ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/754/24 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Гірський Б.О.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

з участю секретаря - Дідух М.Є.

представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/18051/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Будз Тарас Васильович на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 травня 2024 року (ухвалене суддею Дзюбичем В.Л., дату складення повного тексту рішення не зазначено) в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтогаз Тепло" про стягнення невиплаченої заробітної плати, вихідної допомоги та доплат за виконання додаткового обсягу роботи, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що 26 червня 2023 року відповідно до наказу товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло» № 113-к він, ОСОБА_1 , був звільнений з посади провідного юрисконсульта юридичного відділу за згодою сторін.

Однак, при звільненні йому не була виплачена заробітна плата у повному розмірі, а саме за травень та червень 2023 року.

Так, за травень 2023 року із 58 000,00 грн. окладу йому було виплачено лише 45 391,30 грн., а за червень 2023 року при окладі 58 000,00 грн. було виплачено 31 636,36 грн. окладу та 1 838,49 грн. оплати по середньому заробітку (5 годин із 41,25 годин).

Вказував, що у табелях обліку використання робочого часу, які були надані ТОВ "Нафтогаз Тепло" за № 126/1.5-1406 від 10.08.2023 на адвокатський запит від 03.08.2023 № 01/23-ВК безпідставно було зазначено про його 5 неявок на роботі у травні 2023 року, а саме: 09.05.2023 (інші причини), 10.05.2023 (військові збори), 15.05.2023 (інші причини), 16.05.2023 (військові збори) та 26.05.2023 (інші причини). В табелі за червень 2023 року безпідставно зазначено про його 6 неявок, а саме: 07.06.2023 (інші причини), 08.06.2023 (військові збори), 12.06.2023 (інші причини), 13.06.2023 (військові збори), 22.06.2023 (інші причини) та 23.06.2023 (військові збори).

Зазначав, що у вказані дати, а саме 09.05.2023, 10.05.2023, 15.05.2023, 16.05.2023, 26.05.2023, 07.06.2023, 08.06.2023,12.06.2023,13.06.2023, 22.06.2023 та 23.06.2023 він був залучений до патрулювання об`єктів критичної інфраструктури у складі добровольчого формування "Добровольчий батальйон територіальної оборони № 3 сотні (ТОР)".

У свою чергу, згідно з табелів обліку використання робочого часу, що були надані ТОВ "Нафтогаз Тепло" за № 126/1.5-1406 від 10.08.2023, за травень та червень 2023 року були зазначені 11 днів як неявка на роботі, з яких лише 5 днів були оплачені по 1 годині в день, а саме 10.05.2023 (військові збори), 16.05.2023 (військові збори) 08.06.2023 (військові збори), 13.06.2023 (військові збори) та 23.06.2023 (військові збори). Щодо інших днів було зазначено неявка з інших причин, а саме 09.05.2023, 15.05.2023, 26.05.2023, 07.06.2023, 12.06.2023 та 22.06.2023.

Зазначав, що у березні, квітні та травні 2023 року вже виникали подібні ситуації, про що неодноразово надавалися пояснення, довідки та підтверджуючі документи.

Так, у березні 2023 року службовою запискою від 28.03.2023 № 314-C3-23 були надані пояснення з підтверджуючими документами у відповідь на службову записку начальника юридичного відділу ОСОБА_2 від 23.03.2023 № 300-СЗ-23 23 про причини відсутності на роботі, хоча у табелі обліку використання робочого часу юридичного відділу ТОВ "Нафтогаз Тепло" з 01.03.2023 по 31.03.2023 у нього були зазначені 10.03.2023, 16.03.2023, 22.03.2023 та 28.03.2023, як робочі дні з повною оплатою.

У квітні 2023 року була надана довідка від 03.04.2023 № 00010 щодо графіку чергувань, на підставі якої видано наказ від 03.04.2023 №51/1-к про увільнення ОСОБА_1 від роботи у зв`язку із залученням до проходження служби та оборони територіальної цілісності держави. Крім того, у табелі обліку використання робочого часу юридичного відділу ТОВ "Нафтогаз Тепло" з 01.04.2023 по 30.04.2023 у нього була зазначена дата 03.04.2023 як військові збори з оплатою 8,25 годин.

З приводу ситуації з чергуваннями у травні 2023 року, то генеральний директор ТОВ "Нафтогаз Тепло" ОСОБА_7 видав розпорядження від 01.06.2023 № 4-Р-23, підставою якого зазначено табелі обліку використання робочого часу юридичного відділу ТОВ "Нафтогаз Тепло" з 01.05.2023 по 31.05.2023 у яких зазначалася відсутність на роботі 09.05.2023, 10.05.2023, 15.05.2023, 16.05.2023 та 26.05.2023 з нез`ясованих причин.

На виконання Розпорядження від 01.06.2023 № 4-Р-23 службовою запискою від 06.06.2023 №596-СЗ-23 були надані пояснення по суті порушених питань. Так, щодо 09.05.2023, 10.05.2023, 15.05.2023, 16.05.2023 та 26.05.2023, було зазначено наступне: у вівторок - 09.05.2023 та середу - 10.05.2023, понеділок - 15.05.2023 та вівторок - 16.05.2023, п`ятницю - 26.05.2023 та суботу - 27.05.2023 був залучений до патрулювання об`єктів критичної інфраструктури у складі добровольчого формування "Добровольчий батальйон територіальної оборони № 3 сотні (ТОР)".

Також, для інформування та погодження, була направлена заява від 09.05.2023 про погодження графіку чергувань разом з довідкою від 09.05.2023 № 00012 на електронну адресу Генерального Директора ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та директора з правових питань та безпеки ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також копії листа Менеджеру відділу з управління персоналом ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 та Начальнику Юридичного відділу ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4. На сьогоднішній день від жодного з адресатів зауважень до заяви або довідки не надходило.

Для здійснення чергувань у складі добровольчого формування "Добровольчий батальйон територіальної оборони № 3 сотні (ТОР)" необхідно було прибути на об`єкти, що розташовані на значній відстані від офісного приміщення ТОВ "Нафтогаз Тепло", приблизно 450 км від м. Києва, а саме на території Тернопільської області. Крім того, можливість прибути на чергування значно ускладнилася у зв`язку з постійними повітряними тривогами (за травень 2023 року у Києві оголошувалися 32 повітряні тривоги), а також запровадження в Україні комендантської години у нічний час з 23:00 до 05:00.

Зазначав, що участь у складі добровольчого формування "Добровольчий батальйон територіальної оборони № 3 сотні (ТОР)" та чергування/патрулювання об`єктів критичної інфраструктури Тернопільської області відбувалися ще з березня 2022 року, а саме з моменту підписання Контракту добровольця територіальної оборони від 24.03.2022 (а також згодом перепідписаного Контракту добровольця територіальної оборони), коли у ТОВ "Нафтогаз Тепло" було запроваджено віддалений режим роботи відповідно до Наказу Товариства від 24.02.2022 № 26-к "Про впровадження дистанційної роботи" через повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України та у зв`язку з введенням воєнного стану.

Копії контрактів не додавалися до службової записки виключно з підстав не розголошення службової та конфіденційної інформації, однак оригінали контрактів надавалися для огляду особисто в руки директору з правових питань та безпеки ОСОБА_4 та директору з управління персоналом ОСОБА_5 ще 20.03.2023.

У разі укладення контракту добровольця територіальної оборони та виконання державних або громадських обов`язків у робочий час, роботодавець повинен зберігати не тільки місце роботи (посади), а й середній заробіток працівнику - Добровольцю.

Крім того, заява про звільнення від 19.06.2023 та виплату вихідної допомоги в розмірі 4-х (чотирьох) середньомісячних заробітних плат була погоджена начальником юридичного відділу С. Срібняком та директором з правових питань та безпеки ОСОБА_6 , обидва написали "не заперечую". Крім того, заява була погоджена генеральним директором ОСОБА_7 , так як він поставив підпис та не зазначив жодних обмежень.

Також, відповідно до заяви про звільнення від 19.06.2023, була погоджена та підлягала до виплати вихідна допомога в розмірі 4-х (чотирьох) середньомісячних заробітних плат, тобто 232 000 грн. (58 000 грн. х 4 = 232 000 грн.).

Зазначав, що наказом ТОВ "Нафтогаз Тепло" від 05.02.2021 №18 "Про затвердження Політики з етики і комплаєнсу Групи Нафтогаз у ТОВ "Нафтогаз Тепло", запроваджено Політику з етики і комплаєнсу Групи Нафтогаз, затверджену рішенням правління НАК "Нафтогаз України" від 16.01.2021, протокол № 16, як обов`язкову для Товариства. Пунктом 4 Наказу від 05.02.2021 №18 визначено особу, відповідальну за забезпечення виконання функції комплаєнс у Товаристві, заступника начальника Юридично-договірної служби ОСОБА_1.

Додатково, наказом ТОВ "Нафтогаз Тепло" від 23.03.2021 № 32-к, встановлено заступнику начальника Юридично-договірної служби ОСОБА_1 доплату за додатковий обсяг робіт з періоду покладання обов`язків на виконання функції комплаєнс ТОВ "Нафтогаз Тепло" у розмірі 50% від посадового окладу заступника начальника юридично-договірної служби, який не передбачений функціональними обов`язками працівника, згідно п. 8 додатку 9 Колективного договору.

Таким чином, відповідно до наказу ТОВ "Нафтогаз Тепло" від 23.03.2021 №32-к йому виплачувалася доплата за додатковий обсяг роботи.

Однак, з 01.01.2022 по 22.08.2022 встановлена йому надбавка відповідно до наказу ТОВ "Нафтогаз Тепло" від 23.03.2021 № 32-к у розмірі 50 відсотків посадового окладу за виконання функції комплаєнс у Товаристві йому не виплачувалася, а його службові записки від 26.08.2022 №860-СЗ-22, від 12.09.2022 № 910-СЗ-22 та від 28.03.2023 № 314-СЭ-23, залишалися без розгляду.

