не з`явились. Відповідач про дату і час судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить зворотнє поштове повідомлення з підписом відповідача про вручення повістки. Представник відповідача повідомлений за допомогою СМС повідомлень.

Від представника відповідача надійшла заява про відкладення судового засідання. В зазначеній заява представник відповідача зазначає, що ним 15.10.2024 до Богодухівського ВП подано заяву про вчинене кримінальне правопорушення за фактом фальсифікації слідчим матеріалів кримінального провадження №0000510 та за фактом заподіяння ОСОБА_2 тілесних ушкоджень ОСОБА_3 (другим учасником ДТП). Просив надати час для вивчення всіх обставин вказаного кримінального провадження.

Вирішуючи клопотання про відкладення судового засідання та питання про можливість закінчення розгляду справи за відсутності відповідача та його представника, суд виходить з такого.

Згідно з ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п.2 ч.3 ст.223 ЦПК, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Так, в судове засідання, призначене на 16.09.2024 відповідач та його представник не з`явились з невідомих суду причин, причини неявки суду не повідомили, про дату і час судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.154,159), судове засідання було відкладено на 15.10.2024.

Тобто 15.10.2024 відповідач та його представник, будучи повідомленими про дату і час судового засідання, повторно не з`явились в судове засідання.

Крім того суд враховує, що судом за клопотанням сторони відповідача неодноразово відкладались судові засідання у даній справі, зокрема у зв`язку з оскарженням відповідачем постанови про закриття кримінального провадження, потім у зв`язку з проведенням у кримінальному провадженні експертизи.

Також суд бере до уваги, що заява про вчинення кримінального правопорушення подана ОСОБА_2 тільки 15.10.2024, хоча стосується подій 2017 року.

Щодо посилання представника відповідача на необхідність додаткового вивчення матеріалів кримінального провадження №0000510, суд звертає увагу, що за клопотанням відповідача судом були витребувані ці матеріали для огляду в судовому засіданні і їх копії були отримані представником відповідача (Т.2, а.с.34). В подальшому після скасування слідчим суддею постанови про закриття кримінального провадження було проведено комплексну автотехнічну фонетичну експертизу, копію висновку експертизи також було отримано стороною відповідача (Т.2, а.с.157). Отже у відповідача та його представника було достатньо часу як для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, так і для звернення із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Тому, враховуючи, що відповідач та його представник вдруге поспіль не з`явились в судове засідання, раніше стороною відповідача була висловлена позиція по справі та заявленим вимогам, копія висновку комплексної експертизи отримано судом, а сам факт звернення відповідача із заявою про вчинення кримінального правопорушення не є безумовною підставою відкладати розгляд даної справи, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про відкладення судового засідання та вважає за можливе закінчити розгляд справи за відсутності відповідача та його представника.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши позицію представника відповідача, суд доходить таких висновків.

Відповідно до положень ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до постанови Богодухівського районного суду Харківської області від 30.11.2017 ОСОБА_2 30.07.2017, о 10-30, на а/д Харків-Охтирка 43км+300м керував автомобілем ВАЗ 21114, д.р.н. НОМЕР_1 , не вибравши безпечної дистанції, виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого здійснив лобове зіткнення з автомобілем Samand LX, д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження, водій та пасажир автомобіля Samand LX, д.р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали легкі тілесні ушкодження. Провадження у справі закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення /а.с.8/.

Постановою слідчого від 22.09.2017 кримінальне провадження №0000510 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, оскільки пасажир та водій автомобіля Samand отримали легкі тілесні ушкодження. Також в постанові зазначено, що ДТП сталась з вини водія ОСОБА_2

31.07.17 водій автомобіля Samand LX, д.р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 звернувся до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду /а.с.10/.

23.01.2018 ОСОБА_3 , який, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , є власником автомобіля Samand LX ЗНГ, д.р.н. НОМЕР_2 /а.с.12 на звороті/, звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 30.07.2017 в с. Макисмівка Богодухівського району Харківської області за участю транспортного засобу ВАЗ 21114, д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу Samand LX ЗНГ, д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 /а.с.12/.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була не застрахована /а.с. 9/.

Згідно звіту № 299/2017 дослідження спеціаліста-автотоварознавця від 15.09.2017 ринкова вартість автомобіля Samand LX ЗНГ, д.р.н. НОМЕР_2 на момент ДТП складає 115 506,41 грн.; вартість відновлювального ремонту КТЗ складає 6 096, 36 грн., в тому числі ПДВ; коефіцієнті фізичного зносу складників складає 0,52; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників складає 25 561, 68 грн., в тому числі ПДВ /а.с.13-14/.

