ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/1052/24 Номер провадження 22-ц/814/3155/24Головуючий у 1-й інстанції Шатілова Л.Г. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 липня 2024 року (час ухвалення судового рішення з 15:15:48 год до 15:27:03 год не зазначений, дата виготовлення повного тексту додаткового рішення 05 липня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

У С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, просила змінити у спосіб збільшення розміру аліментів, які стягувати на її користь з ОСОБА_2 щомісячно на її особисте утримання довічно (по життєво) в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку та доходу відповідача.

В обгрунтування позову вказувала, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12.01.2023 стягнуто на її користь з ОСОБА_2 аліменти на її утримання в розмірі 1/10 частини з усіх його доходів. 29.01.2024 Полтавський апеляційний суд виніс постанову, якою вище вказане рішення суду змінив в частині дати стягнення аліментів, визначивши їх стягнення з 06.12.2021.

На даний час вона отримує аліменти від відповідача - свого сина ОСОБА_2 аліменти на утримання в розмірі 1/10 частини. На теперішній час у неї суттєво змінився матеріальний стан в бік погіршення її життя. Зокрема, збільшилися ціни на продукти харчування, ліки, житлово- комунальні послуги, а розмір пенсії збільшився не пропорційно на всі види товарів та послуг. Тим більше пенсію піднімають один раз на рік, а перелічені види декілька разів на квартал поточного та інших років. Також змінився фінансовий стан відповідача, тому що відповідачу - працівнику Київського метрополітену підвищили заробітну плату, а тому він став більш фінансово спроможний утримувати її за свої грошові кошти. З цього приводу соціальні служби не надають їй відповідного працівника для одинокої людини, потребуючої допомоги. Відповідач не відвідує її, тому що проживає в іншому місті Україні. На даний час ціни на товари та послуги колосально підвищилися, а давно підвищеної пенсії вже не вистачає на вкрай необхідні для життя потреби, а саме на ліки, продукти харчування, оплати житлово-комунальних послуг, про що у неї виникла грошова заборгованість перед юридичними та фізичними особами.

Таким чином, виплата сином на її утримання аліментів в розмірі 1/10 частини вже є недостатніми та не відповідають її інтересам та мінімальним потребам. Тобто в наявності обставини, що зумовлюють передумови для збільшення розміру аліментів з відповідача на її користь.

17.04.2024 адвокатом Відюк Д.В., представником ОСОБА_2 , подано до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області відзив на позов у якому останній просив відмовити в повному обсязі у задоволенні позовних вимог про збільшення розміру аліментів та стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у розмір 7 000 грн.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 червня 2024 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Додатковим рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 липня 2024 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Видюк Д.В. задоволена частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 гривень 00 копійок.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції та додаткове рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог в повному обсязі та відмову в задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_3 , що приймав участь у справі не рахується як адвокат в Єдиному реєстрі Адвокатів України, на що вона в суді першої інстанції неодноразово звертала увагу суду, а зазначений номер свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 5944 по ЄРАУ рахується інша особа. Таким чином на думку позивача додаткове рішення не є законним.

Стосовно суті спору вказувала, що в неї є погіршення її майнового стану і відповідач не зміг спростувати її життєві обставини, а суд не вник в суть спору та формально підійшов до розгляду справи.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 19 серпня 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 червня 2024 року.

Правом подачі відзиву відповідач не скористався.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 червня 2024 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.( а.с.100-103)

10.06.2024 адвокат Відюк Д.В., представник ОСОБА_2 , подано до суду заяву про постановлення у справі додаткового рішення про стягнення судових витрат у розмірі 7000 грн.( а.с.107-108)

В обґрунтування заяви вказував на понесення ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом даної справи.

Задовольняючи частково заяву адвоката Відюка Д.В., представника ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з принципу співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності адвокатських послуг, а також розумності їхнього розміру, і з урахуванням висловлених позивачем заперечень щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу, вважав за можливе зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до суми 3500,00 грн.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Відповідно п2. ч.2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати пов`язані з розглядом справи в разі відмови в задоволенні позовних вимог покладаються на позивача.

Згідно ч.12 ст. 141 ЦПК України, судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Сталою судовою практикою Верховного Суду сформована правова позиція про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року (справа № 757/47925/15-ц), від 20 червня 2018 року (справа № 127/1284/14-ц), від 27 червня 2018 року (справа №554/9348/15-ц), від 25 липня 2018 року (справа № 522/4198/17-ц), від 15 квітня 2020 року (справа № 199/3939/18-ц), від 09 червня 2020 року (справа № 466/9758/16-ц).

Отже, сторона по справі у підтвердження понесених витрат на правничу допомогу має надати суду в обов`язковому порядку документ, що посвідчує сплату коштів за надані послуги.

Як вбачається з матеріалів справи, професійна правнича допомога у справі надавалася відповідачу на підставі договору про надання правничих послуг від 15 квітня 2024 року ( а.с.42-43, 109-111).

У підтвердження витрат на правничу допомогу суду надано:

копію договору про надання правничих послуг від 15 квітня 2024 року (а.с.42-43, 109-111);

копію свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю (а.с.45);

копію акту № 07-06/24 наданих послуг до договору про надання правничих послуг № б/н від 15 квітня 2024 року(а.с.112);

копію квитанції №06.09/2022 про оплату правничої допомоги у розмірі 7000 грн (а.с.113)

Таким чином ОСОБА_2 має право на відшкодування понесених ним витрат за послуги адвоката у розмірі 7000 грн.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів колегія суддів враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.

Суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Як вбачається з додаткового рішення суду першої інстанції суд при визначенні розміру витрат понесених на правничу допомогу вірно врахував час витрачений адвокатом для участі у розгляді справи та визначив суму яка підлягає відшкодуванню ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у ОСОБА_3 повноважень адвоката спростовуються перевіркою в мережі інтернет за посиланням (https://kmkdka.radaadvokativ.com.ua/reestr-advokativ-kieva/advokat/7474) з якого вбачається, що ОСОБА_3 з 15.08.2017 є адвокатом, свідоцтво № 5944 видане Радою адвокатів міста Києва.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції виконав вимоги ст.89, ст.264, ст.265 ЦПК України, дав належну оцінку встановленим фактам, які підтверджені відповідними доказами, зробив правильні по суті висновки по заявленим вимогам і у рішенні навів мотивовані оцінки аргументів сторін, а також мотиви прийняття і відхилення наданих у справу доказів.

В апеляційній скарзі відсутні посилання на нові істотні обставини та відповідні докази, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість скасування чи зміни судового рішення, тому апеляційний суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст.382, ст.384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 21 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді А.І.Дорош

В.М. Триголов