Номер провадження: 22-ц/813/5134/24
Головуючий у першій інстанції Коваленко О.Б.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 947/27630/23

Номер провадження: 22-ц/813/5134/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

- за участі секретаря судового засідання Губара Д.В.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

-відповідачі 1) ОСОБА_2 , 2) ОСОБА_3 , 3) Державна організація «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій»,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», про визнання недійсним патенту на корисну модель та внесення змін до державного реєстру патентів України на винаходи та корисні моделі, за апеляційною адвоката Сизоненка Віктора Сергійовича, діючого від імені ОСОБА_3 , на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Коваленка О.Б. о 14 годині 14 хвилині 05 березня 2024 року,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить: 1) визнати недійсним повністю патент України № НОМЕР_1 на корисну модель «ПРИСТРІЙ ДЛЯ ПЛОМБУВАННЯ» від 10 серпня 2017 року, що зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; 2) зобов`язати Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести зміни до державного реєстру патентів України на винаходи та корисні моделі про визнання недійсним повністю патенту України № НОМЕР_1 на корисну модель «ПРИСТРІЙ ДЛЯ ПЛОМБУВАННЯ» від 10 серпня 2017 року, що зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 обґрунтовує позовні вимоги тим, що патент України № НОМЕР_1 на корисну модуль «ПРИСТРІЙ ДЛЯ ПЛОМБУВАННЯ» від 10 серпня 2017 року, зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , не відповідає такій умові патентоздатності як « ОСОБА_4 », що передбачено ч. 2 ст. 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» (Т. 1, а. с. 1 6).

Позиція сторін в суді першої інстанції

Державна організація «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» у письмових поясненнях вказує, що 18 травня 2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 була подана заявка № u 2017 04806 на видачу патенту на корисну модель «Пристрій для пломбування». За результатами формальної експертизи за вказаною заявкою, під час проведення якої, корисна модель не перевірялась на відповідність такій умові патентоздатності, як промислова придатність, Укрпатентом було підготовлено Висновок про видачу деклараційного патенту України на корисну модель, який після затвердження 19 червня 2017 року Установою (Мінекономікою) набув статусу рішення про видачу патенту на корисну модель. У подальшому на підставі вказаного висновку Установою було видано патент України № НОМЕР_1 , відомості про що опубліковано в офіційному бюлетені «Промислова власність» 10 серпня 2017 року, бюлетень №15. За такого, проведення формальної експертизи заявки № u 2017 04806 та видача патенту України №118622 на корисну модель «Пристрій для пломбування» були здійснені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством про охорону прав на корисні моделі.

Позовна вимога позивача щодо зобов`язання ДО «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести зміни до державного реєстру патентів України на винаходи та корисні моделі, є вимогою зобов`язального характеру. В порушення вимог ст. ст. 48, 50, 53, 175 ЦПК України, не може бути пред`явлена третій стороні - ДО «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», яка не є відповідачем у даному судовому провадженні (а. с. 73 79).

21 листопада 2023 року Київський районний суд м. Одеси постановив ухвалу про залучення до участі у справі в якості співвідповідача - Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» та виключив Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» з кола третіх осіб (а. с. 131).

05 грудня 2023 року представник ДО «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» подала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з пунктом 3 постанови Верховної Ради України «Про введення дію Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» 23 грудня 1993 р. № 3769-ХІІ відповідність винаходів умовам патентоздатності визначається згідно з законодавством, що діяло на дату подання заявки.

Датою подання заявки № u 2017 04806 (матеріали заявки містяться в матеріалах справи № 947/27630/23) за спірним патентом України 118622 є - 18.05.2017.

Станом на дату подання заявки № u 2017 04806 діяв Закон України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» № 3687-ХІІ в редакції із змінами, внесеними Законом № 5460-VІ від 16.10.2012, що набрав чинності - 05.12.2012 (далі - Закон № 3687-ХІІ).

Порядок набуття прав на корисні моделі в Україні регулюється, зокрема, Законом № 3687-ХІІ та Правилами складання та подання заявки на винахід та заявки на корисну модель, затвердженими наказом Міністерства освіти і науки України від 23.12.2004 №22, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 27.02.2001 за № 173/5364, Правилами розгляду заявки на винахід та заявки на корисну модель, затвердженими наказом Міністерства освіти і науки України від 15.03.2002 № 197, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 15.04.2022 за № 364/6652 (далі - Правила розгляду).

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону № 3687-ХІІ особа, яка бажає одержати патент і має на це право, подає до Установи заявку.