Враховуючи те, що з 01.01.2022 його посадовий оклад, як провідного юрисконсульта Юридичного відділу становив 57 500,00 грн., вважав за доцільне при обрахунку виконання ним функції комплаєнс у ТОВ "Нафтогаз Тепло" за період з 01.01.2022 по 22.08.2022 брати за основу саме 50% від посадового окладу провідного юрисконсульта Юридичного відділу.

Крім цього, у повідомленні про зміну істотних умов праці від 30.12.2021 зазначено, що інші складові системи оплати праці залишаються без змін та будуть застосовуватися до окладу, встановленого з 01.01.2022.

Також, позивач вказав, що його посадові функціональні обов`язки провідного юрисконсульта Юридичного відділу у ТОВ "Нафтогаз Тепло" не передбачали виконання ним функції комплаєнс, що підтверджується змістом його посадової інструкції.

У свою чергу, відповідно до листа ТОВ "Нафтогаз Тепло" від 10.08.2023 № 126/1.5-1406 на адвокатський запит від 03.08.2023 № 01/23-ВК було зазначено: «зняття обов`язків по виконанню функцій комплаєнс з ОСОБА_1 відбулось з 01.01.2022 на підставі письмового повідомлення про зміну істотних умов праці від 30.12.2021, заяви ОСОБА_1 про згоду з новими умовами праці від 30.12.2021 та наказу від 04.01.2022 №2-к.».

Зазначав, що таке твердження суперечить дійсності та п. 1 наказу ТОВ "Нафтогаз Тепло" від 22.08.2022 № 86-Н-22, яким саме з 22.08.2023 скасовано дію пункту 4 наказу Товариства від 05.02.2021 № 18 "Про затвердження Політики з етики і комплаєнсу Групи Нафтогаз у ТОВ "Нафтогаз Тепло", яким він, ОСОБА_1 , був визначений відповідальною особою за забезпечення виконання функції комплаєнс у Товаристві.

Крім того, відповідно до Рішення учасника ТОВ "Нафтогаз Тепло" від 06.03.2023 №150 з питання порядку денного загальні збори Товариства вирішили: «на період дії воєнного стану в Україні, здійснювати закупівлі товарів, робіт та послуг без застосування вимог внутрішніх документів (положень) Групи Нафтогаз, які рішенням загальних зборів Товариства затверджено як обов`язкові для Товариства, за винятком вимог, що стосуються комплаєнс-перевірки контрагентів та включення санкційного застереження до договорів Товариства. Генеральному Директору Товариства або особі, яка виконує його обов`язки: забезпечити проведення закупівель із дотриманням принципів здійснення публічних закупівель; щомісяця інформувати Компанію про прийняті рішення під час здійснення закупівель товарів, робіт та послуг».

Таким чином, за виконану роботу виплаті підлягали наступні місяці в наступному обсязі: за січень 2022 року 28 750,00 грн. (57 500,00 грн. х 50%); лютий 2022 року 28 750,00 грн. (57 500,00 грн. х 50%); березень 2022 року 28 750,00 грн. (57 500,00 грн. х 50%); квітень 2022 року 28 750,00 грн. (57 500,00 грн. х 50%); травень 2022 року 28 750,00 грн. (57 500,00 грн. х 50%); червень 2022 року 28 750,00 грн. (57 500,00 грн. х 50%); липень 2022 року 28 750,00 грн. (57 500,00 грн. х 50%); серпень 2022 року 19 826,08 грн. (57 500,00 грн./23 х 16 х 50%).

Враховуючи у сукупності наведені обставини, вважав, що в загальному за виконання ним додаткового обсягу робіт (функції) комплаєнс у ТОВ "Нафтогаз Тепло" з 01.01.2022 по 22.08.2022 йому підлягає до виплати 221 076,08 грн., з яких 201 250,00 грн. - за січень-липень 2022 року (28 750,00 грн. х 7) та 19 826,08 грн. - за серпень 2022 року.

З огляду на зазначені підстави, просив стягнути з відповідача в його користь 23 743, 13 грн. заборгованості по заробітній платі за травень та червень 2023 року; 232 000 грн. заборгованості по вихідній допомозі в розмірі 4-х середньомісячних заробітних плат; 221 076, 08 грн. заборгованості по додатковій заробітній платі - за додатковий обсяг робіт, щодо покладання обов`язків за виконання функцій комплаєнс у ТОВ «Нафтогаз Тепло», який не передбачений функціональними обов`язками працівника, за період з 01 січня 2022 року по 22 серпня 2022 року.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 травня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Будза Т.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Щодо невиплати сум доплати за додатковий обсяг робіт.

Вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для здійснення доплати позивачу за додатковий обсяг робіт - виконання функцій комплаєнс у ТОВ "Нафтогаз Тепло", який не передбачений функціональними обов`язками працівника, оскільки позивач у період з 01.01.2022 по 22.08.2022 реально та фактично виконував додатковий обсяг робіт щодо виконання вищезгаданих функцій.

Вказує на те, що із змісту відповіді АТ НАК "Нафтогаз України" від 28.12.2023 №14/6-1033-23 на адвокатський запит, додатково підтверджено, що в період з 01.01.2022 по 22.08.2022 відповідач виконував вимоги політики комплаєнс та звітував про це до АТ НАК "Нафтогаз України".

