Справа № 346/803/24
Провадження № 22-ц/4808/1265/24
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Луганської В.М., Пнівчук О.В.,

секретаря Кузнєцова В.В.

з участю ОСОБА_1 його представника адвоката Голіней Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 10 липня 2024 року, ухвалене в складі судді Васильковського В.В. в м. Коломия Івано-Франківської області, повний текст якого складено 12 липня 2024 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що він є власником будинку та проживає в ньому за адресою: АДРЕСА_1 . Через дорогу від його будинку по АДРЕСА_2 проживає відповідачка ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 . Власником земельної ділянки житлового будинку за вищевказаною адресою ( АДРЕСА_1 ) є ОСОБА_2 . Відповідачка разом з своїм чоловіком на прибудинковій території побудували ще одне приміщення станцію технічного обслуговування, в якому чоловік займається підприємницькою діяльністю, а саме обслуговування та ремонт транспортних засобів. Вказане приміщення розраховано на обслуговування двох автомобілів. Виїзд з даного приміщення виходить прямо на дорогу перед будинком позивача. 12.09.2023 року позивач звернувся із заявою до Коломийської міської ради для отримання інформації про дотримання будівельних, санітарних та протипожежних норм при будівництві СТО. 11.10.2023 року Коломийською міською радою надано відповідь, у якій зазначено, що відділом з питань державного архітектурно-будівельного контролю Коломийської міської ради станом на 22.09.2023 року не видавались дозвільні документи, що дають право на виконання будівельних робіт за адресою АДРЕСА_2 . Також повідомлено, що на період воєнного стану припинено проведення планових та позапланових перевірок. З відповіді Коломийської міської ради від 22.11.2023 року на адвокатський запит за адресою АДРЕСА_2 у власному гаражі займається підприємницькою діяльністю ФОП ОСОБА_3 , вид діяльності «технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів. Зі слів ОСОБА_3 роботи проводяться постійно до 20,00 год, факт здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_2 підтверджується листом Державної податкової служби України Головного управління ДПС в Івано-Франківській області. СТО, яке побудовано відповідачкою, та яким користується її чоловік для ведення підприємницької діяльності порушує право позивача на вільне володіння своїм майном та правила добросусідства, оскільки вулиця вузька, на СТО часто приїжджають машини, а тому створюється постійний шум та забруднення повітря. Також постійний шум виходить із гаражу при ремонті машин, окрім того, машини зупиняються під огорожею по довжині вулиці, що перешкоджає вільному пересуванню по вулиці, унеможливлює заїзд до будинку позивача. Ремонтні роботи ведуться з ранку і дуже часто до пізньої ночі, тому сім?я позивача позбавлена спокою у власному домоволодінні. Просить усунути перешкоди у користуванні його домоволодінням та земельною ділянкою під цим домоволодінням, які належать йому на праві приватної власності, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 за власний рахунок знести та демонтувати самовільно побудований гараж, використовувати земельну ділянку за призначенням, припинивши здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_3 на земельній ділянці під будинком АДРЕСА_2 .

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 10 липня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю та зобов`язання вчинити певні дії.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подавапеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового про задоволення позову, посилаючись на те, що суд допустив неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, тому постановив незаконне рішення. Вказує, що судом не взято до уваги відповідь Коломийської міської ради від 22.11.2023 року, з якої вбачається, що за адресою АДРЕСА_2 у власному гаражі займається підприємницькою діяльністю ФОП ОСОБА_3 , вид діяльності «технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів». Даним листом підтверджується, що відповідачка використовує приміщення не за цільовим призначенням, а для здійснення підприємницької діяльності. Із матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_2 має цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку. Жодного підтвердження того, що дана земельна ділянка виділялась для роботи станції технічного обслуговування немає. Окрім того, факт здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_3 підтверджується і листом Державної податкової служби України Головного управління ДПС в Івано-Франківській області. Надані позивачем відеодокази підтверджують також постійне проведення ремонтних робіт, від яких є шум та незручності у пересуванні дорогою загального користування. За таких обставин позивач довів належними та допустимими доказами факт вчинення ОСОБА_3 незручностей для сусідів, неможливості спокійного проживання у своєму будинку та, відповідно, факт порушення його прав як суміжного землекористувача, а тому суд безпідставно відмовив у задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокатка Голіней Л.Д.підтримали доводи апеляційної скарги, просять задовольнити цю скаргу.

ОСОБА_2 та третя особа ОСОБА_3 у встановленому законом порядку повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак не з`явились у судове засідання, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.

Розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявні відомості про вручення повістки про явку в суд не є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем порушення його прав, оскільки ним не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які посилався в позові, а саме, що діяльність третьої особи ОСОБА_3 створює постійний шум, забруднює повітря, порушує право позивача на вільне володіння своїм майном, унеможливлює заїзд до будинку позивача. Сам лише факт виїзду і заїзду автомобілів в гараж напроти будинку позивача не є належним та беззаперечним доказом того, що ОСОБА_1 створюються перешкоди у користуванні його майном.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Витягу з реєстру територіальної громади (а.с. 8).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.10.2012 року, ОСОБА_1 є власником житлового цегляного будинку, житловою площею 67,1 кв.м., зазначеного в плані літерою "А", що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Відповідно до Витягу про державну реєстрацію Обласного комунального підприємства «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» № 3689608 від 23.11.2012 року житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1310 від 16.10.2022 року (а.с. 10-12).

ОСОБА_2 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_2 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №208779148 від 13.05.2020 року (а.с.41-42). Згідно даного Витягу та технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок об`єк нерухомого майна складається з: житлового будинку «А» загальною площею 57,4 м2, літньої кухні «Ю», зальною площею 44,4 м2; гаражу «Ж», загальною площею 99,9 м2, криниці №1; колодязів інженерних мереж №6-7; воріт, огорожі№8-10; замощення №5.

