ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8070/24 Справа № 201/2055/22 Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Макарова М.О., Пищиди М.М.

за участю секретаря судового засідання: Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу адвоката Юрко Олени Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: П`ята дніпровська державна нотаріальна контора, Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Дніпрі Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_4 , про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: П`ята дніпровська державна нотаріальна контора, Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_4 , про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження.

22 квітня 2024 року представник позивача ОСОБА_3 - адвокат Сорока Т.В. подала клопотання про призначення у даній справі судової молекулярно-генетичної експертизи, на вирішення якої поставити наступне питання: чи існує між ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (матір`ю якого є ОСОБА_4 , 1964 року народження) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (матер`ю якої є ОСОБА_1 1974 року народження), біологічна спорідненість? Проведення експертизи просила доручити експертам медично-генетичного центру Товариства з обмеженою відповідальністю «МАМА ПАПА» (ліцензія МОЗ №1168 від 03.11.2016 року), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року клопотання представника позивача задоволено. Призначено у даній справі судову молекулярно-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлено наступне питання:чи існує між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (матір`ю якого є ОСОБА_4 , 1964 року народження) та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (матір`ю якої є ОСОБА_1 , 1974 року народження), біологічна спорідненість? Проведення експертизи доручено експертам медично-генетичного центру Товариства з обмеженою відповідальністю «МАМА ПАПА» (ліцензія МОЗ №1168 від 03 листопада 2016 року), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказано про необхідність проведення експертизи у місячний термін з повідомленням сторін. Експерта попереджено про кримінальну відповідальність за ст. ст.384,385 КК України. Оплату експертизи покладено на ОСОБА_3 . При цьому, повідомлено сторони про наслідки ухилення від участі в проведенні даної експертизи, а саме: згідно положень ст. 109 ЦПК України, у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. У розпорядження експертів представлено копію даної ухвали, а у разі необхідності матеріали цивільної справи № 201/2055/22 (провадження № 2/204/64/24). Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

В апеляційній скарзі адвокат Юрко О.С., яка діє в інтересах ОСОБА_1 діючої в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що експертизи призначається лише у разі дійсної потреби, чого у даній ситуації немає. Відповідачка з дитиною перебуває за кордоном. Крім того, судом вже призначалася експертиза, яка не була проведена. Батьківство у даному випадку повинно доводитися іншими засобами доказування, оскільки позивач народився до 2004 року.

27 серпня 2024 року позивач ОСОБА_3 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказуючи про законність та обґрунтованість ухвали просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зазначає про те, що дії відповідачки вказують про те, що вона не бажає проводити експертизу виключно через те, що від її висновків залежить питання отримання ним спадщини після смерті ОСОБА_5 .

Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Задовольняючи клопотання представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Сороки Т.В. суд першої інстанції, враховуючи предмет та підстави позову вважав, що дослідження вказаних обставин має значення для вирішення справи.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, у зв`язку з наступним.

Відповідно до статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази мають бути належними, тобто такими, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК); допустимими, тобто одержаними з дотриманням встановленого порядку, а обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78); достовірними, а саме на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79) та достатніми, тобто які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК).

При цьому питання про достатність доказів має вирішуватись з урахуванням характеру спору, його важливості для кожної сторони, а також передбачуваних наслідків ухвалення судового рішення по суті спору.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Частиною першою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Приписами частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Порядок призначення експертизи судом регулюється §6 глави 5 розділу І ЦПК України.

Так, відповідно до частини першої статті 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Частиною другою статті 102 ЦПК України встановлено, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Відповідно до ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза).

Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта.

Згідно з ч.1 ст.104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в інтересах ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: П`ята дніпровська державна нотаріальна контора, Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_4 про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження. В позові просив визнати ОСОБА_5 , його батьком; зобов`язати Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести відповідні зміни до актового запису про його народження, зазначивши ОСОБА_5 його батьком.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 роз`яснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК (2947-14), істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС (2006-07), суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС (2006-07), беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Відповідно до ст. 51 КпШС України взаємні права та обов`язки батьків і дітей грунтуються на походженні дітей, засвідченому у встановленому законом порядку.

Статтею 53 КпШС України було передбачено, що походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи реєстрації актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (народження позивача), згідно зі статтею 53 КпШС України підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. У необхідних випадках суд для з`ясування питань, пов`язаних із походженням дитини, може з урахуванням обставин справи призначити відповідну судову експертизу.

У постанові від 11 грудня 2019 року у справі №201/3963/16-ц Верховний Суд зазначив, що частина третя статті 53 КпШС України не обмежує коло доказів, які можуть бути взяті судом до уваги, що з достовірністю підтверджують батьківство.

У зв`язку із чим доводи апеляційної скарги про те, що оскільки позивач народився до 2004 року, то у справі мають застосовуватися виключно вимоги ст. 53 КпШС, згідно який при встановленні батьківства суд бере до уваги тільки спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю та батьком дитини до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, а не висновок експертизи відхиляються.

Встановлення відповідних обставин має суттєве значення для вирішення справи по суті, колегія суддів приходить до висновку, що суд вірно виходив з того, що зважаючи на предмет позову, для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідне проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Колегія суддів наголошує на тому, що судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для задоволення апеляційної скарги.

Порушень процесуального права, які могли б призвести до скасування ухвали суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

З урахування наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а тому не має підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Юрко Олени Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , діючої в інтересах ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: М.О. Макаров

М.М. Пищида