справа № 198/370/24
провадження № 2-о/0198/25/24
25.10.2024
У Х В А Л А

25 жовтня 2024 року Юр`ївський районний суд Дніпропетровської області у складі судді Гайдар І.О., за участю секретаря судового засідання Довгопол О.М., розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Юріївка Дніпропетровської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, про встановлення факту народження, сумісного проживання та виховання дитини,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту народження, сумісного проживання та виховання дитини, в обґрунтування якої зазначила, що вона народила та виховала сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 19.01.1995 визнаний дитиною з інвалідністю.

Заявниця стверджує, що в силу ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має право на призначення дострокової пенсії за віком як матір, що народила та до шестирічного віку виховала особу з інвалідністю з дитинства.

Оскільки Щастинський район Луганської області, де зареєстровано місце її проживання, знаходиться на тимчасово окупованій території, ОСОБА_1 не може надати органам Пенсійного фонду України довідку органу місцевого самоврядування на підтвердження факту народження нею дитини, спільного проживання та виховання до шестирічного віку дитини з інвалідністю.

За таких обставин ОСОБА_1 змушена звернутись до суду та просить встановити факт того, що вона народила, спільно проживала та виховувала свого сина ОСОБА_2 .

Ухвалою від 05.09.2024 у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд.

Заявниця ОСОБА_1 подала заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, яка задоволена судом, однак не забезпечила технічної можливості такої участі.

За правилами ч. 5 ст. 212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Представник ГУ ПФУ в Луганській області в призначені судові засідання не з`являвся, надавши заяву про розгляд справи за відсутності представника, при цьому повідомив, що ОСОБА_1 не зверталась до органів ПФУ з питанням про дострокове призначення пенсії за віком.

В додаткових поясненнях у справі ОСОБА_1 стверджує, що без встановлення юридичних фактів народження нею дитини, спільного проживання та виховання до шестирічного віку дитини з інвалідністю вона гарантовано отримає аргументоване рішення органів ПФУ про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що наявні підстави для закриття провадження у справі, виходячи з такого.

Конституцією України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір (частини 1 та 3 статті 124 Конституції України).

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» та у справі Zand v. Austria від 12.10.1978 зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів. З огляду на це, не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Отже, суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 статті 315 ЦПК України передбачений перелік фактів, що можуть бути встановлені в судовому порядку. Поряд з цим, за правилами частини 2 цієї ж статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 1 та 3 Постанови від 31.03.95 р. N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Право громадянина на соціальний захист, що включає право на забезпечення його у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, закріплене у статті 46 Конституції України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 N 1058-IV (далі - Закон N 1058-IV).

Відповідно до ст. 1 Закону N 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 1 ст. 44 Закону N 1058-IV встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника.

Відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" Правління Пенсійного фонду України постановою від 25.11.2005 N 22-1 затвердило Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій (далі - Порядок N 22-1).

Як передбачено підп. 5 п. 2.1 Порядку N 22-1, серед іншого до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, документи про народження дитини, виховання її до шестирічного віку, про визнання дитини заявника особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю (при призначенні пенсії згідно з абз. 1 п. 3 ч. 1 ст. 115 Закону).

Крім того, при призначенні пенсій жінкам матерям осіб з інвалідністю з дитинства, які виховали їх до шестирічного віку, факт народження дитини встановлюється на підставі свідоцтва про народження, а її виховання до зазначеного віку - на підставі свідоцтва про народження чи паспорта дитини. У разі смерті дитини подається свідоцтво про смерть (п. 2.17 Порядку N 22-1).

Згідно з ч. 1 ст. 45 Закону N 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (ч. 5 ст. 45 Закону N 1058-IV).

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої цієї статті).

Суб`єкт владних повноважень це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280, визначено, що Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Таким чином, Пенсійний фонд України при вирішенні питання про призначення пенсії особі діє як спеціальний суб`єкт, який уповноважений державою на вчинення таких дій.

Визначаючи, чи пов`язується з встановленням юридичного факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 ЦК України.

За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно, у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 в даному випадку пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, не пов`язаного з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, а отже, не підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відтак, судом враховується, що між ОСОБА_1 та органами Пенсійного фонду України виник спір, пов`язаний з доведенням наявності підстав для підтвердження за нею певного соціально-правового статусу щодо призначення та виплати дострокової пенсії за віком. Тобто за предметом та можливими правовими наслідками цей спір існує виключно у сфері публічно-правових відносин, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення, а тому не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.

За таких обставин необхідно закрити провадження у справі, адже цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 1, 255, 258, 260, 261, 352-354ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області, про встановлення факту народження, сумісного проживання та виховання дитини закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення або підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду в порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення або складення ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала складена та підписана 25 жовтня 2024 року.

Суддя І. О. Гайдар