ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 953/9416/23
Номер провадження 22-ц/818/3186/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,

представника позивача адвоката Дмитрук Т. І.,

представника відповідача адвоката Покори І. Є.,

представника третьої особи ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 03 липня 2024 року в складі судді Демченко С.В. у справі № 953/9416/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа - військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України про відшкодування шкоди.

Позов мотивовано тим, що 17 березня 2022 року ОСОБА_2 , керуючи належним їй автомобілем Hundai і-10, на автодорозі М-06 Київ Чоп у напрямку зі Стрия на Львів в районі виїзду в населений пункт Раковець Львівської області допустив зіткнення з військовим БТР, який належить Національній Гвардії України.

Внаслідок дорожньою-транспортної пригоди автомобіль отримав пошкодження. Розмір матеріальних збитків відповідно до Звіту № ФД 0215-1 від 18 червня 2023 року, складеним суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 становить 158289,55 грн.

Також, діями відповідача щодо пошкодження її майна їй спричинено моральну шкоду, розмір якої оцінює в 10000 грн.

Зважаючи, що шкоду, спричинену ДТП їй не було відшкодовано, ОСОБА_3 просила стягнути з ОСОБА_2 158289,55 грн матеріальних збитків, 41286,12 інфляційних втрат та 7324 грн 3% річних, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України, а також 4500 грн витрат на проведення експертного дослідження та 10000 грн моральної шкоди.

У червні 2024 року ОСОБА_3 подано клопотання про призначення комплексної судової автотехнічної експертизи, проведення якої просила доручити експертам Національного наукового центру «Інституту судових експертиз ім. засл. проф. М. С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України (далі- ННЦ «ІСЕ М. С. Бокаріуса» МЮУ).

Клопотання мотивовано тим, що визначення причин дорожньо-транспортної пригоди, вини учасників ДТП, яка мала місце 17 березня 2022 року, необхідно для встановлення всіх обставин, які мають важливе значення для всебічного та об`єктивного розгляду справи, а тому існує необхідність у проведенні комплексної судової автотехнічної експертизи.

На вирішення експерту ОСОБА_3 просила поставити такі питання:

1. З якою швидкістю рухався транспортний засіб Hyundai i-10, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , виходячи з відеозапису?

2. Як відповідно до вимог ПДР повинні були діяти водії, які керували транспортними засобами та які стали учасниками ДТП ?

3. Чи мали водії технічну можливість уникнути ДТП? Якщо так, то виконання яких вимог ПДР вимагалося?

4. Чи вбачається в діях водіїв невідповідність вимогам ПДР ? Якщо так, то чи знаходяться такі невідповідності в причинному зв`язку з виникненням ДТП?

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03 липня 2024 року по справі призначено судову автотехнічну експертизу, проведення якої доручити експертам ННЦ «ІСЕ М. С. Бокаріуса» МЮУ.

На вирішення експертів поставлено такі питання:

1. З якою швидкістю рухався транспортний засіб Hyundai i-10, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 , виходячи з даних, які містяться на відеозаписі, що долучений до матеріалів справи?

2. Як відповідно до вимог ПДР повинні були діяти водії, які керували транспортними засобами, які стали учасниками ДТП, що мала місце 17 березня 2022 року?

3. Чи мали водії технічну можливість уникнути ДТП? Якщо так, то виконання яких вимог ПДР вимагалося?

4. Чи вбачається в діях водіїв невідповідність вимогам ПДР? Якщо так, то чи знаходяться такі невідповідності у причинному зв`язку з виникненням ДТП?

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що для всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи необхідні спеціальні знання, а тому наявні підстави для призначення судової автотехнічної експертизи, оскільки певні обставини в силу їх специфічного характеру, не можуть бути з`ясовані судом на основі положень чинного законодавства.

18 липня 2024 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Покора Ірина Євгенівна, на вказане судове рішення безпосередньо до Харківського апеляційного суд подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про призначення комплексної судової автотехнічної експертизи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позивачкою не надано доказів неможливості самостійного отримання такого висновку експерта та/або клопотання про проведення експертизи разом із позовною заявою з причин, що об`єктивно не залежали від неї.

ОСОБА_3 мала право подати до суду складений на її замовлення висновок експерта, а не звертатись із клопотанням про проведення експертизи через півроку після подачі позовної заяви. Судом першої інстанції не враховано, що у позивачки було достатньо часу для своєчасного отримання необхідних, на її погляд, доказів для приєднання до матеріалів справи з моменту подання позову, проте перше клопотання про проведення експертизи нею подано в квітні 2024 року, а друге - в червні 2024 року, що свідчить про зловживання нею процесуальними правами.

Також, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження відомостей, які є вихідними даними для проведення автотехнічної експертизи.

Крім того, в клопотанні ОСОБА_3 про призначення комплексної судової автотехнічної експертизи не зазначено, які саме спеціальні знання із різних галузей або напрямків потребуються для вирішення питань, вказаних у клопотанні.

Вказував, що клопотання про призначення експертизи обґрунтовується Позивачкою отриманням листа Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Львівській області від 29 березня 2024 року та припущеннями, що швидкість автомобіля, який знаходився під керування відповідача значно перевищувала максимально дозволену швидкість згідно із зазначеним листом.

Вказаний лист не є належним, достатнім та достовірним доказом по справі, а тому він не може бути підставою для призначення експертизи з метою встановлення швидкості руху автомобіля, яким він керував, та перевірки відповідності вимогам ПДР дій водіїв транспортних засобів.

06 серпня 2024 року ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила ухвалу суду залишити без змін.

Відзив мотивовано тим, що предметом спору є, зокрема, відшкодування завданих збитків та за відсутності справи про адміністративне правопорушення судова експертиза призначена судом першої інстанції необхідна для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, а саме - наявність чи відсутність вини Відповідача у ДТП. За вказаний обставин висновок експерта не може бути замінений іншими засобами доказування.

Висновки відповідача, що клопотання про призначення експертизи викликано отриманням листа Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Львівській області від 29 березня 2024 року щодо наявного обмеження швидкісного режиму на ділянці автодороги, де сталася ДТП, є помилковими.

Висновок автотехнічної експертизи є тим документом, який допомагає урегулювати суперечності, що виникають між сторонами учасниками ДТП. На момент подачі позову у неї була розписка Відповідача, за якою останній підтверджував усвідомлення факту вини у ДТП. Натомість, в подальшому ОСОБА_2 почав заперечувати в судовому засіданні свою вину щодо виникнення ДТП, а тому виникли підстави для звернення з відповідним клопотанням про призначення експертизи.

Зазначала, що вона є юридично неосвіченою людиною, у зв`язку з чим не була обізнана про встановлені ЦПК строки для подання та звернення до суду з відповідними клопотаннями, заявами, то 19 червня 2024 року адвокат подала належним чином оформлене клопотання про призначення комплексної судової автотехнічної експертизи, яке й було задоволено судом.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідач адвоката Покора І. Є., яка підтримала апеляційну скаргу, представників позивача адвоката Дмитрук Т. І. та третьої особи ОСОБА_1 , які проти апеляційної скарги заперечували, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За правилами частини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку(комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта (частини 3-7 статті 103 ЦПК України).

Крім того, відповідно до статті 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити: 1) характер і ступінь ушкодження здоров`я; 2) психічний стан особи; 3) вік особи, якщо про це немає відповідних документів і неможливо їх одержати.

Тобто експертизи у цивільних справах призначаються для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, при цьому суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

За п. 3.5 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року коли об`єкт дослідження не може бути представлений експертові, експертиза може проводитись за фотознімками та іншими копіями об`єкта (крім об`єктів почеркознавчих досліджень), його описами та іншими матеріалами, доданими до справи в установленому законодавством порядку, якщо це не суперечить методичним підходам до проведення відповідних експертиз. Про проведення експертизи за такими матеріалами вказується в документі про призначення експертизи (залучення експерта) або письмово повідомляється експерт органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, викладеної у справі «Дульський проти України» (заява № 61679/00), експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури та призначається у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц про те, що непритягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо.

Встановивши, що за факт ДТП не складався протокол про адміністративне правопорушення, відповідач заперечує наявність вини у порушенні правил дорожнього руху та виникненні ДТП, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для призначення судової автотехнічної експертизи, оскільки встановити дійсні обставини по справі у іншій спосіб та іншими доказами, ніж отримання висновку експерта не вбачається можливим,

Доводи відповідача про пропуск позивачкою строку на подання клопотання про призначення експертизи обґрунтовано не враховано судом першої інстанції, оскільки застосування принципу пропорційності при здійсненні судочинства вимагає такого тлумачення процесуального закону, яке б гарантувало особі право на судовий захист, зокрема звернення з позовною заявою до суду відповідно до приписів частини 1 статті 4 ЦПК України, оскільки держава не вправі обмежувати права особи, не маючи на меті захист суспільних інтересів.

Крім того, як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 16 червня 2021 у справі № 756/3115/17 (провадження № 61-18653св20) реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Отже, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для поновлення строку для звернення з відповідним клопотанням.

Заперечення ОСОБА_2 що позивачка мала можливість звернутись до експерта у позасудовому порядку відповідно до статті 106 ЦПК України, а тому відсутні підстави для призначення експертизи є необґрунтованими, оскільки право сторони подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення не виключає можливість проведення експертного дослідження на підставі ухвали суду для встановлення обставин по справі, щодо яких існує спір.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, фактично зводиться до переоцінки доказів, яким судом надана належна оцінка.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 03 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова