Справа № 946/2166/24
Провадження № 2/946/2078/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 жовтня 2024 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.,
за участю: секретаря судового засідання Коробко О.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в заочному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на спадкове майно,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що привітним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гіренко М.М. йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що позивачем було пропущено строк для подачі заяви про прийняття спадщини.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання, які призначались на 01.05.2024 року, 12.06.2024 року, 15.07.2024 року, 03.09.2024 року та на 15.10.2024 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а саме за адресою його місця проживання та реєстрації та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади, проте конверти із судовими повістками повернулись на адресу суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», про причини неявки суду не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.09.2024 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на спадкове майно та справу призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.10.2024 року ухвалено цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на спадкове майно вирішити на підставі наявних у ній даних і доказів (в заочному порядку).
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 належали наступні земельні ділянки:
- земельна ділянка площею 3,84 га, розташована на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 489146 від 30.08.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 10-04-31.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 31.08.2018 року, виданого Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Після смерті ОСОБА_3 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина, до якої входить вищезазначене спадкове майно.
За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 75679256 від 02.02.2024 року, згідно якої інформація про заповіт складений та посвідчений від імені ОСОБА_3 відсутня.
Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Після смерті ОСОБА_3 спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України є:
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Так, як було з`ясовано судом ОСОБА_2 на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_3 фактично не проживав, що підтверджено довідкою наданою Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області від 01.04.2024 року за № 01/01-23/1020/1084, згідно якої громадянин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно з 11.12.1998 року зареєстрований в АДРЕСА_1 , але за місцем реєстрації вже більше десяти років не проживає.
А також, вищезазначене підтверджено довідкою наданою виконавчим комітетом Каланчакської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 14.02.2019 року за № 152, згідно якої ОСОБА_2 був прописаний з 11.12.1998 року по теперішній час з ОСОБА_3 , але фактично не проживав.
Крім цього, ОСОБА_2 , будучи спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_3 до нотаріальної контри із заявою про прийняття спадщини не звертався.
Таким чином, відповідач ОСОБА_2 вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ст.ст. 1268, 1269 ЦК України.
В свою чергу, позивач ОСОБА_1 на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_3 .
В свою чергу, факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 підтверджений довідкою від 07.02.2024 року за № 55, наданою старостою Каланчацького старостинського округу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, згідно якої ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але на день смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 у сина ОСОБА_1 , який доглядав за нею та здійснив її похорон.
Внаслідок чого, позивач ОСОБА_1 вважається таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України.
Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Враховуючи викладене, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про встановлення факту та визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.
Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 133, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області від 07.02.1998 року, РНОКПП НОМЕР_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) про встановлення факту постійного проживання та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на:
- земельну ділянку площею 3,84 га, розташовану на території Каланчацької сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 489146 від 30.08.2001 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 10-04-31.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст заочного рішення складено 23 жовтня 2024 року.
Суддя: О.О.Бурнусус