Будинок знаходиться на земельній ділянці,кадастровий номер :01:001:0160 з цільовим призначеннм для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Дана земельна ділянка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ №757701 від 12.08.2020 року (а.с.43).

Як вказує відповідачка у 2014 році розпочала самовільне будівництво гаража загальною площею 99,9 м2 на подвір`ї будинку за адресою АДРЕСА_2 . Дана обставина підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовлений ТОВ «Геоземкадсервіс» 21.11.2018 року, де в розділі «Характеристика будинку, господарських будівель і споруд» вказано, що гараж літера «Ж» побудовано без дозволу (а.с.45-47).

Згідно листа відділу з питань державного архітектурно-будівельного контролю Коломийської міської ради від 03.01.2020 року вих.221/02.6-21/19 розглянуто подану ОСОБА_2 декларацію про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкта «Будівництво господарської будівлі» за адресою: АДРЕСА_2 . За результатами розгляду декларація зареєстрована в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих і будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Об`єкт будівництва зданий в експлуатацію(а.с.48).

Згодом право власності ОСОБА_2 було зареєстровано у встановленому законодавством порядку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №208779148 від 13.05.2020 року (а.с.41)

Зі змісту листа Коломийської міської ради № С/3991 від 11.10.2023 року Відділом з питань державного архітектурно-будівельного контролю Коломийської міської ради, станом на 22.09.2023 р., не видавались дозвільні документи, що дають право на виконання будівельних робіт за адресою АДРЕСА_2 . Містобудівні умови та обмеження на будівництво станції технічного обслуговування по АДРЕСА_2 , управлінням містобудування міської ради не видавались (п.2 статті 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»). За адресою по АДРЕСА_1 , управлінням містобудування міської ради видано будівельний паспорт на реконструкцію житлового будинку по АДРЕСА_1 . Принагідно повідомляють, у відповідності до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю). (а.с. 14-15).

Відповідно до листа Коломийської міської ради Воскресинцівського старостинського округу від 22.11.2023 року, повідомлено, що в АДРЕСА_2 , у власному гаражі займається підприємницькою діяльністю фізична-особа підприємець ОСОБА_3 , вид діяльності «технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів». Роботи проводяться по мірі звернень автовласників, зі слів ОСОБА_3 , до 20-00 год (а.с. 16).

Із листа Державної податкової служби Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, за адресою: АДРЕСА_1 , проживає ОСОБА_4 , який перебуває на податковому обліку в Коломийській ДПІ як суб`єкт підприємницької діяльності, вид діяльності технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (а.с. 17).

Згідно листа Інспекції архітектури та містобудування України, у зв`язку з неявкою ОСОБА_1 на засідання комісії, його заява щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності за адресою АДРЕСА_2 залишена без розгляду (а.с.19).

Власниками житлового будинку та об`єкту житлової нерухомості, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 , про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 208779148 від 13.05.2020 року (а.с. 41-42).

У довідці № 15/1 від 19.03.2024 року зазначено, що ОСОБА_3 є помічником капеллана о. ОСОБА_5 . Займається волонтерською діяльністю, як добрий спеціаліст у своєму приватному гаражі-майстерні відремонтував уже кілька десятків автомобілів для потреб військових на фронті. Був у відрядженні в Запорізькій області в 102 бригаді ТРО (а.с. 49).

Як вказує відповідачка, ОСОБА_3 зареєстрований як фізична особа-підприємець і перебуває на податковому обліку в Коломийській ДПІ як суб`єкт підприємницької діляності, вид діяльності - технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів. Чоловік ремонтує у гаражі, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 автомобілі, які використовуються для потреб військових на фронті.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

При розгляді цивільної справи, суд, керується положеннями статей 77-79 ЦПК України, згідно яких належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу приписів статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підставами для захисту права власності або права користування нерухомим майном у судовому порядку, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо нерухомого майна, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити. Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 вересня 2021 року у справі №761/45721/16-ц.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Особа, яка звертається до суду з позовом вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про її порушене право та/або охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, у тому числі, щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмета заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права та/або інтересу позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (такий правовий висновок Верховного Суду виклав у постановах від 19 вересня 2019 року у справі №924/831/17, від 28.11.2019 у справі №910/8357/18, від 22.09.2022 у справі №924/1146/21, від 06.10.2022 у справі №922/2013/21, від 17.11.2022 у справі №904/7841/21).

Відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові (така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №910/15262/18 та від 03.03.2020 у справі №910/6091/19).

При цьому у постановах Верховного Суду від 19 жовтня 2022 року у справі № 906/3/21, від 13 березня 2024 року № 759/23377/20 вказано про те, що сам по собі факт нецільового використання земельної ділянки або незгоди мешканців прилеглих будинків з будівництвом та експлуатацією АЗК не може свідчити про наявність порушення права на безпечне для життя та здоров`я навколишнє природне середовище, негативний вплив такого будівництва та експлуатації об`єкту на довкілля.

Оцінивши докази, суд першої інстанції вірно вважав, що позивач не довів порушення його прав, оскільки не надав належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, на які посилався в позові, а саме, що гараж побудований самовільно, а також, що діяльність третьої особи ОСОБА_3 створює постійний шум, забруднює повітря, порушує право позивача на вільне володіння своїм майном, унеможливлює заїзд до будинку позивача.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про наявність доказів порушення його права, оскільки такі зводяться до незгоди з висновками судів стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції, які їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Рішення Коломийського міськрайонного суду від 10 липня 2024 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 жовтня 2024 року.

Судді: В.Д.Фединяк

В.М.Луганська

О.В. Пнівчук