Справа № 643/7314/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м.Харків

Київський районний суд м.Харкова

у складі головуючого судді Губської Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Веремійчик Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» (, МФО № 305299, юридична адреса: 010601, м. Київ, вул. М. Грушевського, 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» 31.07.2023 звернулось з позовом до Московського районного суду м.Харкова, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором б/н від 11.03.2011 в розмірі 83046,01 грн. та судові витрати у розмірі 2684,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог, банк посилається на те що, між ПАТ КБ «ПриватБанк», 11.03.2011 назва якого змінена на АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н на підставі її заяви від 11.03.2011 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими АТ КБ «Приватбанк» «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами банку», які викладені на сайті банку, складає між нею та банком Кредитний договір, що підтверджується підписом в заяві. Відповідач ознайомлена з Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ «КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. Відповідач виконував умови укладеного договору, що підтверджується випискою по рахунку та розрахунком заборгованості. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 75000 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п.2.1.1.2.3, Договору, на підставі яких відповідач при укладенні договору дала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, та надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами, а відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту, згідно п.2.1.1.12.3. Договору. Відповідач належним чином умови договору не виконував, та не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, внаслідок чого виникло прострочення наявної заборгованості. Позивач вказував, що оскільки ОСОБА_1 умови кредитного договору в частині погашення кредиту не виконуються, то це призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 017.07.2023 року з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості становить 83046,01 грн. з яких: 67138,21 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 15907,80 грн.- заборгованість за простроченими відсотками. У зв`язку з викладеним АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з даною позовною заявою та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 16.08.2023 справу направлено за підсудністю до Київського районного суду м.Харкова.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 11.09.2023 справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене провадження з повідомленням (викликом) сторін.

12.10.2023 представником відповідача подано до суду відзив, в якому посилається, що посилання позивача про укладення між ним та відповідачем не підтверджено належними доказами, а долучені до позовної заяви Умови правила кредитування неодноразово змінювались позивачем, без повідомлення та згоди на це відповідача, Вважає, що долучені до позовної заяви Тарифи та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг справи не містять підпису Відповідача та не визнані Відповідачем, а тому їх не можна розцінювати як частину договору (заяви), укладеного між мною та АТ КБ «Приватбанк» у 2011 році шляхом підписання заяви, а отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовом вигляді умови кредитного договору. Також зазначає, що позивачем пропущені строки позовної давності, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог суд має відмовити.

01.11.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив. Представник посилався на те, що підписавши анкету-заяву відповідач підтвердив, що був ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними, що засвідчив власним підписом. Погашаючи заборгованість по кредиту відповідач прийняв умови договору та погодився з ними. Відповідно до виписки з карткового рахунку прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, відповідач користувався грошима, а отже отримав карку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Також вказав, що виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були відомі та зрозумілі умови договору, а тому твердження щодо незнання тарифів, умов та правил не відповідають обставинам справи.. Стосовно заперечень відповідача, про пропуску строків позовної давності , позивач вказує, що по даному договору відкрито картковий рахунок, та видано картку на яку встановлено кредитний ліміт. Строк дії вказаної картки, а відповідно і виконання кредитного зобов`язання, встановлений до 12.2023, а враховуючи, що позов поданий до суду 26.07.2023 строк позовної давності позивачем не пропущений. Також вказує, що згідно виписки по рахунку, вбачається, що відповідач до певного часу виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить проте, що він знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором.

В судове засідання представник позивача не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи судовими повістками, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, у зв`язку з чим вважає за можливе розглядати справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Представник відповідача неодноразово надавав до суду заяви про відкладення розгляду справи з різних причин, які брались судом до уваги задля додержання прав учасників справи. Однак, враховуючи, що дане клопотання подано до суду уп`яте, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відкладення судового розгляду, зважаючи на розумність строків розгляду справи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з правилами ч. 6 ст. 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог ст. 274 ЦПК України справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 11.03.2021 відповідач ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.25).

Зі змісту вказаної анкети вбачається, що вона разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомилась та згодна з умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були наданні для ознайомлення у письмовому вигляді.(а.с.25 зв).

