Провадження № 2-о/727/501/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі:

головуючого - судді: Одовічен Я.В.

за участю секретаря: Бзова Р.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернівці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Чернівецька міська рада про встановлення факту належності правовстановлюючих документів,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, заінтересована особа: Чернівецька міська рада.

Заява обґрунтована тим, що заявнику на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 , який раніше складався з двох квартир квартира АДРЕСА_2 .

11.02.1992 року ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу придбав квартиру АДРЕСА_3 , а 21.06.1993 року придбав квартиру АДРЕСА_4 у тому ж будинку.

05.05.2005 року квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 були об`єднані в одну і заявник став власником цілого будинку АДРЕСА_1 ,

12.09.2024 року заявник подав до Державного реєстратора прав на нерухоме майно заяву за реєстраційним №62906904 з метою упорядкування документів, які встановлюють право власності ОСОБА_2 на будинок АДРЕСА_1 .

Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 від 16.09.2024 року заявнику було відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку із тим, що відповідно до правовстановлюючих документів (договір купівлі-продажу, б/н, 11.02.1992, Перша Чернівецька держнотконтора реєстр №1-623, договір купівлі-продажу, б/н, 21.06.1993, Перша Чернівецька держнотконтора реєстр №1-1367) власником житлового будинку є « ОСОБА_1 , проте із заявою про реєстрацію права власності звернувся « ОСОБА_1 .

Вказав, що розбіжності при написанні прізвища « ОСОБА_4 / ОСОБА_5 » виникли внаслідок допущених орфографічних помилок при складанні правовстановлюючих документів.

Метою встановлення факту належності правовстановлюючих документів є належне оформлення заявником своїх прав на нерухоме майно, яке розташоване у АДРЕСА_1 , а саме можливість проведення державної реєстрації права на нерухоме майно.

Заявник просить встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 , б/н від 11.02.1992 року, Перша Чернівецька держнотконтора реєстр №1-623. Також просить встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6 від 21.06.1993 року, Перша Чернівецька держнотконтора реєстр №1-1367.

Ухвалою суду від 10.10.2024 року провадження у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами окремого провадження.

Заявник у судове засідання не з`явився. Від представника заявника надійшла заява, в якій просить розглянути заяву про встановлення факту належності правовстановлюючих документів у її відсутності. Свої доводи, наведені в заяві, підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити їх.

Представник заінтересованої особи: Чернівецької міської ради у судове засідання не з`явився. Подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутності. Встановлення факту, зазначеного у заяві ОСОБА_1 , залишає на розсуд суду.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у засідання усіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що заява підлягає задоволенню, так як обставини, викладені в ній знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, у відповідності до ст.293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності оспорюваних прав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як було встановлено судом, заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6.).

У паспорті громадянина України, виданого Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області 21.02.1996 року та довідці про присвоєння ідентифікаційного номера від 06.08.1999 року прізвище заявника вказано як « ОСОБА_5 » (а.с.6, 8).

На підставі договору купівлі-продажу від 11.02.1992 року заявник придбав у власність квартиру АДРЕСА_7 . У вказаному договорі купівлі-продажу прізвище заявника вказано як « ОСОБА_4 » (а.с.10-12).

Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 05.05.2005 року ОСОБА_1 на праві власності належить будинок в АДРЕСА_1 . У вказаному витязі прізвище заявника вказано як « ОСОБА_5 » (а.с.18).

Відповідно до договору купівлі-продажу від 21.06.1993 року заявник придбав у власність квартиру АДРЕСА_8 . У вказаному договорі купівлі-продажу прізвище заявника вказано як « ОСОБА_4 » (а.с.14-16).

Рішенням Державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_3 від 16.09.2024 року №75053741 ОСОБА_1 було відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку із тим, що відповідно до правовстановлюючих документів (договір купівлі-продажу, б/н, 11.02.1992, Перша Чернівецька держнотконтора реєстр №1-623, договір купівлі-продажу, б/н, 21.06.1993, Перша Чернівецька держнотконтора реєстр №1-1367) власником житлового будинку є « ОСОБА_1 , проте із заявою про реєстрацію права власності звернувся « ОСОБА_1 (а.с.17).

На підставі зазначеного можна дійти висновку, що розбіжності при написанні прізвища заявника « ОСОБА_6 » виникли внаслідок допущених орфографічних помилок під час складання правовстановлюючих документів.

Згідно до вимог ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як передбачено ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як роз`яснено в п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Таким чином, оцінюючи досліджені по справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності в їх сукупності, суд приходить до висновку, щорозбіжності при написанні дошлюбного прізвища заявника « ОСОБА_7 »/« ОСОБА_8 » виникли внаслідок ведення діловодства на той час російською мовою.

Оскільки даний факт підтверджується письмовими доказами по справі, враховуючи встановлені судом та наведені вище обставини, які були підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявником доведено, що договори купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 та №2 від 11.02.1992 року та від 21.06.1993 року, належать заявнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При цьому, суд вважає, що заявник позбавлений можливості у позасудовому порядку встановити даний факт.

Дані розбіжності не можуть бути усунуті іншим шляхом, ніж звернення до суду та перешкоджають заявнику в реалізації її права на подальше оформлення документів.

Отже, факт про встановлення якого просить заявник, має юридичне значення, при цьому спір про цивільне право відсутній.

Таким чином, суд вважає, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючих документів підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 247, 258-259, 263-265, 293-294, 315, 319, 354 ЦПК України, приймаючи до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р., суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме того, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 , б/н від 11.02.1992 року, Перша Чернівецька держнотконтора реєстр №1-623, належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме того, що договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6 , б/н від 21.06.1993 року, Перша Чернівецька держнотконтора реєстр №1-1367, належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Одовічен Я.В.