Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Кужелєвої Ю.В., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ТОВ «Кей-Колект» Мірводи А.М., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» Бойка Олега Миколайовича, товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», про визнання протиправним та скасування рішення

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі за текстом - позивач) звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» Бойка Олега Миколайовича (надалі за текстом - відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (надалі за текстом - відповідач 2, разом поіменовані співвідповідачі), про визнання протиправним та скасування рішення.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач 2 без законних на те підстав здійснив державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка є єдиним місцем проживання позивача.

Відповідач 2 заперечує проти позову виходячи з того, що останнім було дотримано положень чинного щодо порядку звернення стягнення на предмет іпотеки.

02.10.2018 року Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва дану позовну заяву було направлено до Святошинського районного суду м. Києва за підсудністю.

В подальшому, 23.11.2018 року Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва дану позовну заяву було направлено до Подільського районного суду м. Києва за підсудністю.

Ухвалою Подільського районного суду від 26.02.2019 (суддя Войтенко Т.В.) відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 19.11.2019 р. матеріали вищевказаної позовної заяви передані для розгляду судді Подільського районного суду м. Києва Гребенюку В.В.

Ухвалою Подільського районного суду від 20.11.2019 прийнято у загальному позовному провадженні до розгляду цю цивільну справу.

04.12.2023 до суду від відповідач 2 надійшли письмові пояснення до судових дебатів.

У судове засідання 18.01.2024 прибули представники позивача та відповідача 2.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, проти задоволення яких заперечив представник відповідача 2.

Заслухавши пояснення сторін та оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначає Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Частиною першою статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини третьої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Частиною першої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державним реєстратором є, окрім інших, нотаріус.

Згідно частини першої статті 11 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Частиною четвертою статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до частини другої статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Водночас, частиною першою статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Згідно частини другої статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень.

З аналізу наведених положень вбачається, що рішення про державну реєстрацію прав приймається за умови подання заявником достатніх та належним чином оформлених документів, відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, а також підстав для відмови у державній реєстрації.

Таким чином, в межах спірних правовідносин необхідно встановити наявність підстав для проведення державної реєстрації прав та внесення запису про державну реєстрацію права власності на спірний об`єкт нерухомого майна за відповідачем 2.

З матеріалів справи вбачається, що 25.05.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (банк) та ОСОБА_3 (позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту від №0 (надалі за текстом - кредитний договір), відповідно до умов якого банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті у доларах США в сумі 175 000, що дорівнювало еквіваленту 883 750,00 грн. (т.1 а.с.13-17).

Згідно пункту 2.1 кредитного договору виконання зобов`язань позичальника за цим зговором забезпечується наступним чином, з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника банком приймається: застава нерухомості, а саме, однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 згідно договору іпотеки №55417 від 25.05.2007 року та порука громадянина ОСОБА_4 , згідно договору поруки №116818 від 25.05.2007 року.

На виконання вимог кредитного договору між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (іпотекодержатель) та ОСОБА_5 (змінено прізвище на ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про шлюб від 29 листопада 2011 року (т.1, а.с. 28)) (іпотекодавець), яка є майновим поручителем за виконання зобов`язань ОСОБА_3 , укладено іпотечний договір від 25.05.2007 року №55417 (надалі за текстом - іпотечний договір), згідно пункту 1.1 якого іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно - однокімнатну квартиру загальною площею 54,00 кв.м., що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Явдюк Н.А. 18.05.2006 року, та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (надалі за текстом - предмет іпотеки). За домовленістю сторін заставна вартість предмету іпотеки складала 1 562 100,00 грн. (т.1, а.с. 23-27).

Умовами іпотечного договору, передбачено, що у разі не виконання або неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами.

У відповідності до підпункту 2.2.1 пункту 2.1 іпотечного договору в обов`язки іпотекодержателя входить попередження іпотекодавця протягом п`яти календарних днів про відступлення прав за цим договором іпотеки чи за кредитним договором.

Також пунктами 4.3, 4.4 іпотечного договору визначено, що у випадках, зазначених в пунктах 2.1.1.-2.1.2 цього договору іпотеки, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю повідомлення, оформлене згідно до статті 35 Закону України "Про іпотеку", невиконання іпотекодавцем вимог якого є підставою для звернення стягнення.

Розділом 5 іпотечного договору "Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя", зокрема, встановлено, що у разі не виконання боржником зобов`язань, іпотекодержатель надсилає рекомендованим листом іпотекодавцю повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя. У вказаному повідомленні має міститися інформація про спосіб задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до Довідки ТОВ «ВЕП «Добробут» у квартирі АДРЕСА_2 зареєстрована та проживає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , власник, зареєстрована на цій площі з 26.09.2006 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована на цій площі з 08.12.2011 (т.1, а.с. 168).

В подальшому, між ПАТ "УкрСиббанк", який є правонаступником АКІБ "УкрСиббанк", та ТОВ "Кей-Колект" укладено договір факторингу №1, відповідно до умов якого до ТОВ "Кей-Колект" перейшли права вимоги, зокрема, за договором про надання споживчого кредиту ОСОБА_3 від 25 травня 2007 року №0.

12.12.2011 між ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Кей-Колект" укладено договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 12.12.2011 року, який посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Саєнко Е.В., за умовами якого, у зв`язку із укладенням між сторонами договору факторингу №1 від 12.12.2011 року, ПАТ "УкрСиббанк" передає ТОВ "Кей-Колект" права вимоги за договорами іпотеки, зазначеними у додатку №1 до цього договору (т. 2, а.с. 88-91).

У постанові Окружного адміністративного суду міста Києва у справі №826/9946/16 від 09.08.2017 встановлено, що відповідно до виписки з додатку №1 до договору про відступлення права вимоги від 12.12.2011 року, остання містить посилання про передачу права вимоги лише щодо заставодавця ОСОБА_4 згідно договору поруки №116818 від 25.05.2007 року. У свою чергу, інформації про передачу права вимоги за іпотечним договором від 25.05.2007 року №55417, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_5 , вказана виписка не містить.

07.08.2018 ТОВ "Кей-Колект" звернулося до Київської філії Комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-гарант» із заявою про державну реєстрацію права власності, за наслідками розгляду якої та доданих до неї документів відповідачем прийнято оскаржуване рішення від 09.08.2018 року, індексний номер 42468975, про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме, квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ТОВ "Кей-Колект" (т. 2, а.с. 98-99).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №136635462 від 05.09.2018 державним реєстратором внесено відповідний запис про державну реєстрацію права власності за ТОВ "Кей-Колект" на підставі договору іпотеки від 25.05.2007 року №3030 (т. 1, а.с. 11-12).

У зв`язку із наведеним суд зазначає, що відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України "Про іпотеку" іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Частиною першою статті 35 Закону України "Про іпотеку" визначено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до положень статті 37 Закону України "Про іпотеку", яка діяла на час укладення договору іпотеки від 25.05.2007 року №55417, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва" від 25 грудня 2008 року №800-VI, норми статті 37 Закону України "Про іпотеку" передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

При цьому, відповідно до положень статті 36 цього Закону (в редакції, яка діяла на час укладення договору іпотеки від 25.05.2007 року №55417) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Після внесення Законом України "Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва" від 25 грудня 2008 року №800-VI змін до статті 36 Закону, її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), у редакції на момент прийняття рішення державним реєстратором від 05.09.2018 року, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що обов`язковою умовою при вирішенні питання перереєстрації права власності на іпотечне майно є наявність доказів отримання іпотекодавцем письмової вимоги та дотримання строку, зазначеного в ньому.

Аналогічні правові висновки викладено в Постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року в справі № 802/1340/18-а (провадження № 11-474апп19), 19 травня 2020 року в справі № 644/3116/18 (провадження № 14-45цс20), від 26 липня 2023 року в справі № 759/5454/19 (провадження № 14-81цс22).

Отже, реєстратор перед здійсненням відповідних процедур мав отримати документ, який підтверджує факт отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя.

У разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем у загальному порядку.

За відсутності такого належного надсилання вимоги відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» іпотекодавець не набуває права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання.

Таким чином, недотримання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідач 2 вказує, що останнім направлялось на вказану в договорі адресу позичальника та іпотекодавця рекомендованим листом Вимоги про усунення порушень основного зобов`язання, які були отримані іпотекодавцем особисто.

Позивач зазначає, що не отримувала жодного повідомлення передбачених умовами Іпотечного договору.

