Справа № 951/319/24
Провадження №2/951/144/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

16 жовтня 2024 року

Козівський районний суд Тернопільської області

у складі головуючої судді Гриновець О. Б.

з участю секретаря судового засідання Горохівської Ю. О.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Козова Тернопільської області цивільну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів

установив:

короткий виклад обставин справи.

29.04.2024 представник військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 звернувся до суду із позовною заявою про стягнення коштів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_5 з 18.11.2016 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 та 01.08.2018 звільнений з такої на підставі пп. «д» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із службовою невідповідністю. За солдатом ОСОБА_5 рахувалося речове майно, строки носіння якого на момент звільнення не закінчилися. Вартість недоношеного речового майна складає 4 592, 87 грн, яке відповідач добровільно не відшкодував.

З метою відшкодування завданих державі збитків за отримане ним речове майно, строки носіння якого не закінчились, військова частина НОМЕР_1 звернулась 28.12.2023 до Козівського районного суду Тернопільської області з позовною заявою до ОСОБА_5 . Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 12.01.2024 у справі № 951/1040/23 відмовлено у відкритті провадження в справі у зв`язку зі смертю останнього.

Зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 1231 ЦК України майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. 28.02.2024 військова частина НОМЕР_1 направила до Козівської державної нотаріальної контори претензію кредитора з вимогою у випадку наявності спадкової справи, приєднати цю претензію до матеріалів справи. 28.03.2024 на адресу військової частини НОМЕР_1 надійшло повідомлення від Козівської державної нотаріальної контори про те, що спадкоємців померлого повідомлено про наявність заборгованості перед військовою частиною.

Станом на момент звернення із даною позовною заявою до суду, заборгованість не відшкодована, а тому позивач просить стягнути з спадкоємців померлого ОСОБА_5 - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь в/ч НОМЕР_1 кошти за речове майно, строки носіння якого не закінчилися в розмірі 4 592, 87 грн й судові витрати.

Процесуальні дії у справі.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа № 951/319/24 передана 06.05.2024 судді Гриновець О. Б.

Ухвалою судді Козівського районного суду Тернопільської області Гриновець О. Б. від 27.05.2024 прийнято вказану позовну заяву до розгляду й відкрито провадження у справі. Постановлено витребувати у Козівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 109/2021, заведеної після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 18.07.2024 задоволено клопотання представника військової частини НОМЕР_1 про заміну відповідача. Постановлено замінити первісного відповідача ОСОБА_6 у справі належними відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Позиція учасників процесу.

У судовому засідання представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав й просив задовольнити такі в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилися, не повідомивши про причини неявки.

У вказаний строк відповідачі не надали суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин.

За таких обставин, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає, що наявні підстави для заочного розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дойшов наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини п/п НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 18.11.2016 № 258 солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення військової частини польова пошта НОМЕР_2 та вважати таким, що з 18 листопада 2016 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою механіка відділення технічного обслуговування автомобільної техніки взводу забезпечення третього гаубичного артилерійського дивізіону /а.с. 7 зворот/.

Згідно з витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.08.2018 № 163 військовослужбовця військової служби за контрактом солдата ОСОБА_5 звільнено з військової служби відповідно до пп. «д» (у зв`язку із службовою невідповідністю) п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та з 01.08.2018 відповідача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Наказано утримати кошти за недонос речового майна згідно з довідки-розрахунку № 57 у розмірі 4 592, 87 грн /а.с. 7/.

Відповідно до довідки-розрахунок № 57 вартості утримання військового майна за недонос солдата ОСОБА_5 , останній отримав майно на суму 4 592, 87 грн, претензій до перерахунку з урахуванням зносу немає, про що свідчить його підпис /а.с. 8/.

Як видно із витягу з картки № 3293 обліку матеріальних засобів особистого користування, на підставі наказу про зарахування на забезпечення № 258 від 18.11.2016, ОСОБА_5 видано обмундирування, взуття, білизна натільна, спорядження /а.с. 9/.

Відповідно до витягу з книги обліку грошових стягнень і нарахувань, на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 01.08.2018 № 163, довідки-розрахунку № 57 з ОСОБА_5 слід стягнути 4 592, 87 грн /а.с. 11/.

Листом військової частини від 30.06.2023 № 2587 ОСОБА_5 повідомлявся про наявність у нього заборгованості за недонос речового майна в розмірі 4 592, 87 грн. Такий лист направлявся на адресу відповідача, що підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 01.07.2023 /а.с. 10,12/.

Згідно з отриманої на виконання ухвали суду копії спадкової справи № 109/2021 після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняли його діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що підтверджується заявами № 275, 276 від 27.04.2021.

Застосоване судом законодавство та висновки суду.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У постанові Верховного суду від 07.02.2019 по справі № 742/722/17 зазначено, що сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Завдання, організацію та порядок речового забезпечення військовослужбовців, які проходять військову службу в органах військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини), курсантів, військовозобов`язаних, призваних на навчальні та спеціальні збори, резервістів, мобілізованих, студентів цивільних навчальних закладів, які направляються на навчальні збори визначає «Інструкція про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період», затверджена наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 № 232 (далі Інструкція).

Згідно з п. 2 Розділу І Інструкції основним завданням речового забезпечення є задоволення потреб військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили) в обмундируванні, взутті, натільній і теплій білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, спеціальному одязі, спеціальному одязі та спорядженні для виконання спеціальних завдань, предметах індивідуального захисту, тканинах, нагрудних та нарукавних знаках і знаках розрізнення, санітарно- господарському майні, спортивному інвентарі та лазне-пральному обслуговуванні, що сприяють успішному веденню військами (силами) бойових дій та виконанню інших завдань, як у мирний час, так і в особливий період.

Відповідно до п. 4 Розділу III Інструкції у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 6 зазначеного Закону особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» обчислення розміру шкоди проводиться з урахуванням ступеня зносу військового та іншого майна за встановленими нормами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 зазначеного Закону у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

ОСОБА_5 , як колишній військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , який звільнений з військової служби у зв`язку із службовою невідповідністю, зобов`язаний відшкодувати завдані державі в особі військової частини НОМЕР_1 збитки за видане йому речове майно, строк носіння якого не закінчилися, з урахуванням зносу в розмірі 4 592, 87 грн.

Водночас згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Отож відповідачі, як спадкоємці ОСОБА_5 повинні задовольнити вимоги військової частини НОМЕР_1 як кредитора, у розмірі, який відповідає їх частці у спадщині, тобто по 1/2 частині.

Позивачем було надано достатньо доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, тому позовні вимоги військової частини НОМЕР_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так як заявлені позовні вимоги задоволено повністю, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України

ухвалив:

задовольнити позов військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення коштів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь військової частини НОМЕР_1 кошти за отримане речове майно, строки носіння якого не закінчилися в сумі 2 296 /дві тисячі двісті дев`яносто шість/ гривень 43 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь військової частини НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 1 211 /одна тисяча двісті одинадцять/ гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь військової частини НОМЕР_1 кошти за отримане речове майно, строки носіння якого не закінчилися в сумі 2 296 /дві тисячі двісті дев`яносто шість/ гривень 43 копійки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь військової частини НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 1 211 /одна тисяча двісті одинадцять/ гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Дата складення повного судового рішення 21.10.202 4.

Відомості щодо учасників справи:

позивач військова частина НОМЕР_1 ; місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ; дані паспорта: серія НОМЕР_5 , виданий Козівським РВ УМВС України в Тернопільській області 20.09.2008;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; зареєстроване у встановленому порядку місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_6 ; дані паспорта: серія НОМЕР_7 , виданий Козівським РС УДМС України в Тернопільській області 16.09.2015.

Суддя О. Б. Гриновець