Номер провадження: 22-ц/813/7063/24
Головуючий у першій інстанції Огренич І. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 947/27523/19

Номер провадження: 22-ц/813/7063/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

- за участю секретаря судового засідання Губара Д.В.,

учасники справи:

- позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»,

- відповідач (заявник) ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою адвоката Глазова Олега Володимировича, діючого від імені ОСОБА_1 , про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.04.2020 по справі №947/27523/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою та виселення, за апеляційною скаргою адвоката Глазова Олега Володимировича, діючого від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Київського районного суду м. Одеси, постановлену у складі судді Огренич І.В. 22 серпня 2024 року, про залишення без задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, повний текст ухвали складений 27 серпня 2024 року,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» звернулося до суду з позовом, в якому уточнивши позовні вимоги остаточно просило визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та виселити останнього з зазначеної квартири. Також позивач просив стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору.

ТОВ «Дніпрофінансгруп» обґрунтовувало озовні вимоги тим, що 22 січня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» (Іпотекодержателем) та ОСОБА_2 (Іпотекодавцем), яка є майновим поручителем ОСОБА_1 (Боржник), було укладено Іпотечний договір. Відповідно до положень договору, даний договір забезпечує виконання боржником зобов`язань, що випливають із укладеного ним з Іпотекодержателем Договору про надання споживчого кредиту №0 від 22 січня 2008 року та Договору про надання споживчого кредиту №0 від 22 січня 2008 року. Іпотекодавець надає в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме - квартиру АДРЕСА_1 .

11 січня 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» (первісний іпотекодержатель) та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (новий іпотекодержатель) було укладено договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором. За цим договором, первісний іпотекодержатель передає (відступає) новому іпотекодержателю право вимоги за іпотечним договором від 22.01.2018 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 .

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №115401165 від 26.02.2018 року, квартира АДРЕСА_1 , належить на праві власності ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Однак, на даний час ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» позбавлено можливості вільно користуватись та розпоряджатись квартирою АДРЕСА_1 , оскільки в ній без належної на те правової підстави проживає відповідач. Між позивачем та відповідачем жодних договорів не укладалось, у тому числі, договір найму жилого приміщення, передбачений нормами ст.158 Житлового кодексу України. Отже, у відповідача відсутні будь-які правові підстави володіння та користування житловим приміщенням.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.04.2020 року задоволено вищевказані уточнені позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Виселено ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 842 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №183413430 від 03.10.2019 року, квартира АДРЕСА_1 , належить на праві власності ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп».

Однак, ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» позбавлено можливості вільно користуватись та розпоряджатись квартирою АДРЕСА_1 , оскільки в ній без належної на те правової підстави проживає відповідач.

Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому.

Між позивачем та відповідачем жодних договорів не укладалось, у тому числі, договір найму жилого приміщення, передбачений нормами ст.158 Житлового кодексу України. Отже, у відповідача відсутні будь-які правові підстави володіння та користування житловим приміщенням.(Т. 1, а. с. 75 79).

25.11.2020 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про перегляд заочного рішення (Т. 1, а. с. 87 89).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11.03.2021 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення (Т. 1, а. с. 150).

Узагальнені доводи особи, яка подала заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами

У травні 2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Глазов О.В. звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.04.2020 (справа № 947/27523/19). В заяві про перегляд вказаного рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами представник відповідача, посилаючись на ст. 423 ЦПК України, підставою для скасування судового рішення зазначає постанову Одеського апеляційного суду від 08.02.2024 по іншій справі №947/35581/20, якою скасовано державну реєстрацію права власності за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на об`єкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_1 , яка була підставою для ухвалення заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.04.2020 року по справі №947/27523/19. (Т. 3, а. с. 1 4).

Узагальнені доводи інших учасників у суді першої інстанції

ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у наданих суду поясненнях просила відмовити у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами (Т. 3, а. с. 39 - 41).

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції, мотивування його висновків

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2024 року залишено без задоволення вищевказану заяву заявою адвоката Глазова Олега Володимировича, діючого від імені ОСОБА_1 , про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що постанова Одеського апеляційного суду яка була прийнята 08.02.2024 року не існувала на момент розгляду справи та винесення судового рішення судом 23.04.2020 року по справі №947/27523/19, суд вважає заяву адвоката Глазова О.В. поданої в інтересах ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами не доведеною та такою, що не підлягає задоволенню.(Т. 3, а. с. 50 51).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Глазов О.В., діючий від імені ОСОБА_1 , просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22.08.2024 року. Ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвала постановлена судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що судом не було враховано незаконність реєстрації права власності належної ОСОБА_1 квартири за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», яка існувала на час ухвалення судом заочного рішення. Проте, обставина незаконності права власності ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» була встановлена саме постановою Одеського апеляційного суду від 08.02.2024 року.

Таким чином, постанова Одеського апеляційного суду від 08.02.2024 року фактично спростовує факти (правомірність права власності ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»), які були покладені як в основу заочного рішення, так і ухвали про відмову в його перегляді.

Право власності ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», на підставі якого ОСОБА_1 було виселено із квартири за адресою - АДРЕСА_2 , відповідно до заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 23.04.2020 року по справі № 947/27523/19, було скасовано саме постановою Одеського апеляційного суду від 08.02.2024 року (Т. 3, а. с. 53 56).

