Справа № 308/4263/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Деметрадзе Т.Р.,

секретаря судового засідання Корень В.Т.,

представника позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 ,

представника відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та визначення способу участі у вихованні дитини та зустрічною позовною заявою адвоката Радь Івана Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та визначення способу участі у вихованні дитини та зустрічною позовною заявою адвоката Радь І.І., який діє в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визначення місця проживання дитини.

Позовна заява ОСОБА_3 мотивована тим, що 25.05.2018 між ним та відповідачем був укладений шлюб. Від даного шлюбу у них народився син: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що підставою для розірвання шлюбу стало погіршення спільного життя через відсутність взаємопорозуміння та спільних інтересів, втрату почуття любові та поваги один до одного. Вказує, що шлюбні стосунки фактично припинені у серпні 2023 року, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. На переконання позивача, реєстрація шлюбу носить лише формальний характер.

Судом також прийнято заяву представника позивача про зміну предмету позову, згідно якої сторона позивача просить суд також визначити спосіб участі кожного з батьків у вихованні малолітнього сина згідно наданого Висновку органу опіки та піклування Ужгородської міської ради №78/17/01-12 від 26.06.2024.

Тому, просить суд шлюб, укладений між ОСОБА_3 до ОСОБА_4 розірвати, визначити спосіб участі кожного з батьків у вихованні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у наступній формі: малолітній син проживає почергово з кожним із батьків, а саме один тиждень з батьком, наступний тиждень з матір`ю.

В матеріалах справи міститься відзив на позов, згідно якого представник відповідача ОСОБА_2 вказує, що його довірителька не заперечує проти розірвання шлюбу та просить відносити їй дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 ».

Одночасно, 29.04.2024 року адвокат Радь І.І., який діє в інтересах ОСОБА_4 подав до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зустрічну позовну заяву до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради.

Мотивуючи зустрічну позовну заяву представник вказує, що за час шлюбу у ОСОБА_4 та ОСОБА_3 народився син, одноосібним вихованням якого займається його довірителька ОСОБА_4 . Вказує, що ОСОБА_4 забезпечує дитині належні умови проживання, виховання, навчання, комфорту та матеріально-побутових умов.

Вказує, що у первісній позовній заяві позивач просить тільки розірвати шлюб, проте згоди щодо визначення місця проживання дитини досягнуто не було. За такого, просить суд визначити місце проживання дитини за місцем проживання матері.

22.05.2024 через канцелярію суду надійшов відзив на зустрічний позов, згідно якого представник ОСОБА_3 вказує, що доводи позову не відповідають дійсності та вона вводить суд в оману. Наголошує, що батько ОСОБА_3 бере активну участь в утриманні та вихованні сина, повністю оплачує відвідування останнім приватного дитячого садка, проводить з сином більше 70% вільного часу дитини.

На підставі наведеного, просить суд зобов`язати орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради надати письмовий висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання дитини, а також відмовити у задоволенні позову.

В матеріалах справи також міститься відповідь на відзив, згідно якого представник позивача за зустрічним позов вказує, що твердження ОСОБА_3 є безпідставними, спрямованими на введення суду в оману з метою приховування дійсних обставин справи.

Вказує, що до моменту подання зустрічного позову дитина проживала разом з матір`ю, яка не чинила батьку жодних перешкод у зустрічах останньому з сином. Зазначає, що ОСОБА_4 також бере активну участь у матеріальному забезпеченні дитини за власний кошт.

Представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав вимоги зустрічної позовної заяви та просив задоволити таку у повному обсязі. Одночасно заперечив проти задоволення зустрічного позову.

Представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_2 проти розірвання шлюбу не заперечив та підтримав зустрічну позову заяву.

Представник органу опіки та піклування не скористався правом на участь у судовому засіданні, додаткових заяв чи клопотань не подавав, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення учасників представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 уклали шлюб 25.05.2018 року, який зареєстрували в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, про що зроблено відповідний актовий запис №345 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 25.05.2018. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_8 ».

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Ужгородським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що подружжя не підтримує шлюбно-сімейних відносин, їх шлюб існує формально, примирення між сторонами не можливе, спору про поділ майна не має.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

З`ясувавши фактичні обставини справи, дійсні причини позову, суд у відповідності до ст. 112 Сімейного Кодексу України вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому згідно вимог ч. 3 ст. 105 СК України даний шлюб слід розірвати.

Частиною 2 статті 114 СК України визначено, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

З урахуванням всіх обставин справи, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер та його розірвання буде відповідати волі кожного з подружжя.

За приписами статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Тому, з урахуванням прохання відповідача відновити її дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе після розірвання шлюбу відновити відповідачу ОСОБА_4 дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 ».

Вирішуючи позовну вимогу про визначення способу участі кожного з батьків у вихованні малолітнього сина ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Згідно статті 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У статті 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

З дослідженого судом Висновку №478/17/01-12 від 26.06.2024, враховуючи інтереси малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , органом опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому встановлено, що доцільним буде визначення місця проживання дитини таким чином: почергово з кожним із батьків, а саме два тижні з батьком, наступні два тижні з матір`ю.

Після двох тижнів той з батьків, із ким проживала дитина, зобов`язаний супроводити дитину до місця проживання другого з батьків. Рекомендовано батькам дитини щонайменше раз на місяць спільно проводити з дитиною у відповідності до рекомендацій психолога.

Аналізуючи надані сторонами докази судом встановлено, що сторонами чиняться перешкоди один одному у вихованні та спілкуванні із сином, для вирішення яких судом неодноразово вживалися заходи забезпечення позову. Суд також приймає до уваги той факт, що ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, а саме в умисному невиконанні ухвали суду, що набрала законної сили.

Встановивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють можливості звичного спілкування позивача та відповідача з сином, суд врахувавши право та бажання батька та матері брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїм малолітнім сином, недосягнення між ними згоди щодо порядку участі у вихованні дитини у поза судовому порядку, а також те, що малолітній ОСОБА_5 досяг того віку, коли він може перебувати певні періоди часу без матері, а обстановка проживання з батьком для нього не є чужою, суд приходить до висновку про можливість встановлення конкретного способу та часу участі обох батьків у вихованні та спілкуванні із сином, який запропонований позивачем за первісною позовною заявою.

Що стосується вирішення зустрічної позовної заяви, суд виходить з наступного.

Згідно наявного в матеріалах справи Акту про фактичне місце проживання від 30.05.2024 судом встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 , проживають ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Суд також приймає до уваги те, що згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, яким проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

За такого, суд вважає за необхідне визначити місце проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою її місця проживання.

Суд наголошує, що визначення місця проживання дитини разом з матір`ю жодним чином не обмежує прав батька на приймання участі у житті дитини. Більше того, судом було визначено спосіб участі обох батьків у вихованні сина під час вирішення первісної позовної заяви.

Керуючись ст. 24, 105, 112, 114, 141, 153, 157, 158, 159 Сімейного кодексу України, Законом України "Про охорону дитинства" ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 178, 223, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу та визначення способу участі у вихованні дитини задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що зареєстрований в Ужгородському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області 25 травня 2018 року, про що зроблено відповідний актовий запис №345 та видано свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 від 25.05.2018 розірвати.

Після розірвання шлюбу відновити ОСОБА_4 дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 ».

Визначити спосіб участі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у наступній формі: малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає почергово з кожним із батьків, а саме один тиждень з батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наступний тиждень з матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Зустрічну позовну заяву адвоката Радь Івана Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити проживати разом з матір`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою її місця проживання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Т.Р. Деметрадзе