Так, судом встановлено що ТОВ «Кей-Колект» до заяви про державну реєстрацію власності було додано вимогу про усунення порушень основного зобов`язання про намір звернути стягнення на предмет іпотеки вих. №735513/06/12/2017 від 06.12.2017 року, яке адресовано ОСОБА_5 . На підтвердження направлення такого повідомлення позивачу у вказаних матеріалах міститься копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого, воно отримано ОСОБА_5 особисто 20.12.2017 року.

Разом з тим, дослідивши вказане рекомендоване повідомлення, суд зазначає, що із зазначеного повідомлення не вбачається, що позивачу було надіслано саме вищезгадане повідомлення ТОВ "Кей-Колект" вих. №735513/06/12/2017 від 06.12.2017 року, до того ж, вказане повідомлення містить підпис від імені ОСОБА_5 , який суттєво відрізняється від підпису позивача в іпотечному договорі від 25.05.2007 року №55417, що, у свою чергу, не дає підстав для однозначного ствердження про отримання такого рекомендованого відправлення саме ОСОБА_5 .

Між тим, позивач категорично заперечує отримання вказаного повідомлення від ТОВ "Кей-Колект" вих. №735513/06/12/2017 від 06.12.2017 року.

Отже, в даному випадку матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт направлення позивачу та отримання нею письмового повідомлення (вимоги) про усунення порушення, як і не містять доказів про завершення 30-денного строку з моменту отримання позивачем (Іпотекодавцем) письмової вимоги ТОВ "Кей-Колект".

Більш того, як вже встановлено вище, в матеріалах справи взагалі відсутні будь-які докази передачі третій особі права вимоги за іпотечним договором від 25.05.2007 року №55417, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та ОСОБА_5 .

Крім того, частиною першою статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

В матеріалах справи відсутні докази повідомлення позивача в порядку статті 1082 Цивільного кодексу України про відступлення права грошової вимоги із визначенням суми грошової вимоги, яка підлягає виконанню, а відтак доводи, що позивач має заборгованість за кредитним договором перед ТОВ "Кей-Колект" документально не підтверджуються.

Позивач зазначає, що спірна квартира є її єдиним житлом.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у редакції на момент прийняття рішення державним реєстратором від 05.09.2018 року, протягом дії цього Закону не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або; таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 квадратних метрів для квартири та 250 квадратних метрів для житлового будинку;

Як встановлено вище судом, у квартирі АДРЕСА_2 зареєстрована та проживає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , власник, зареєстрована на цій площі з 26.09.2006 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована на цій площі з 08.12.2011.

Відтак, квартира АДРЕСА_3 відповідає вимогам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (у редакції, чинній на час реєстрації права власності на майно за ТОВ «Кей-Колект»).

Матеріали справи не містять будь-яких належних доказів того, що у позивача у власності знаходилося інше житлове приміщення.

Отже, спірна квартира, яка використовується позивачем як місце постійного проживання, не може бути примусово стягнута на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (чинного на час реєстрації права власності на майно за ТОВ «Кей-Колект»), у тому числі і шляхом реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Отже, в державного реєстратора були наявні підстави для відмови в проведенні державної реєстрації права власності на вказану квартиру за кредитором.

Таким чином, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у відповідача були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на квартиру за ТОВ "Кей-Колект", а тому оскаржуване рішення є таким, що прийняте протиправно і має бути скасовано.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідачів у рівних частинах з огляду на задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 18, 133, 141, 259, 263-265, 280-282, 289, ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» Бойка Олега Миколайовича, товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити;

Визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4 за товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», прийняте державним реєстратором Бойко Олегом Миколайовичем Київської філії Комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» 09 серпня 2018 року № 42468975, номер запису про право власності 27421730;

Стягнути з державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» Бойка Олега Миколайовича, товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» пропорційно на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1057 (одна тисяча п`ятдесят сім) гривень 20 копійок, по 528 (п`ятсот двадцять вісім) гривень 60 копійок з кожного;

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач 1 - державний реєстратор Бойко Олег Миколайович Київської філії Комунального підприємства Вишеньківської сільської ради «Добробут-Гарант» (адреса: 03055, пр-т Перемоги, буд. 15, кв. 78););

Відповідач 2 - товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (місцезнаходження: 01103, м. Київ, вул. Менделєєва, буд. 12, оф. 94/1, );

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Гребенюк