Узагальнені доводи сторін в апеляційному суді

ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.09.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Глазова Олега Володимировича, діючого від імені ОСОБА_1 , на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2024 року (Т. 3, а. с. 65 65 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.09.2024 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено справу до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін в приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 3, а. с. 70).

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Глазов О.В. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Адвокат Подорожній А.С., діючий від імені ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі

22 січня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» (Іпотекодержателем) та ОСОБА_2 (Іпотекодавцем), яка є майновим поручителем ОСОБА_1 (боржник), було укладено Іпотечний договір. Відповідно до положень договору, даний договір забезпечує виконання боржником зобов`язань, що випливають із укладеного ним з Іпотекодержателем Договору про надання споживчого кредиту №0 від 22 січня 2008 року та Договору про надання споживчого кредиту №0 від 22 січня 2008 року. Іпотекодавець надає в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 .

11 січня 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» (первісний іпотекодержатель) та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (новий іпотекодержатель) було укладено договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором. За цим договором, первісний іпотекодержатель передає (відступає) новому іпотекодержателю право вимоги за іпотечним договором від 22.01.2018 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 .

В провадженні Київського районного суду міста Одеси перебувала на розгляді справа № 947/27523/19 за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування спірною квартирою та виселення.

23 квітня 2020 року було ухвалено рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». Визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 та виселено ОСОБА_1 з квартири за адресою - АДРЕСА_2 .

25 листопада 2020 року відповідачем було подано заяву про перегляд заочного рішення. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 11 березня 2021 року було відмовлено в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №183413430 від 03.10.2019, квартира АДРЕСА_1 , належала на праві власності ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на час розгляду справи №947/27523/19 і ОСОБА_1 на час розгляду вказаної справи право власності не оскаржувалось.

Постановою Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року у справі № 947/35581/20, задоволено позов ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 48583540 від 09.09.2019 14:19:26, прийняте державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манютою Сергієм Васильовичем про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна: квартиру, загальною площею - 62,4 кв. м., житлова площа - 36,8 кв. м., за адресою - АДРЕСА_2 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (). Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності № 33134949 від 05.09.2019 року 18:14:35, стосовно об`єкту нерухомого майна квартира за адресою - АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна, 101 та припинено речові права Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (ідентифікаційний код юридичної особи 40696815). Відновлено становище, яке існувало до порушення, шляхом внесення запису про право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на об`єкт нерухомого майна за адресою - АДРЕСА_2 , за померлою ОСОБА_2 .

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Частиною 3 статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2, 6 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції. Вважає, що на підставі наявних у справі, наданих учасниками справи і досліджених судом доказів суд вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищевказаного висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Мотиви відхилення викладених в апеляційній скарзі доводів, прийняття аргументів викладених у відзиві на апеляційну скаргу

Згідно з частиною першою статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктом 3 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявленими обставинами за своєю юридичною суттю є фактичні дані, що у встановленому порядку спростовують факти, які були покладені в основу судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2002 року у справі № 910/11027/18, провадження № 12-7звг22).

Для вирішення питання про наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, необхідно розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Відповідно до частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, та докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Таким чином, до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору і які існували на час постановлення рішення, але про які не було і не могло бути відомо особі, яка звертається з заявою про перегляд рішення суду.

Не можуть бути визнані нововиявленими обставини, щодо яких суду зрозуміло, що вони були відомі (або мали бути відомі) заявнику на час розгляду справи.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, апеляційній та касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, доказ, який підтверджує обставини, що виникли після рішення, або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 9901/819/18, провадження № 11-430заі20).

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Частина третя статті 429 ЦПК України визначає, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. russia, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Таким чином перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок (що є прерогативою судів апеляційної та касаційної інстанції), а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Звертаючись до суду з заявою про перегляд рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 посилався на те, що постановою Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року у справі № 947/35581/20 було визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме - про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_1 , за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». Скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про право власності за ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та відновлено становище, яке існувало до порушення права.

Вказані обставини, про які зазначено в постанові Одеського апеляційного суду від 08.02.2024 року, як на думку заявника, є нововиявленими.

Колегія суддів звертає увагу заявника, що вирішуючи спір у вказаній справі, судом першої інстанції в основу рішення було покладено наявність права власності позивача на спірну квартиру.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 квітня 2021 року у справі N 9901/819/18, підкреслила, що не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що постанова Одеського апеляційного суду, яка була прийнята 08.02.2024 року, не існувала на момент розгляду справи та винесення судового рішення судом 23.04.2020 року по справі №947/27523/19.

З огляду на викладене наведена заявником обставина не є нововиявленою в розумінні статті 423 ЦПК України, тому не може бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Таким чином, доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставою для скасування постановленої у справі ухвали, а тому вони на увагу суду не заслуговують.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Глазова Олега Володимировича, діючого від імені ОСОБА_1 , є недоведеними, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про залишення без розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами є законною та обґрунтованою. Підстави для скасування, зміни ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги адвоката Глазова Олега Володимировича, діючого від імені ОСОБА_1 , у суду апеляційної інстанції відсутні.

Підстави, порядок та строк касаційного оскарження

Підстави касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України, зазначені у частині другій цієї статті.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Глазова Олега Володимировича, діючого від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2022 року про залишення без задоволення заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 22 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе