Справа № 344/9921/24
Провадження № 2/344/2740/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Антоняка Т.М.,

секретаря Мрічко Н.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Івано-Франківська цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини, покликаючись на те, що вона проживала у фактичному шлюбі без реєстрації з ОСОБА_4 . У даному шлюбі у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Їхнє спільне життя не складалось, внаслідок чого вона була змушена разом з дитиною залишити місце їх спільного проживання і на даний час проживає окремо від чоловіка. Дитина наразі проживає разом з нею. Підставою її звернення до суду є те, що відповідач не приймає участі у матеріальному забезпеченні та утриманні дитини. Вона самостійно забезпечує себе та дитину, хоча відповідач має дохід, так як є військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_1 ) з місцем дислокації АДРЕСА_1 ). Вважає, що оскільки відповідач являється батьком сина ОСОБА_5 , то він також зобов`язаний приймати участь у його матеріальному забезпеченні. Враховуючи матеріальне становище відповідача, факт відсутності інших непрацездатних осіб на його утриманні, відсутності протипоказань щодо стану його здоров`я, позивачка вважає, що відповідач зобов`язаний сплачувати свою частку на утримання сина, шляхом сплати аліментів у розмірі 1/3 частки гривень від його всього заробітку на одну дитину від одержуваного ним доходу щомісячно, до досягнення ним повноліття. На думку позивачки, розмір аліментів, який вона просить стягнути з відповідача, є справедливим і таким, що не ставитиме його у скрутне матеріальне становище, а отримані нею аліменти у такому розмірі в сукупності з її заробітком уможливить достатнє матеріальне забезпечення їхньої дитини.

Представник відповідача адвокат Ридай Н.Л. подав відзив на позовну заяву, у якому вказав, що у позовній заяві не міститься жодного посилання на те, що позивачка самостійно матеріально утримує дитину та що відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дитини. Позов ґрунтується цілком на цьому ствердженні, при цьому будь-якого доказу підтвердження того, що відповідач не забезпечує та не утримує дитину позивачкою не надано. Більше того, відповідачем із серпня 2018 року постійно здійснюється переказ грошових коштів на утримання дитини, що підтверджується долученими платіжними інструкціями. Крім того, як вбачається з долучених фотознімків, ОСОБА_4 бере активну участь у вихованні дитини, проводить з сином час, зокрема на фотографіях вбачається, що ОСОБА_4 проводить дозвілля зі своїм сином ОСОБА_6 , своєю мамою та своєю дружиною ОСОБА_7 . Отже, твердження у позовній заяві про те, що ОСОБА_4 не бере участі у вихованні дитини не забезпечує матеріально сина не відповідають дійсності. Крім, того ОСОБА_4 проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині НОМЕР_2 (що підтверджується довідкою від 31.05.2024 за вих. 36 08/2220), отже твердження позивачки, що відповідач перебуває у військовій частині № НОМЕР_1 з місцем дислокації в АДРЕСА_1 є безпідставним та таким, що не відповідає дійсності.

Також представник відповідача вважає безпідставними твердження позивачки про те, що у відповідача ніхто з непрацездатних родичів на мого утриманні не перебуває. Зазначає, що ОСОБА_8 (мама ОСОБА_4 ) є пенсіонером. Також ОСОБА_8 має діагноз злоякісного новоутворення Печінкового кута товстої кишки. Відповідно, ОСОБА_4 утримує свою матір, сплачує кошти на її лікування, придбання ліків та несе інші витрати. Крім того, відповідач також матеріально утримує і свою бабцю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також ОСОБА_4 проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині НОМЕР_2 , у зв`язку із чим несе додаткові витрати на своє забезпечення (фіскальні чеки долучаються до відзиву).

Позивачка жодним чином не навела належними та допустимими доказами, які б підтверджували факт того, що відповідач матеріально не забезпечує та не отримує дитину.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Просить задовольнити позов.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо аліментів у заявленому позивачкою розмірі, покликаючись на обставини, викладені у відзиві. Вказав на доцільність стягнення з відповідача на утримання дитини аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 7000 гривень.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до наданої копії Свідоцтва про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що у графі «Батьки» зазначено: «Батько ОСОБА_4 », «Мати ОСОБА_3 ».

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_1 ) від 19.04.2024 № 340, солдат ОСОБА_10 , який призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, дійсно є військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 (військової частини НОМЕР_1 ) з місцем дислокації АДРЕСА_1 ). На військовій службі з 13 квітня 2024 року по теперішній час.

Як вбачається з довідки від 31.05.2024 за вих. 36 08/2220, ОСОБА_4 проходить військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині НОМЕР_2 (а.с. 162).

11.06.2024 року ОСОБА_4 зареєстрував шлюб з ОСОБА_7 (а.с. 158).

Відповідачем долучено платіжні інструкції, відповідно до яких з серпня 2018 року по квітень 2024 року перераховував кошти на ім`я ОСОБА_3 (а.с. 25-157).

Також відповідач покликається на те, що на його утриманні перебуває матір ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є пенсіонером (а.с. 161), яка має діагноз злоякісного новоутворення печінкового кута товстої кишки (а.с. 159-160). Вказує на те, що утримує свою матір, сплачує кошти на її лікування, придбання ліків та несе інші витрати.

Крім того, відповідач покликається на те, що матеріально утримує і свою бабцю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , копію паспорта якої долучив до матеріалів справи (а.с. 167).

Обов`язок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Положеннями ст. 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За ч. 2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. А відповідно до ч. 3 вказаної статті за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В силу дії ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до п. п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що розмір частки від заробітку (доходу), що приходиться на утримання дитини, законом не встановлюється, а визначається судом у кожному конкретному випадку стягнення аліментів з урахуванням обставин, які передбачені у ст. 182 СК України.

Матеріали справи містять докази про те, що позивач перераховував кошти на ім`я ОСОБА_3 у період з серпня 2018 року по квітень 2024 року (а.с. 25-157).

Разом з тим суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб аліменти надавались у розмірі, необхідному для гармонійного розвитку дитини, що передбачає достатній рівень життя, включаючи фізичний, інтелектуальний, моральний, культурний, духовний та соціальний розвиток.

У § 54 рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27.11.1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11.07.2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Також суд зважає, що розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Зважаючи на досліджені обставини, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, враховуючи інтереси дитини при визначенні розміру аліментів, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, шляхом стягнення з відповідача аліментів в користь позивачки, на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (одна четверта) частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини, з урахуванням встановлених обставин, які обов`язкові до врахування відповідно до ст. 182 СК України, не порушить принципу врахування найкращих інтересів дитини, забезпечить справедливий баланс між батьківським обов`язками сторін та не становитиме надмірний тягар для відповідача, що, в свою чергу, є однією з гарантій реальності виконання судового рішення.

Відтак, позов підлягає частковому задоволенню.

Зважаючи, що позивачка при пред`явлені позову була звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до частини п`ятої статті 268 Цивільного процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 206, 247, 258, 259, 268, 259, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково

Стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (одна четверта) частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 23 травня 2024 року, до досягнення дитиною повноліття.

В решті вимог позову відмовити.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини, у межах сплати платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави 1211 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено та підписано 18.10.2024 року.