З довідки, яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що на підставі укладеного кредитного договору № б/н, ОСОБА_1 були видані кредитні картки: № НОМЕР_2 , дата відкриття 17.12.2013, термін дії якої до 10/17; кредитна картка № НОМЕР_3 , дата відкриття 13.05.2014, термін дії якої до 02/18, кредитна картка № НОМЕР_4 , дата відкриття 26.10.2016, термін дії якої до 07/20, кредитна картка № НОМЕР_5 , дата відкриття 13.05.2020, термін дії якої до 10/23, кредитна картка № НОМЕР_6 , дата відкриття 31.08.2020, термін дії якої до 12/23 (а.с.24).

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної кратки, оформленої на ОСОБА_1 , вбачається, що кредитний ліміт починаючи з 17.12.2013 збільшувався у межах суми 75000 грн, а з 03.03.2023 року кредитний ліміт становив 0 (а.с.22-23).

ОСОБА_1 , згідно виписки, що наявна в матеріалах справи, починаючи з 11.03.2011 року користувалась коштами, погашала заборгованість, відповідно до Умов та правил надання банківських послуг. Користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення боргу, ОСОБА_1 фактично погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами, що діяли на момент укладення Договору, а також, продовжуючи користуватися коштами, приєднувалась до редакції тих Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів, що діяли на момент користування коштами.

На офіційному сайті ПриватБанку https//privatbank.ua/terms у розділі «Архів договорів» розміщені редакції Умов та правил надання банківських послуг, починаючи з 1 квітня 2012 року та по теперішній час. Крім того, Умови та правила, Тарифи Клієнта доступні для ознайомлення у будь-якому відділенні Приватбанку.

Також, позивачем до матеріалів справи долучено анкету-заяву клієнта фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 31.08.2020, якою ОСОБА_1 своїм підписанням підтвердила, що зобов`язується виконувати умови договору про надання банківських послуг,і підписанням вказаної анкети-заяви підтвердила укладення договору про надання банківських послуг. Із змінами Умов та правил надання банківських послуг зобов`язалась ознайомлюватись самостійно на офіційному сайті банку.(а.с.26-27), а також підписала Паспорт споживчого кредиту, в якому зокрема зазначила, що вона підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних мною умов кредитування, підтверджую отримання нею всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення інформації, в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони матимуть для неї, в тому числі в разі невиконання мною зобов`язань за таким договором.(а.с.28-30)

Суд вказує, що в Паспорті споживчого кредиту, зокрема, зазначено: тип кредиту; сума ліміту; строк договору та строк кредитування; спосіб та строк надання кредиту; процентна ставка в межах та поза пільгового періоду, тип процентної ставки, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача; реальна річна процентна ставка; порядок повернення кредиту; наслідки прострочення виконання чи невиконання зобов`язань за договором, у тому числі розмір штрафу за прострочення більш ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою та підвищена процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту тощо.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України (далі за текстом рішення - ЦК) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі ч. 1, 2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На підставі ч. 1 ст. 633 ЦК публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За ч. 1, 2 ст. 638 ЦК встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

За ч. 1 ст. 642 ЦК відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ст. 1055 ЦК кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави ЦК, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

На підставі ч. 2 ст. 1056-1 ЦК розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Посилання представника відповідача про відсутність домовленості між позивачем та відповідачем з істотних умов договору не доведені, оскільки підписана відповідачем анкета-заява про надання кредиту, паспорт споживчого кредиту (довідка про умови кредитування) тощо свідчить про те, що сторони Договору погодили умови кредитування, відповідач користувалась наданими позивачем коштами, а також вчиняла дії задля погашення наявної заборгованості, що у своїй сукупності свідчить про визнання ОСОБА_1 умов укладеного кредитного договору.

Стосовно заяви представника відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Європейський суд з прав людини у справах «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» та «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей: забезпечувати юридичну визначеність та остаточність, а також захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в тому випадку, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що відбувалися в далекому минулому, спираючись на докази, які вже могли втратити достовірність та повноту із плином часу.

Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно із ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Вказаний висновок щодо строку позовної давності наведено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 457/462/16-ц, провадження №61-21807св19.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Крім того, у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, від 29 жовтня 2014 року № 6-169цс14, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15 зроблено висновок про те, що кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За кредитним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору, а також початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до статті 264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як вбачається із матеріалів справи, строк дії першої кредитної картки виданої відповідачу - по жовтень 2017 року, а строк дії останньої виданої кредитної картки відповідача встановлено до грудня 2023 року. З позовом щодо стягнення заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» звернулось в липні 2023 року.

Так, із наданої виписки по картковому рахунку відповідача вбачається, що ОСОБА_1 дійсно здійснила поповнення свого карткового рахунку 09 листопада 2022 року, внаслідок чого відбулось часткове погашення наявної заборгованості, однак після вказаної дати вже не вчиняла дій щодо її погашення (а.с. 4-21)

У анкеті-заяві позичальника клієнта-фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, підписаної ОСОБА_1 31.08.2020 зазначено, що вона погодилась з тим, що строк позовної давності на вимоги Банку, які виникають на підставі Умов та правил, становить 15 років, якщо інше не встановлено у відповідному підрозділі Умов та правил, що регулює надання умови надання відповідної послуги (а.с.27).

Таким чином, при вирішенні питання щодо наявності підстав для застосування строку позовної давності суд враховує наявну між сторонами домовленість про збільшення строку позовної давності, яку належним чином оформлено відповідною анкетою-заявою від 31.08.2020, строк дії картки, а також останню дату погашення кредитної заборгованості відповідачкою. Отже, суд прийшов до висновку, що строк на звернення позивачем із цим позовом не сплинув, відтак заява сторони відповідача про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає.

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Позивач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором б/н від 11.03.2011 року виконав своєчасно і повністю, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами.

На підтвердження позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало суду розрахунок заборгованості за кредитним договором, анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Згідно із статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлено договором кредиту і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства (частина перша статті 14 ЦК України).

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) (пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 706/68/23 (провадження № 61-8279св23) вказав, що з аналізу положень пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення та статей 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, слід дійти висновку про те, що на кредитний договір розповсюджується дія пункту 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України.

Оскільки проценти - це плата за користування чужими грошима (стаття 1048 ЦК України), а згідно з положенням пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України з 24 лютого 2022 року нараховані відповідно до вимог статті 625 ЦПК України інфляційні втрати підлягають списанню, правильними є висновки суду апеляційної інстанції про стягнення з позичальника прострочених процентів за користування кредитними коштами (нараховані, але не сплачені) та інфляційних втрат за період до 23 лютого 2022 року.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 11 липня 2024 року по справі № 727/1033/21.

Судом встановлено, що у позовних вимогах позивача зазначена сума до стягнення містить нараховані банком проценти у розмірі 15907,80 грн. Згідно наданого до суду Розрахунку заборгованості, вказані проценти почали нараховуватись банком починаючи з 01 жовтня 2022 року, тобто в період дії воєнного стану в Україні, введеного в дію Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався та діє до цього часу.

Таким чином, починаючи з 24.02.2022 та до завершення введеного на території України воєнного стану, нарахування відсотків, втрат від інфляції та 3% річних за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання не здійснюється.

З огляду на вказані положення суд, вважає що позовні вимоги повинні бути задоволені частково, а саме в частині наявної заборгованості за тілом кредиту в розмірі 67138,21 грн., вимоги щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за процентами в розмірі 15907,80грн. задоволенню не підлягають.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного кредитного договору, беручи до уваги, що позивачем надано достатні докази виникнення зобов`язання з укладеного кредитного договору та їх неналежного виконання відповідачем, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 67138,21 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору.

Оскільки позов задоволено частково, то відповідно до ч. 2 ст.141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог в сумі 2174,04 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 10-13, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» (, МФО № 305299, юридична адреса: 010601, м. Київ, вул. М. Грушевського, 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, , рах. № НОМЕР_7 , МФО 305299) заборгованість за кредитним договором б/н від 11.03.2011 у розмірі 67138,21 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту станом на 17.07.2023.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, , рах. № НОМЕР_7 , МФО 305299) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2174,04 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної частини рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя : Я. В. Губська