Провадження № 2/641/562/2024 Справа № 641/996/22
16 жовтня 2024 року м. Харків
Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Зелінської І.В.,
за участю секретаря Надьон Я.В.,
розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування,
ВСТАНОВИВ:
У справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити, зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення судового засідання або розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, відзив на позов до суду не подав, а також не подав докази, витребувані судом, а саме копію страхової справи.
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно з ч.4 ст.223 ЦПК України та, зі згоди позивача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить наступного висновку.
Судом встановлено, що 30.03.2020 року близько 21-00 год. ОСОБА_2 , керуючи технічно справним автомобілем «Chevrolet aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Біблика в м. Харкові зі сторони пр. Архітектора Альошина в напрямку вул. Бекетова зі швидкістю близько 40 км/год., діючи необережно, порушив вимоги п. 12.3 ПДР України, не зменшив швидкість та не зупинив керований ним автомобіль, внаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який в цей час перетинав проїзну частину дороги справа наліво по напрямку руху автомобіля. Внаслідок ДТП пішоход ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень помер в лікарні. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №12-17/116-А/20 від 27.05.2020 року причиною смерті стала важка сукупна травма із ушкодженням внутрішніх органів та переломом кісток скелету, яка ускладнилась некомпенсованим безповоротнім травматичним шоком та гострим розладом кровообігу. Згідно висновку судово-автотехнічної експертизи №7/757СЕ-20 від 25.05.2020 року у діях водія автомобіля «Chevrolet aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 є невідповідності вимогам п.12.3 ПДР України, які з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з вказаною ДТП.
Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.12.2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 16.02.2021 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 02.11.2021 року вирок Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.12.2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 16.02.2021 року змінено. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.
Судом встановлено, що станом на дату дорожньо транспортної пригоди цивільно правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу «Chevrolet aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Харківська муніципальна страхова компанія», відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО 4469520.
24.05.2021 року ОСОБА_1 звернулась до ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» з заявою про виплату страхового відшкодування, надавши оригінали документів, що підтверджують право на страхове відшкодування.
В частинах першій та другій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.
Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.
Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.
Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
За статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого (пункт 23.1 статті 23 Закону).
Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком.
Відповідно до п. 27.4 ст. 27 ЗУ « Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку».
На день настання страхового випадку, ст. 8 ЗУ « Про Державний бюджет України на 2020 рік», встановлено у 2020 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі : з 1 січня 4723 грн..
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на лікування суд зазначає наступне.
Згідно вимог пп. 24.1, 24.2, 24.3 ст.24 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я,медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Між тим, у матеріалах справи відсутня документація з приводу лікування позивача, тобто суду не доведено обґрунтованості таких витрат.
Таким чином, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення страхового відшкодування шкоди, у зв`язку з лікуванням потерпілого, слід відмовити.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача трьох процентів річних та інфляційних втрат за період з 23.08.2021 року по 20.01.2022 року суд зазначає наступне.
Відповідно до пп. 36.1, 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. У разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.
Оскільки позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування 24.05.2021року, тому останній мав виконати свій обов`язок у строк до 22.08.2021 року. Між тим страхове відшкодування не сплачено.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).
Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).
Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути три проценти річних у сумі 606,90 грн. та інфляційні втрати в сумі 1735,95 грн. за період з 23.08.2021 року по 20.01.2022 року.
Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Cуд стягує з відповідача ПрАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» на користь держави судовий збір у розмірі 813,77 грн., оскільки позивач звільнена від сплати судового збору.
Керуючись ст. 4, 10-13, 76-81, 141, 263-265, 268, 273, 280-285, 354, 355 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.
В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» на користь держави судовий збір у розмірі 813 (вісімсот тринадцять) грн. 77 (сімдесят сім) коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення виготовлено 21.10.2024 року.
Суддя І.В.Зелінська