КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 490/984/22
Провадження № 2-о/488/66/24
УХВАЛА

Іменем України

21.10.2024 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді - Селіщевої Л.І.,

за участю секретаря судового засідання - Волошиної Я.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту родинних відносин, заінтересована особа: ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Заявниця - Скарлат- ОСОБА_3 звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва із заявою, в якій просить встановити факт того, що ОСОБА_4 , на ім`я якої укладено заповіт ОСОБА_5 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчений секретарем Маліївської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області 22.09.2003 року, є однією особою зі Скарлат- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Просить встановити факт родинних відносин між заявником - Скарлат- ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, що остання є її бабусею по материнській лінії.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 08.02.2022 року дану цивільну справу було передано за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.04.2022 року дану цивільну справу було передано за підсудністю до Корабельного районного суду м. Миколаєва.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.08.2022 року провадження по даній справі було відкрито.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.12.2022 року заяву залишено без розгляду.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 19.03.2024 року ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.12.2022 року скасовано, справу направлено для породовження розгляду до суду перної інстанції.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.03.2024 року цивільна справа була передана до провадження судді Селіщевої Л.І.

18.10.2024 року до канцелярії суду від представника заявниці - адвоката Терлецької Т.О. надійшла заява про відвід судді Селіщевої Л.І.

Заяву вмотивовано тим, що справа окремого провадження знаходиться на розгляді судді вже майже три роки, не внесена до Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи, у зв`язку із чим належний обмін документами між учасником процесу та судом відсутній. Повістки судом по справі всім учасникам процесу не надсилаються. Також, незважаючи на воєнний стан, суддя безпідставно ігнорує безпекою учасників процесу і неможливістю прийняти участь у справі, без наявних причин відмовляє представнику заявниці у проведенні судового засідання в режимі відеоконференції. Вказані обставини викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді.

Суд, дослідивши матеріали справи, ознайомившись із заявою про відвід судді, прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" правосуддя в Україні здійснюється на основі Конституції і законів України незалежнім і безстороннім судом.

Відповідно до ч. 7, 8 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Статтею 36 ЦПК України передбачено обставини, наявність яких унеможливлює участь судді у розгляді цивільної справи та є підставою для його відводу (самовідводу), до яких, зокрема, належить якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Статтею 39 ЦПК України визначено, що з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, зокрема, судді може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим до початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Обґрунтовуючи наявність підстав для відводу головуючому судді при розгляді даної цивільної справи, представник заявниці посилається на обставини, що на її думку, викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді.

Згідно з частиною 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до практики ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Декларацією щодо принципів незалежності судової влади, прийнятою Конференцією голів Верховних судів країн Центральної та Східної Європи (о. Бріюні, Хорватія, 17.10.2015р.), закріплено принципи, які встановлюють стандарти незалежності судової влади як однієї з трьох гілок державної влади у прийнятті рішень.

А тому незгода сторони із прийнятим суддею судового рішення не є підставою для недовіри останньому.

Разом з тим, право позивача на справедливий суд закріплено в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд. Отже, незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, а наявність безсторонності повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.06. у справі "Білуга проти України") важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Статею 40 ЦПК України, передбачено, що суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що мотиви відводу, викладені представником заявниці у своїй заяві, є цілком безпідставними і нічим не підтвердженими, однак з метою уникнення в подальшому будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості суду у вирішенні справи, суд вважає необхідним задовольнити заяву. В зв`язку цим справу слід передати до канцелярії суду для визначення судді для розгляду даної справи у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 260 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника заявниці ОСОБА_1 - адвоката Терлецької Тетяни Олексіївни про відвід головуючого по справі судді Селіщевої Л.І. - задовольнити.

Цивільну справу № 490/984/22 за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту родинних відносин, заінтересована особа: ОСОБА_2 , передати до канцелярії Корабельного районного суду м. Миколаєва для визначення судді в порядку ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.І. Селіщева