Відповідно до Акту виконаних робіт, відповідно до листа МТСБУ № 3/1-05/43838/вих./1 по справ МТСБУ № 43838, ПрАТ «СК «АрсеналСтрахування» виконало роботи по врегулюванню події №43838 у повному обсязі, та відповідно до рахунку-фактури МТСБУ повинно сплатити за надані послуги кошти в сумі 1 300, 00 грн./а.с.17/.

Наказом Моторного (транспортного) страхового бюро України № 2814 від 26.03.2018 прийнято рішення про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, власнику транспортного засобу ОСОБА_3 у розмірі 23 872,93 грн. / а.с. 17 на звороті/.

Факт переказу ОСОБА_3 регламентної виплати в сумі 23 872,93 грн. підтверджується платіжним дорученням № 903212 від 27.03.2018, оплати послуг за врегулювання по справі № 43838 в сумі 1 300,00 грн. - платіжним дорученням № 1261531 від 10.11.2017 /а.с 18/.

25.09.2018 на адресу ОСОБА_2 була направлена претензія про регресні вимоги, відповідно до якої ОСОБА_2 запропоновано протягом семи днів з моменту отримання претензії в добровільному порядку компенсувати МТСБУ витрати та сплатити на рахунок МТСБУ суму боргу в розмірі 25 172, 93 грн. Також ОСОБА_2 було повідомлено, що у випадку не задоволення претензіїу встановлений термін, МТСБУ буде змушене звернутись з відповідним позовом до суду /а.с.19/.

Постановою Харківського апеляційного суду від 20.10.2021 постанову Богодухівського районного суду від 30.11.2017 за ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_2 змінено, виключено з її мотивувальної частини висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Ухвалою слідчого судді від 26.12.2023 за скаргою ОСОБА_2 скасовано постанову слідчого про закриття кримінального провадження 0000510.

Після відновлення досудового розслідування постановою слідчого у провадженні призначено комплексну фонетичну автотехнічну експертизу.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до положень статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 вказаного Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Таким чином, у зв`язку із настанням події, передбаченої підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ здійснило відшкодування шкоди.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Згідно з частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Так, відповідач у відзиві зазначив, що провадження у справі було закрито саме на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП та вважає, що, оскільки Постановою Харківського апеляційного суду з Постанови суду першої інстанції, якою було закрито провадження у справі, з мотивувальної частини було виключено висновки щодо доведення вини ОСОБА_2 у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, він не повинен нести відповідальності за завдану шкоду.

Водночас, аналіз положень статті 38 та пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП дає підстави стверджувати, що наслідком закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення є лише звільнення особи від накладення адміністративного стягнення, проте жодним чином не вказує на відсутність вини певної особи у вчиненні такого правопорушення.

Закриття справи з вказаних підстав не є співрозмірним з підставами закриття, пов`язаними із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, що передбачені пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП. За наявності такої постанови у справі про адміністративне правопорушення, питання покладення цивільно-правової відповідальності на особу, вину якої не було встановлено, не відповідало б нормам чинного законодавства України.

При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже, лише постанова суду про відсутність в діях водія складу або події відповідного адміністративного правопорушення звільняє такого водія від відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Зазначена позиція відповідає правовим висновкам з висновками Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі №234/16272/15-ц.

З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відсутність постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 18 березня 2020 року у справі № 328/2750/18.

Як вже було зазначено вище, ухвалою суду від 29.09.2022, на виконання вимог ст.12 ЦПК України сторонам було роз`яснено право звернутись з клопотанням про призначення автотехнічної експертизи. Таке право також неодноразово роз`яснювалось судом в судовому засіданні як самому відповідачу, так і його представнику. Однак клопотань про призначення автотехнічної експертизи в рамках розгляду даної цивільної справи від сторін не надходило.

Натомість відповідачем було оскаржено постанову слідчого про закриття кримінального провадження

Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення позову, суд виходить з такого.

Згідно з п.10.1 ПДР України, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Згідно з п.10.4 ПДР перед поворотом праворуч та ліворуч, у тому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку, крім випадків, коли здійснюється поворот у разі в`їзду на перехрестя, де організовано круговий рух, напрямок руху визначено дорожніми знаками чи дорожньою розміткою або рух можливий лише в одному напрямку, установленому конфігурацією проїзної частини, дорожніми знаками чи розміткою.

Водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

За клопотанням сторони відповідача судом для огляду в судовому засіданні були витребувані матеріали кримінального провадження №0000510, також суду було надано відеозапис дорожньо-транспортної пригоди, зафіксованої на реєстратор автомобіля Samand.

З відеозапису вбачається, що автомобіль ВАЗ 21114 під керуванням ОСОБА_2 рухався назустріч автомобілю Samand, а потім, не надавши переваги у русі автомобілю Samand під керуванням водія ОСОБА_3 , виїхавши на зустрічну смугу, здійснив маневр повороту наліво.

В подальшому за скаргою ОСОБА_2 ухвалою слідчого судді від 26.12.2023 було скасовано постанову про закриття кримінального провадження, після чого досудове розслідування було відновлено (Т,2, а.с. 93, 128). З метою перевірки доводів ОСОБА_2 щодо відсутності його вини у настанні дорожньо-транспортної пригоди слідчим у провадженні було призначено комплексну фоноскопічну та авто технічну експертизу.

Згідно з висновком комплексної фоноскопічної автотехнічної експертизи № 698/699/700/4822 від 29.07.2024 у відеозаписі, наданому на дослідження, ознак монтажу не виявлено, встановити цей факт у категоричній формі не представилось можливим, оскільки вказаний запис є копією, записаною за допомогою комп`ютерної техніки.

При цьому суд звертає увагу, що заперечень з приводу дійсності відеозапису від сторін не надходило.

Крім того, з висновку комплексної експертизи вбачається, що в даній дорожній ситуації водій автомобіля ВАЗ-21114 ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1 та 10.4 Правил дорожнього руху України.

У даній дорожній ситуації технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів для водія автомобіля ВАЗ-21114 ОСОБА_2 визначалась шляхом виконання ним вимог п.п.10.1, 10.4 ПДР України.

Дії водія автомобіля ВАЗ-21114 ОСОБА_2 не відповідали вимогам п.10.1, п.10.4 Правил дорожнього руху України та з технічної точки зору перебувають у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

У даній дорожній ситуації водій автомобіля Samand, НОМЕР_2 , ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3, 12.4, 12.9 б Правил дорожнього руху України, однак вирішити питання про те, чи мав він технічну можливість запобігти настанню ДТП та чи вбачаються в його діях невідповідності правилам дорожнього руху, які з технічної точки зору перебували у причинному зв`язку з настанням пригоди, - не представилось можливим.

Суд вважає за можливе врахувати наведений висновок експерта, складений у кримінальному провадженні, при розгляді даної цивільної справи, оскільки експертиза проведена у кримінальному провадженні, містить інформацію щодо предмета доказування у даному цивільному провадженні. Така позиція відповідає і висновку Верховного Суду, висловленому в постанові від 05.02.2020 у справі № 461/3675/17 щодо допустимості в якості доказу в цивільній справі висновку експертизи, проведеної у кримінальному провадженні, вирок у якому не ухвалено.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що рішенням Харківського апеляційного суду від 20.10.2021 його було виправдано та встановлено відсутність в його діях вини у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки рішення про закриття провадження у справі у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючим, а виключення з постанови суду першої інстанції висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, не звільняє останнього від обов`язку довести відсутність своєї вини у заподіянні шкоди.

Доводи відповідача та його представника про те, що сам ОСОБА_2 внаслідок ДТП отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, тобто саме він є потерпілим у кримінальному провадженні, суд також не бере до уваги, оскільки сам факт отримання тілесних ушкоджень такого ступеня тяжкості не свідчить про автоматичне набуття статусу потерпілого, крім того не виключається можливість отримання тілесних ушкоджень особою, винною у настанні пригоди внаслідок порушення ПДР цією особою (водієм).

Отже, оцінюючи усі досліджені судом докази в їх сукупності, беручи до уваги положення ст.ст.1167, 1187 ЦК України, враховуючи, що клопотання про призначення судом автотехнічної експертизи під час розгляду даної справи відповідач не заявляв, суд доходить висновку, що належних та допустимих доказів на спростування своєї вини у ДТП, яка сталася 30.07.2017 ОСОБА_2 не надав.

Відтак, як вже зазначалось, статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Так, МТСБУ відповідно до Закону здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив ДТП та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, отже у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача.

Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги МТС БУ підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір, сплачений при подачі позову, також підлягає стягненню з відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, що розташоване за адресою: 02002, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, шкоду у розмірі 25 172 (двадцять п`ять тисяч сто сімдесят дві) грн. 93 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України, що розташоване за адресою: 02002, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 2102 (дві тисячі сто дві) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, розташоване за адресою: м. Київ, Русанівський бульбар, 8, ЄДРПОУ: 21647131

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Повне рішення складено 21.10.2024.

Суддя Ю.В. Уварова