Крім цього зазначає, що відповідач не представив інформації про особу, яка виконувала функції комплаєнс в період з 01.01.2022 по 22.08.2022 та не бажав досліджувати вказані позивачем обставини щодо проведення перевірок близько 120 контрагентів у договорах та близько 19 кандидатів по персоналу з питань комплаєнсу за вказаний період.

Зазначає, що після 22.08.2022 року наказом ТОВ "Нафтогаз Тепло" від 22.08.2022 №86-Н22 скасовано дію пункту 4 наказу Товариства від 05.02.2021 №18 №Про затвердження Політики з етики і комплаєнсу Групи Нафтогаз у ТОВ "Нафтогаз Тепло", яким ОСОБА_1 визначений відповідальною особою за забезпечення виконання функцій комплаєнс у товаристві, однак посадовий оклад не було змінено після 22.08.2023 року - отже виконання функцій комплаєнс у ТОВ "Нафтогаз Тепло" не впливало на посадовий оклад позивача з 01.01.2022 року.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно послався на заяву від 30.12.2021 року, у якій ОСОБА_1 повідомив про ознайомлення про зміну істотних умов праці та цією заявою надав згоду на продовження роботи на нових умовах, оскільки відповідач після 01.01.2022 року не привів у відповідність наказ товариства від 05.02.2021 №18 (не скасував вказаний наказ") і позивач без відповідної оплати додатково до 22.08.2022 виконував функції комплаєнс і лише 22.08.2022 відповідно до наказу відповідача від 22.08.2022 №86-Н-22 передав визначеній особі відповідні паролі та документи по виконаній роботі з вищезазначених функцій.

Щодо невиплати вихідної допомоги.

Вважає, що суд прийшов до помилкового висновку, що ініціатива припинення трудового договору виходила виключно від позивача, оскільки останній був звільнений за згодою сторін, тобто мало місце спільне волевиявлення сторін, спрямоване на припинення трудових відносин.

Також вказує на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою факт погодження виплати вихідної допомоги, оскільки на заяві про звільнення від 19.06.2023 року генеральний директор ТОВ "Нафтогаз Тепло" поставив підпис та не зазначив жодних обмежень, а начальник юридичного відділу та директор з правових питань та безпеки написали "не заперечую".

Щодо неповної виплати заробітної плати при звільненні.

Зазначає, що суд першої інстанції, всупереч ст.ст. 29 та 30 ЗУ "Про оплату праці" передчасно обґрунтовує причини неповної виплати заробітної плати за травень та червень 2023 року листом від Державної служби України з питань праці від 03.07.2023 №2303/2.1/2.1-23а, тобто вже після звільнення 26.06.2023 року.

Вказує на те, що судом було залишено поза увагою відповідь на відзив, в якій позивач посилався на сумнівність доводів представника відповідача наведених у відзиві, а саме у листі Державної служби України з питань праці від 03.07.2023 №2303/2.1/2.1-23а де зазначено, що лист направлявся як відповідь на лист ТОВ "Нафтогаз Тепло" від 07.06.2023 №126/1.8/1-1009 щодо надання роз`яснення, проте відповідач не надав копії такого листа, а відтак не знаючи поставлених питань - неможливо зрозуміти чи правильно надані відповіді Державної служби України з питань праці.

Вважає, що судом не було враховано того, що в силу ч.3 ст.9 ЗУ "Про основи національного супротиву" до складу добровольчих формувань територіальних громад зараховуються громадяни за місцем свої реєстрації, а тому для здійснення чергувань у складі добровольчого формування (ТОР) позивачу необхідно було прибути на об`єкти, що розташовані на значній відстані від місця роботи, приблизно 450 км. від Києва.

Вказує на те, що суд залишив поза увагою доводи позовної заяви про відсутність інформації про середньогодинну заробітну плату ОСОБА_1 в період з 01.03.2022 по дату припинення трудового договору, тобто до 26.06.2023.

Звертає увагу на те, що у відповіді ТОВ "Нафтогаз Тепло" від 18.08.2023 №126/1.5/1-1466 на адвокатський запит було зазначено, що "По п.4 адвокатського запиту - ТОВ "Нафтогаз Тепло" повідомляє, що інформація про середньогодинну заробітну плату ОСОБА_1 в період з 01.03.2022 по дату припинення трудового договору відсутня".

Вказує на те, що суд не звернув уваги на те, що відповідач здійснював виплати середнього заробітку за дні чергувань у березні та квітні 2023 року, проте без будь-яких пояснень припинив такі виплати у травні та червні 2023 року.

Зазначає, що суд першої інстанції посилаючись на роз`яснення Міністерства економіки України від 01.08.2022 залишив поза увагою те, що термін "робочий час" у даному випадку розуміється як складова взаємних частин, а саме: - залучення добровольця до виконання завдань територіальної оборони в його робочі дні; -згідно визначеного роботодавцем режиму.

Таким чином, вважає неправильним висновок суду першої інстанції щодо правомірності умов виплати середнього заробітку.

Від представника ТОВ "Нафтогаз Тепло" Сокри Ю.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Стосовно невиплати доплат за додатковий обсяг робіт.

Посилається на те, що позивача, згідно Наказом від 05.02.2021 №18 було визначено відповідальною особою за виконання функцій комплаєнс у товаристві, як заступника начальника юридично-договірної служби.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 попереджено, що при переході з 01.01.2022 на нову посаду - провідного юрисконсульта юридичного відділу, умови оплати праці не передбачатимуть виплату доплати, що встановлювалась йому раніше.

На таку зміну ОСОБА_1 надав свою згоду та просив застосовувати такі умови праці до нього з 01.01.2022 у власноручно підписаній заяві.

Наказ про покладення на ОСОБА_1 , як на провідного юрисконсульта юридичного відділу додаткового обсягу робіт, а саме виконання функцій комплаєнс ТОВ "Нафтогаз Тепло" та встановлення доплати за це - не приймався.

Зазначає, що після зміни штатного розпису, накази від 05.02.2021 №18 та від 23.03.2021 №32-К втратили свою актуальність, тому не можуть братись до уваги після 01.01.2022.

Стосовно невиплати вихідної допомоги, вказує на те, що наявність резолюцій на заяві не може ототожнюватись з рішенням уповноваженого органу роботодавця про погодження виплати вихідної допомоги, тому підстав для такої виплати не було.

Вважає, що визначена п. 4 Колективного договору умова про виплату вихідної допомоги на позивача не поширюється, оскільки ініціатива про звільнення за згодою сторін виходила від останнього, оскільки ним було подано заяву про звільнення.

Крім того зазначає, що така виплата є правом, а не обов`язком роботодавця та звертає увагу на те, що діяльність відповідача є збитковою за 2022 рік та 9 місяців 2023року.

Стосовно неповної виплати заробітної плати при звільненні.

Звертає увагу на те, що із змісту ч.1 ст. 119 КЗпП України чітко прослідковується взаємозв`язок збереження середнього заробітку за працівником у випадку виконання державних або громадський обов`язків саме у робочий час.

Вказує на те, що згідно довідок виданих "Доборовольчим батальйоном територіальної оборони №3 сотня (ТОР)" ОСОБА_1 неодноразово залучався до нічних чергувань, тобто в позаробочий час.

Зазначає, що за дні виконання позивачем державних/громадських обов`язків у робочий час виплаті підлягає середній заробіток за 5 годин, що і було здійснено роботодавцем.

Звертає увагу на те, що лист відповідь Державної служби України з питань праці від 03.07.2023 №2303/2.1/2.1-23-а є зрозумілим та не допускає двоякого трактування його змісту.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Будз Т.В. підтримав вимоги апеляційної скарги, з мотивів викладених у ній.

В судовому засіданні представник ТОВ "Нафтогаз Тепло" - Скора Ю.В. заперечила проти задоволення апеляційної скарги, з мотивів викладених у відзиві та просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до наступного.

За ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно наказу від 05 лютого 2021 року №18 ОСОБА_1 , як заступника начальника юридично-договірної служби визначено особою відповідальною за забезпечення виконання функції комплаєнс у Товаристві.

Наказом від 23 березня 2021 року №32-К встановлено ОСОБА_1 , як заступнику начальника юридично-договірної служби доплату за додатковий обсяг робіт з періоду покладення обов`язків на виконання функцій комплаєнс ТОВ «Нафтогаз Тепло» у розмірі 50% від посадового окладу заступника начальника юридично-договірної служби, який не передбачений функціональними обов`язками працівника, згідно п. 8 додатку 9 Колективного договору з тривалим терміном виконання (більше 3 місяців).

Покладення виконання додаткового обсягу робіт і встановлення доплати ОСОБА_1 здійснено, як заступнику начальника юридично-договірної служби, при цьому розмір доплати розраховується у відсотках від посадового окладу заступника начальника юридично-договірної служби.

30 грудня 2021 року ОСОБА_1 ознайомлений під власноручний підпис з повідомленням, в якому вказані запропоновані до впровадження з 01.01.2022 умови оплати праці та зміни у назві структурного підрозділу і його посади.

Так, в зазначеному повідомлені вказано складові системи оплати праці, що підлягають зміні, а саме ОСОБА_1 запропоновано з 01 січня 2022 року перейти на посаду провідного юрисконсульта юридичного відділу з умовами оплати праці без будь-яких доплат встановлених наказом, проте зі значно збільшеним окладом з 37 000.00 грн до 57 500,00 грн.

Заявою від 30 грудня 2021 року ОСОБА_1 повідомив товариство, що він ознайомлений про зміну істотних умов праці, в частині своїх майбутніх умов оплати праці та із зміною назви структурного підрозділу й посади та цією заявою надав згоду на продовження роботи в нових умовах (без надбавки).

Крім того, ОСОБА_1 в заяві від 30 грудня 2021 року до Генерального Директора товариства висловив прохання застосовувати до нього вищезазначені нові умови праці з 01 січня 2022 року.

З 01 січня 2022 року ОСОБА_1 , заступника начальника юридично-договірної служби, переведено на посаду провідного юрисконсульта юридичного відділу з застосуванням інших умов праці.

Наказ про покладення на ОСОБА_1 , як на провідного юрисконсульта юридичного відділу, додаткового обсягу робіт, а саме виконання функцій комплаєнс ТОВ «Нафтогаз Тепло» та встановлення доплати за це не приймався.

З 01 січня 2022 року набрав чинності Колективний договір на 2022 - 2023 роки, у додатку 9 якого нема пункту 8, який би передбачав розмір доплати, але на який йде посилання у наказі від 23.03.2021 №32-к (про встановлення доплати заступнику начальника юридично-договірної служби).

Наказом ТОВ «Нафтогаз Тепло» «Про затвердження штатного розпису ТОВ «Нафтогаз Тепло»» від 04.01.2022 №1-Н-22 затверджено штатний розпис відповідно до якого посади та посадового окладу заступника начальника юридично-договірної служби не існує.

Наказом ТОВ «Нафтогаз Тепло» №86-Н-22 від 22.08.2022 призначено відповідальною особою за забезпечення виконання функцій комплаєнс у Товаристві начальника відділу безпеки та охоронної діяльності ОСОБА_8

24 березня 2022 року ОСОБА_1 підписав контракт добровольця територіальної оборони.

Наказом ТОВ «Нафтогаз Тепло» № 51/1-к від 03.04.2023 ОСОБА_1 увільнений від роботи у зв`язку із залученням до проходження служби та оборони територіальної цілісності держави.

26 червня 2023 року відповідно до наказу ТОВ «Нафтогаз Тепло» № 113-к ОСОБА_1 , був звільнений з посади провідного юрисконсульта юридичного відділу за згодою сторін.

Підставою для наказу від 26.06.2023 № 113-к була заява ОСОБА_1 від 19.06.2023 щодо звільнення за згодою сторін, в якій останній також просив розглянути питання виплати йому вихідної допомоги в розмірі 4 (чотирьох) середньомісячних заробітних плат.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги щодо неповної виплати заробітної плати при звільненні, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не допустив порушень прав позивача (як члена добровольчого батальйону територіальної оборони) та виплатив всю належну йому згідно законодавства заробітну плату за травень та червень 2023 року.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги щодо невиплати вихідної допомоги, суд першої інстанції виходив з того, що були відсутні підстави для такої виплати.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги щодо невиплати доплат за додатковий обсяг робіт, суд першої інстанції виходив з того, що з 01.01.2022 року позивача було переведено на нову посаду (провідний юрисконсульт юридичного відділу) та нові умови оплати праці ( ОСОБА_1 надав свою згоду та просив застосовувати такі умови праці до нього з 01.01.2022 року), не передбачали виплату доплати, що встановлювалась йому раніше, як заступнику начальника юридично-договірної служби.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає в повній мірі.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

За положеннями статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 2, 3 статті 97 КЗпП України форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Якщо колективний договір на підприємстві, в установі, організації не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів), відрядних розцінок, посадових окладів працівникам, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються роботодавцем з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті.

Щодо позовної вимоги про невиплату доплати за додатковий обсяг робіт.

Так, з встановлених фактичних обставин даної справи вбачається, що ОСОБА_1 було запропоновано з 01.01.2022 року перейти на посаду провідного юрисконсульта юридичного відділу з умовами оплати праці без будь-яких доплат встановлених наказом, проте із збільшеним окладом з 37 000.00 грн до 57 500,00 грн.

Заявою від 30.12.2021 ОСОБА_1 повідомив відповідача, що він ознайомлений про зміну істотних умов праці, в частині своїх майбутніх умов оплати праці та із зміною назви структурного підрозділу й посади та цією заявою надав згоду на продовження роботи в нових умовах, тобто без надбавки.

Крім того, ОСОБА_1 в заяві від 30.12.2021 року до Генерального Директора товариства висловив прохання застосовувати до нього вищезазначені нові умови праці з 01.01.2022 року.

В апеляційній скарзі представник позивача посилається на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою обставину фактичного виконання ОСОБА_1 додаткового обсягу робіт (функцій комплаєнс) з 01.01.2022 року по 22.08.2022 року.

Колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта, оскільки з 01 січня 2022 року ОСОБА_1 , заступника начальника юридично-договірної служби переведено на посаду провідного юрисконсульта юридичного відділу із застосуванням інших умов праці, з якими погодився та про які просив ОСОБА_1 .

Позивача було попереджено, що при переході з 01.01.2022 на нову посаду та до іншого відділу, умови оплати праці не передбачатимуть виплату доплати, що встановлювалась йому раніше, як заступнику начальника юридично-договірної служби.

На таку зміну ОСОБА_1 надав свою згоду та просив застосовувати вищезазначені нові умови праці до нього з 01.01.2022 року.

Наказ про покладення на ОСОБА_1 , як на провідного юрисконсульта юридичного відділу додаткового обсягу робіт, а саме виконання функцій комплаєнс ТОВ «Нафтогаз Тепло» та встановлення доплати за це, не видавався.

Крім того, наказом ТОВ «Нафтогаз Тепло» №86-Н-22 від 22.08.2022 року призначено відповідальною особою за забезпечення виконання функцій комплаєнс у Товаристві начальника відділу безпеки та охоронної діяльності ОСОБА_8 .

Як слідує із змісту цього наказу, він прийнятий з метою належної організації виконання Політики з етики і комплаєнсу Групи Нафтогаз.

Крім того, колегія суддів зауважує, що позивачем не було надано доказів, які б свідчили про те, що він виконував та/чи звертався до роботодавця в період з 01.01.2022 по 22.08.2022 з приводу невиплати йому доплат за фактичне виконання ним функцій комплаєнс.

З огляду на зазначене, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність у відповідача юридичних підстав для доплат ОСОБА_1 (провідному юрисконсультанту юридичного відділу) за виконання функцій комплаєнс в період з 01.01.2022 по 22.08.2022.

Щодо позовної вимоги про невиплату вихідної допомоги.

Відповідно до статті 44 КЗпП України вихідна допомога - це грошова виплата працівникові, який звільнений з роботи не з власної ініціативи, яку виплачує роботодавець у випадках, передбачених законом або сторонами.

Вихідна допомога не ототожнюється із заробітною платою, оскільки її розмір не пов`язаний з кількістю і якістю праці, а лише з фактом звільнення працівника з визначених законом підстав, що виплачуються працівникові при звільненні. Тобто, основним завданням вихідної допомоги є матеріальне забезпечення звільненого працівника в період пошуку ним нової роботи.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП передбачено, що підставами припинення трудового договору є угода сторін.

Припинення трудового договору за п. 1 ч.1 ст. 36 КЗпП застосовується у разі взаємної згоди сторін трудового договору, пропозиція (ініціатива) про припинення трудового договору за цією підставою може заходити як від працівника, так і від власника або уповноваженого ним органу.

Пропозиція (ініціатива) і сама угода сторін про припинення трудового договору за п. 1 ч.1 ст. 36 КЗпП можуть бути викладені як в письмовій, так і в усній формі. Якщо працівник подає письмову заяву про припинення трудового договору, то в ній мають бути зазначені прохання звільнити його за угодою сторін і дата звільнення.

Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 31.08.2020 у справі №359/5905/18, від 30.08.2023 у справі №461/3491/22.

Так, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що саме від позивача йшла ініціатива припинення трудового договору, оскільки в заяві від 19.06.2023 ОСОБА_1 висловлено прохання звільнити його 26.06.2023 з посади за угодою сторін згідно п.1 ч.1 ст. 36 КЗпП.

При цьому, в заяві висловлено прохання розглянути можливість виплати вихідної допомоги.

Пунктом 5.4 Колективного договору передбачено, що у разі звільнення працівника з ініціативи Роботодавця за угодою сторін, крім випадків, що вказані в п.5.2 та 5.3, а також крім звільнення за порушення (невиконання) трудових обов`язків або з інших, залежних від працівника обставин та/або підстав, Роботодавець в окремих випадках може виплачувати вихідну допомогу, умови та розмір якої визначається роботодавцем залежно від обставин та/або підстав звільнення і фінансових можливостей Товариства та яка не має перевищувати чотирьох середньомісячних заробітних плат працівника за попередні 2 місяці.

З викладеного слідує, що виплата вихідної допомоги здійснюється тільки за одночасного дотримання таких умов: письмова або усна ініціатива роботодавця про припинення трудового договору за угодою сторін; настання окремого випадку на розсуд роботодавця.

При цьому не здійснюється виплата вихідної допомоги згідно цього пункту Колективного договору у разі, якщо звільнення відбувається від залежних від працівника обставин та підстав.

Оскільки, саме ОСОБА_1 звернувся до роботодавця з заявою від 19.06.2023 про звільнення його за угодою сторін, відтак зазначена обставина свідчить, що ініціатива припинення трудового договору виходила саме від позивача.

Крім того, ОСОБА_1 не навів жодного доказу настання окремого випадку.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вищезгадані обставини свідчать, що умови про виплату вихідної допомоги на підставі п. 5.4 колективного договору на ОСОБА_1 не поширюються.

Доводи апеляційної скарги з посиланням на те, що начальником юридичного відділу та директором з юридичних питань та безпеки на заяві про звільнення були зазначені резолюції "не заперечую", колегія суддів відхиляє, оскільки виплата вихідної допомоги здійснюється на підставі наказу генерального директора ТОВ "Нафтогаз Тепло", якого виданого не було, відповідно і підстав для такої виплати також не було.

Більше того, колективним договором не встановлено обов`язку для відповідача здійснювати виплату вихідної допомоги, оскільки здійснення такої виплати, в окремих випадках, є правом роботодавця.

Щодо позовної вимоги про неповну виплату заробітної плати при звільненні.

Згідно ч. 1 ст. 119 КЗпП на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Із змісту статті вбачається взаємозв`язок збереження середнього заробітку за працівником у випадку виконання державних або громадських обов`язків саме у робочий час.

Роз`ясненням Міністерства економіки України, розмішеним на його офіційному сайті 01.08.2022 року передбачено, що частиною першою статті 119 КЗпП чітко визначено збереження згаданих гарантій саме на час виконання державних та/або громадських обов`язкова якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час. Отже, роботодавець вправі вимагати від добровольця - члена ДФТГ підтвердження того, що виконання поставлених командиром завдань здійснюється у робочий час.

