ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9624/24 Справа № 175/5292/21 Суддя у 1-й інстанції - Дараган Л. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
УХВАЛА

22 жовтня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді-доповідача Барильської А.П. ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2024 року про відмову у роз`ясненні рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2023 року та на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2024 року про відмову у роз`ясненні рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2023 року по справі №175/5292/21 за позовом Асоціації Власників житлових будинків Золоті ключі до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Асоціації Власників житлових будинків Золоті ключі про визнання правочину Асоціації про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на підставі листа від 22 листопада 2021 року і позовної заяви від 02 грудня 2021 року недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпровського апеляційного суду перебуває апеляційна скарга ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2024 року про відмову у роз`ясненні рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2023 року та на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2024 року про відмову у роз`ясненні рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2023 року у цивільній справі №175/5292/21 за позовом Асоціації Власників житлових будинків Золоті ключі до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Асоціації Власників житлових будинків Золоті ключі про визнання правочину Асоціації про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на підставі листа від 22 листопада 2021 року і позовної заяви від 02 грудня 2021 року недійсним.

12 жовтня 2024 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про відвід головуючого судді: Барильської А.П., який ухвалою від 17 жовтня 2024 року було визнано необґрунтованим та передано справу до канцелярії суду, для визначення судді у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 18 жовтня 2024 року в задоволені заяви ОСОБА_1 про відвід суддів у цивільній справі №175/5292/21 відмовлено та передано справу раніше визначеному складу суду.

Так, право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд. Проте, право на відвід не є абсолютним. В інакшому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

Не дивлячись на те, що підстави для сумнівів у відповідача в безсторонності, об`єктивності та неупередженості судді при прийнятті рішення по суті спору відсутні, однак для забезпечення достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який сумнів її безсторонності або об`єктивності, враховуючи позиції Європейського суду з прав людини з приводу недовіри до суду, головуючий суддя Барильська А.П. вважає за необхідне заявити самовідвід.

Відповідно до частин 1,2 ст.40 ЦПК України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно із частиною 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України», як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється.

Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з, зокрема, об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (іншими словами чи не викликала поведінка судді об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача) («Fey проти Австрії», рішення від 24 лютого 1993 року, Series A №255, пп. 28 та 30, «Wettstein проти Швейцарії», №33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Тобто, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, встановлено, що суддя заявляє самовідвід від участі у розгляді справи в тому випадку коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як зазначено у Висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності судді, незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але й з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Самовідвід у даній справі заявляється з метою недопущення виникнення в учасників судового процесу будь-яких сумнівів щодо можливості необ`єктивного розгляду справи та ухвалення несправедливого рішення.

За таких обставин, з метою виключення всіх підстав, які можуть вплинути на об`єктивність та неупередженість судді при розгляді даної справи, головуючий суддя Барильська А.П. вважає за необхідне заявити собі самовідвід.

Керуючись ст.ст. 33, 36-41 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Самовідвід головуючого судді Барильської А.П. по справі №175/5292/21 (провадження №22-ц/803/9624/24) за апеляційною скаргою ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2024 року про відмову у роз`ясненні рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2023 року та на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 12 серпня 2024 року про відмову у роз`ясненні рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 січня 2023 року по справі №175/5292/21 за позовом Асоціації Власників житлових будинків Золоті ключі до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Асоціації Власників житлових будинків Золоті ключі про визнання правочину Асоціації про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на підставі листа від 22 листопада 2021 року і позовної заяви від 02 грудня 2021 року недійсним - задовольнити.

Справу передати до канцелярії Дніпровського апеляційного суду для виконання вимог, передбачених статтею 33 ЦПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя А.П. Барильська