Єдиний унікальний номер 341/1602/24
Номер провадження 2/341/558/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Островської Н. І.,

секретаря Гомерди Г. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

29.07.2024 ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», інтереси якого представляє директор товариства Ткаченко М., звернулося в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 57677,4 гривень, а також судових витрат та витрат на правничу допомогу.

Як підставу позову зазначено, що 20.07.2015 між АТ «Альфа-Банк та ОСОБА_1 укладено договір про комплексне обслуговування фізичних осіб № ССNG-630287902. Відповідно до умов договору товариство зобов`язалось надати відповідачу кредит в сумі 75000,0 гривень, а відповідач зобов`язався повернути використану суму в строк до 20.07.2018, та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 36 %. Товариство надало відповідачу кредитну кошти, тобто виконало свої зобов`язання в порядку передбаченому умовами договору.

17.05.2021 між ПАТ «Альфа-банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс» укладено договір факторингу № 2 відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у томи числі за договором від 20.07.2015 укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем.

18.05.2021 між ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 18-05/2021, відповідно до якого ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором № ССNG-630287902.

В свою чергу ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023, у тому числі за кредитним договором № ССNG-630287902, що укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 75000,0 гривень зі сплатою відсотків, за процентною ставкою 36 %. Свої зобов`язання банк виконав, а позичальник свої зобов`язання не виконує, в результаті чого заборгованість по кредитному договору станом на 29.07.2024 становить 57677,44 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 42068,05 грн, заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 6721,66 грн, інфляційні збитки в розмірі 1836,95 грн, нараховані 3 % річних в розмірі 414,91 грн. Крім того, просили стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,0 грн, та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 17 000,0 грн.

Ухвалою Галицького районного суду Івано-Франківської області від 12.08.2024 відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не прибула, однак одночасно із поданням позовної заяви позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути без її участі, не заперечувала проти ухвалення рішення в заочному порядку.

Відповідач в судове засідання не прибув. Відповідно до статті 128 ЦПК України повідомлений про розгляд справи через оголошення на сайті судової влади України від 13.08.2024, а також шляхом надіслання на адресу, яка зазначена в позові, поштового повідомлення, що повернулось без вручення із відміткою "адресат відсутній за указаною адресою", про причину неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав, у зв`язку з чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до частини восьмої статті 178 та статті 280 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною другою статті 247 Цивільного процесуального кодексу України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, з`ясувавши обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

20.07.2015 між ОСОБА_1 та АТ «Альфа Банк» укладено договір про комплексне обслуговування фізичних осіб № ССNG-630287902, відповідно до умов якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 75000,0 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму у строк до 20.07.2018 та сплатити проценти за користування кредитними коштами у розмірі 36 %.

17.05.2021 між ПАТ «Альфа-банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс» укладено договір факторингу № 2, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «ФК «Флексіс» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у томи числі за договором від 20.07.2015, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем.

18.05.2021 між ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 18-05/2021, відповідно до якого ТОВ «Фінансова Компанія «Флексіс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором № ССNG-630287902.

Водночас, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги № 10-01/2023, у тому числі за кредитним договором № ССNG-630287902.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У відповідності з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

У зв`язку з невиконанням зобов`язань ОСОБА_1 виникла заборгованість: за договором ССNG-630287902 від 20.07.2015 станом на 29.07.2024 у розмірі 57677,44 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 42068,05 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 6721,66 грн, інфляційні збитки в розмірі 1836,95 грн, нараховані 3 % річних в розмірі 414,91 грн.

Щодо витрат на правову допомогу суд виходить з наступного.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови у позові на позивача.

У частині другій статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до статей 1, 26, 27, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, за яким, зокрема, клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

У статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (рішення від 23 січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України»).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Дослідивши перелік і вартість послуг, наданих адвокатом позивачу, з огляду на наведене вище, суд не може визнати співмірним зі складністю наданих послуг та з витраченим адвокатом часом заявлений позивачем розмір його витрат на правничу допомогу, зокрема, щодо підготовки та подачі позовної заяви. Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та те, що розгляд справи проводився відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу з 17000,0 грн до 5000,0 грн та стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 5000,0 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 206, 223, 247, 263-265, 272, 273, 280 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306) суму заборгованості за договором надання позики № ССNG-630287902 від 20.07.2015 в розмірі 57677,44 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306) витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,0 гривень та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 гривень.

Копію рішення направити сторонам.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня ухвалення рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 358 цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду.

СуддяНаталя ОСТРОВСЬКА