Справа № 165/4345/24 Головуючий у 1 інстанції: Василюк А. В.
Провадження № 22-ц/802/1125/24 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

23 жовтня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

вивчивши апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , підписану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 30 вересня 2024 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Волинської філії Товариства з обмеженою відповідальності «Газорозподільні мережі України» про захист прав споживача та визнання неукладеним та недійсним договору розподілу природного газу

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 30 вересня 2024 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Волинської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» про захист прав споживачів та визнання неукладеним та недійсним договору розподілу природного газу; роз`яснено ОСОБА_1 її право звернутись з адміністративним позовом про визнання Типового договору розполіду природного газу, затвердженого рішення НКРЕКП у формі постанови від 30 вересня 2015 року № 2498 в порядку КАС України до адміністративного суду.

22 жовтня 2024 року до Волинського апеляційного суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 , підписана представником позивача ОСОБА_2 , на вищевказане судове рішення в цій справі. До апеляційної скарги приєднано довіреність, видана представнику ОСОБА_2 позивачем ОСОБА_1 у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» 09 січня 2024 року.

Така апеляційна скарга підлягає визнанню неподаною та поверненню особі, яка її подала, оскільки вона підписана особою, яка не має права її підписувати.

Згідно з частиною 1 статті 58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

За частинами 1, 2 статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Згідно з положеннями пункту 1 частини 1, статті 62 ЦПК України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», статті 62 ЦПК України документами, що посвідчують повноваження адвоката як представника, можуть бути довіреність; ордер, виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, виданим відповідно до Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

Згідно з частиною 7 статті 62 ЦПК україни, у разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог закону та Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до частини 4, пунктів 1, 2, 5 частини 6 статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом млозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадждення, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевизує шістдесяти розмірів прожиткового мінімумум для працездатних осіб.

При цьому, за змістом правил пунктів 1, 5 частини 6 статті 19 ЦПК України справи, зазначені в них, є малозначними в силу властивостей, притаманних такій справі, виходячи з ціни пред`явленого позову та його предмета.

На час подання апеляційної скарги, матеріали цієї справи в суді апеляційної інстанції відсутні.

Представником позивача у письмових запереченнях на ухвалу суду першої інстанції від 30 вересня 2024 року зазначено, що позивачем у позові заявлено «..п`ять позовних вимог, що є тісно пов`язаними між собою..», і що «..прохання «звільнити Позивача від обов`язку здійснювати будь-які платежі Відповідачу/ОГРС до укладення договору між сторонами, умови якого мають відповідати вимогам Глави 63 Цивільного Кодексу України (послуги, загальні положення) та житлово-комунальному законодавству - Житловому Кодексу України та Закону України Про житлово-комунальні послуги, а не рішенням НКРЕКП у формі постанов (Кодексу ГРС, типовому договору), що не є актами цивільного законодавства є наслідком нарахувань боргу за неукладеним договором і в разі визання судом договору неукладеним, суд вправі прийняти рішенн про звільнення Позивача від здійснення платежів за відсутності договору, що знайшло своє відображення в Постанові Верховного Суду від 1 листопада 2021 року у справі № 591/4825/20 в абз. 13 Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права ВС зазначено, що суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили із відсутності правових підстав для покладення на позивача відповідальності за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ у зв`язку із використанням природного газу споживачем за відсутності договору розподілу природного газу. Тобто поки Оператор ГРС не уклав договір з Позивачем, то Позивач не несе відповідальності за несанкціонований відбір природного газу». Вважає, що «..договір розподілу природного газу затв. Рішенням НКРЕКП у формі постанови від 30.09.2015 № 2498 (що не є актом цивільного законодавства) який не відповідає вимогам цивільного та житлово-комунального законодавства та фактично не підписаний - не укладений між Позивачем та Відповідачем /ОГРС. Адже одна із основних істотних умов договору ціна/тариф встановлена Оператором ГРС, який немає таких повноважень встановлювати тариф для населення (нема повноважень тому що немає закону, яким Оператору ГРС надані такі повноваження). Також відсутні встановлені відповідним законом повноваження у Регулятора (НКРЕКП) встановлювати тариф для населення».

Позовних вимог майнового характеру у позові не заявлено, відтак у цій справі відсутня ціна позову в розумінні статті 176 ЦПК України.

Справа малозначною судом першої інстанції не визнавалась і в силу положень закону такою не є.

Зазначення позивачем, її представником позову як такого, що стосується захисту прав споживачів, якщо він не містить вимог майнового характеру з ціною, що не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не є самостійною підставою для віднесення такої справи до категорії малозначних на підставі пункту 5 частини 6 статті 19 ЦПК України.

Відстуність у заявленому позові позовних вимог майнового характеру уцілому виключає можливість віднесення такої справи до категорії малозначних у порядку, визначеному пунктами 1, 2 частини 6 статті 19 ЦПК України.

Зважаючи на те, що справа за позовом ОСОБА_1 не відноситься до категорії малозначних, представництво інтересів позивача ОСОБА_1 у суді апеляційної інстанції має здійснюватися адвокатом, або сторона може приймати участь особисто (самопредставництво).

Такий висновок апеляційного суду відповідає висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 27 грудня 2018 року в справі №589/3937/17, від 16 червня 2020 року в справі № 725/5441/19.

Матеріали справи не містять належних доказів того, що ОСОБА_2 , яким підписана та подана у підсистемі ЄСІТС «Електронний суд» апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 , є адвокатом. Не підтверджує таких повноважень і додана ним до апеляційної скарги довіреність на представництво інтересів ОСОБА_1 . В Єдиному реєстрі адвокатів України відомості про те, що ОСОБА_2 має статус адвоката відсутні.

Зважаючи на приписи пункту 1 частини 5 статті 357 ЦПК України, апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 підписана особою, яка не має права її підписувати, необхідно визнати неподаною та повернути.

Керуючись статтею 357 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , підписану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 30 вересня 2024 року в цій справі вважати неподаною і повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складення.

Головуючий - суддя

Судді