Верховним Судом в постанові від 25 липня 2023 року в справі №683/1255/22 (провадження № 61-4326св23) викладено правовий висновок, згідно якого на осіб, які перебувають у складі добровольчого формування територіальної оборони, поширюються гарантії щодо збереження місця роботи і середнього заробітку.

Так, судом встановлено, що згідно довідки, виданої Добровольчим батальйоном територіальної оборони №3 сотня (ТОР) 09.05.2023 року №00012 ОСОБА_1 залучався до патрулювання ввірених об`єктів критичної інфраструктури: 09.05.2023, 10.05.2023, 15.05.2023, 16.05.2023, 26.05.2023, 27.05.2023.

Разом з тим, згідно довідки, виданої Добровольчим батальйоном територіальної оборони №3 сотня (ТОР) 07.06.2023 року №00018 підтверджено залучення ОСОБА_1 до патрулювань 09.05.2023, 10.05.2023, 15.05.2023, 16.05.2023, 26.05.2023, 27.05.2023, а також зазначено, що чергування нічні з 18.00 по 09.30 годину.

Згідно довідки, виданої Добровольчим батальйоном територіальної оборони №3 сотня (ТОР) від 01.06.2023 №00016 ОСОБА_1 залучався до патрулювання ввірених об`єктів критичної інфраструктури: 07.06.2023, 08.06.2023, 12.06.2023, 13.06.2023, 22.06.2023, 23.06.2023, 28.06.2023, 29.06.2023 де зазначено, що чергування нічні з 18.00 по 09.30 годину.

Пунктом 5.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку, що є додатком 1 до Колективного договору на 2022 - 2023 роки (Колективний договір), встановлений робочий час працівників Товариства: з понеділка по четвер (початок робочого дня - 8:30; обідня перерва - з 12:30 до 13:15; закінчення робочого дня - 17:30; п`ятниця початок робочого дня - 8:30; обідня перерва - з 12:30 до 13:15; закінчення робочого дня - 16:15).

Так, у відзиві на позовну заяву представником відповідача було наведено таблицю щодо виплати середнього заробітку ОСОБА_1 за час виконання ним державних/громадських обов`язків у робочий час, згідно якої виплати здійснювались: 10.05.2023 року (оплачено за 1 годину виконання державних/громадських обов`язків з 08:30 до 09:30); 16.05.2023 року (оплачено за 1 годину виконання державних/громадських обов`язків з 08:30 до 09:30) 08.06.2023 року (оплачено за 1 годину виконання державних/громадських обов`язків з 08:30 до 09:30); 13.06.2023 року (оплачено за 1 годину виконання державних/громадських обов`язків з 08:30 до 09:30); 23.06.2023 року (оплачено за 1 годину виконання державних/громадських обов`язків з 08:30 до 09:30).

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції слушно взято до уваги вищезазначену таблицю, а відтак правильним є висновок, що за дні виконання ОСОБА_1 державних/громадських обов`язків у робочий час виплаті підлягав середній заробіток за 5 годин, що і було здійснено відповідачем.

Відповідно до п. 4 Положення Про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96, Держпраця відповідно до покладених на неї завдань забезпечує роботодавців і працівників інформацією та роз`ясненнями щодо ефективних засобів дотримання законодавства та запобігання можливим його порушенням.

Листом від 03.07.2023 №2303/2.1/2.1-23а Державна служба України з питань праці повідомила, що працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку на час виконання державних або громадських обов`язків у робочий час. Збереження середнього заробітку за працівником, який використовує робочий час для того, щоб дістатись до місця патрулювання ДФТГ та у зворотному напрямку законодавством про працю не передбачено.

Доводи апеляційної скарги про те, що вищевказаний лист не може братись до уваги, оскільки відповідачем не було надано копії запиту на який надавалась дана відповідь, колегія суддів відхиляє, оскільки зазначений лист є зрозумілим та не допускає двоякого трактування його змісту, який узгоджується із ч.1 ст. 119 КЗпП, а також з роз`ясненнями Міністерства економіки України.

Доводи апеляційної скарги про виплату роботодавцем середнього заробітку позивачу у березні та квітні 2023, колегія суддів до уваги не бере, оскільки вони не мають правового значення у даному випадку.

Посилання апелянта на те, що для здійснення чергувань, йому потрібно було прибути на об`єкти, що розташовані на значній відстані від офісного приміщення відповідача (приблизно 450 км від м. Києва), апеляційний суд оцінює критично, оскільки збереження середнього заробітку за працівником, який використовує робочий час для того, щоб дістатись до місця патрулювання добровольчих формувань та у зворотному напрямку законодавством про працю не передбачено.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач не допускав порушень прав позивача та виплатив всю належну йому, згідно законодавства, заробітну плату за травень та червень 2023 року.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для скасування судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, порушень норм матеріального чи процесуального права судом першої інстанції не допущено. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги в апеляційного суду відсутні.

Щодо судових витрат.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи, що за результатами апеляційного перегляду справи, результат вирішення справи залишився незмінним, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2024 року.

Головуючий Гірський Б.О.

Судді: Костів О.З.

Хома М.В.