Відповідно до статті 1 Закону № 3687-ХП, Установа - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері інтелектуальної власності, заклад експертизи - це уповноважений Установою державний заклад (підприємство, організація) для розгляду і проведення експертизи заявок.

На дату подання заявки № u 2017 04806 центральним органом державної виконавчої влади в сфері правової охорони інтелектуальної власності (Установою) було Міністерство розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (Мінекономіки), а закладом експертизи було Державне підприємство «Український інститут інтелектуальної власності» (Укрпатент).

18.05.2017 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 була подана заявка № u 2017 04806 на видачу патенту на корисну модель «ПРИСТРІЙ ДЛЯ ПЛОМБУВАННЯ».

Патент на корисну модель - це різновид патенту, що видається за результатами формальної експертизи заявки на корисну модель (абзац сімнадцятий статті 1 Закону № 3687-ХІІ).

Під час проведення формальної експертизи встановлюється: дата подання заявки на підставі статті 13 Закону; визначається, чи належить об`єкт, що заявляється, до об`єктів технології, зазначених у частині другій статті 6 Закону, та чи не відноситься він до об`єктів технології, зазначених у частині третій статті 6 Закону; заявка перевіряється на відповідність формальним вимогам статті 12 Закону та правилам, встановлених на його основі Установою; документ про сплату збору за подання заявки перевіряється на відповідність встановленим вимогам. За належності об`єкта, що заявляється, до об`єктів технології, зазначених у частині другій статті 6 Закону, відповідності документів заявки формальним вимогам до них статті 12 цього Закону та правил, встановлених на його основі Установою, та відповідності документа про сплату збору за подання заявки встановленим вимогам заявнику надсилається за заявкою стосовно патенту на корисну модель рішення Установи про видачу патенту на корисну модель (частина дев`ята, чотирнадцята статті 16 Закону № 3687-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 22 Закону № 3687-ХІІ на підставі рішення про видачу патенту здійснюється його державна реєстрація, для чого вносяться відповідні відомості до Реєстру (на сьогодні Державний реєстр України корисних моделей).

Одночасно з державною реєстрацією патенту на корисну модель Установа публікує у своєму офіційному бюлетені визначені в установленому порядку відомості про видачу патенту (частина перша статті 23 Закону № 3687-ХІІ).

Під час проведення формальної експертизи заявки корисна модель не перевіряється на відповідність такій умові патентоздатності, як промислова придатність.

Патент на корисну модель видається під відповідальність його власника за відповідність корисної моделі умовам патентоздатності (абзац третій частини першої статті 25 Закону № 3687-ХІІ).

Таким чином, за результатами формальної експертизи за заявкою № u 2017 04806, Укрпатентом підготовлено Висновок про видачу деклараційного патенту України на корисну модель, який після затвердження 19.06.2017 Установою (Мінекономікою) набув статусу рішення про видачу патенту на корисну модель.

На підставі вказаного висновку Установою було видано патент України № НОМЕР_1 (примірник виписки щодо державної реєстрації патенту знаходиться в матеріалах справи № 947/27630/23), відомості про що було опубліковано в офіційному бюлетені «Промислова власність» 10.08.2017, бюлетень № 15.

Проведення формальної експертизи заявки № и 2017 04806 та видача патенту України № 118622 на корисну модель «ПРИСТРІЙ ДЛЯ ПЛОМБУВАННЯ» були здійснені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством про охорону прав на корисні моделі.

Відповідно до частини другої статті 33 Закону № 3687-ХІІ з метою визнання патенту недійсним будь-яка особа може подати до Установи клопотання про проведення експертизи запатентованого винаходу (корисної моделі) на відповідність умовам патентоздатності. За подання клопотання сплачується збір.

Пунктом 9.3 Правил розгляду встановлено, що експертиза запатентованої корисної моделі на відповідність умовам патентоздатності проводиться в порядку, установленому пунктами 6.4, 6.5.1 і 6.5.2 цих Правил, в обсязі опублікованих формули і опису до патенту.

У відповідності до клопотання фізичної особи ОСОБА_5 , поданого до Укрпатенту 06.04.2020, згідно частини другої статті 33 Закону №. 3687-ХІІ, Укрпатентом була проведена експертиза запатентованої корисної моделі за патентом № НОМЕР_1 на відповідність умовам патентоздатності.

За результатами проведеної експертизи складено Висновок від 02.09 2020 № 15251/ЗУ/20, копію якого додано представником позивача до матеріалів позовної заяви та належним чином засвідчену копію якого УКРНОІВІ надає суду разом з копією матеріалів заявки № и 2017 04806.

Проведеним експертним дослідженням встановлено, що запатентована корисна модель за патентом України № НОМЕР_1 не відповідає умовам патентоздатності корисної моделі, визначеним для неї частиною другою статті 7 Закону, а саме - за пунктом (пунктами) формули не є новою.

При цьому, УКРНОІВІ вважає за доцільне зазначити, що не несе цивільно-правову відповідальність (в тому числі компенсаторну) за дії Мінекономіки.

УКРНОІВІ заснований на державній власності, належить до сфери управління Мінекономіки та є державною некомерційною організацією відповідно до пункту 1.1 Статуту УКРНОІВІ, затвердженого наказом Міністерства економіки України від 09.08.2023 № 10649 (нова редакція), який опубліковано на офіційному сайті УКРНОІВІ: https://nipo.gov.ua/wp-content/uploads/2023/08/nkmoivi-statut.pdf.

Згідно з пунктом 4.10 Статуту УКРНОІВІ (Офіс) відповідає за своїми зобов`язаннями в межах належного йому майна. Офіс не несе відповідальності за зобов`язаннями держави та Уповноваженого органу управління, а держава та Уповноважений орган управління не несуть відповідальності за зобов`язаннями за Офісу, крім випадків, передбачених Господарським кодексом України та іншими законами.

Отже, УКРНОІВІ, як новостворена державна некомерційна організація, якій з 08.11.2022 передані функції НОІВ, не є правонаступником прав та обов`язків Мінекономіки та не несе жодної майнової (компенсаторної) відповідальності за його зобов`язаннями, у тому числі не несе цивільно-правової відповідальності за дії, бездіяльність чи рішення цих державних інституцій.

Як вбачається з позовних вимог, друга вимога зобов`язального характеру, а саме - зобов`язання УКРНОІВІ внести відомості до Державного реєстру України корисних моделей про визнання недійсним повністю патенту України № 118622 на корисну модель «ПРИСТРІЙ ДЛЯ ПЛОМБУВАННЯ» від 10.08.2017, зареєстрованого на ім`я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , є похідною вимогою, задоволення якої залежить від задоволення основної позовної вимоги, та фактично спрямована до УКРНОІВІ, як органу, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері інтелектуальної власності, зокрема, здійснює ведення державних реєстрів щодо об`єктів інтелектуальної власності та здійснює публікацію відповідних відомостей в Бюлетені (Т. 1, а. с. 134 137).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05.03.2024 року визнано недійсним патент України № НОМЕР_1 на корисну модель «Пристрій для пломбування» від 10 серпня 2017 року, що зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Зобов`язано Державну організацію «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» внести зміни до державного реєстру патентів України на винаходи та корисні моделі: про визнання недійсним повністю патенту України № 118622 на корисну модель «Пристрій для пломбування» від 10 серпня 2017 року, що зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що, перевіряючи наявність/відсутність новизни спірної корисної моделі, судом були досліджені надані висновки експертів, у тому числі й Висновок судового експерта об`єктів інтелектуальної власності №01-04/2020 від 18 травня 2020 року, виконаний судовим експертом ОСОБА_6 , які містять категоричне твердження про невідповідність корисної моделі за оспорюваним патентом умові патентоздатності «новизна». Крім того, відповідачами клопотання про призначення судової експертизи не заявлено, та не спростовані висновки, викладені у наявному в матеріалах справи висновку судового експерта (Т. 1, а. с. 226 231).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Адвокат Сизоненко В.С., діючий від імені ОСОБА_3 , в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 05.03.2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі (Т. 2, а. с. 1 7).

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт обґрунтовує вимоги апеляційної скарги тим, що рішення ухвалене судом при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт посилається на те, що: 1) судом першої інстанції було порушено норми процесуального права: - судом не було направлено на адресу відповідачів копії ухвали про відкриття провадження разом з позовною заявою; - суд безпідставно відмовив у клопотанні про повернення до підготовчого провадження та у призначенні експертизи; - безпідставно відмовлено у витребуванні офіційно засвідченого перекладу Міжнародної публікації, здійсненої 24.01.2014 р., на яку посилається позивач та експерт у висновку від 18.05.2020 р.; - висновок експертизи від 02.09.2020 р. суперечить вимогам діючого законодавства, оскільки не враховано положення п. 6 ст. 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі». Вказаний висновок є недопустимим доказом, оскільки експертиза не призначалася судом, експерт не попереджувався про кримінальну відповідальність, експертне дослідження проведено за замовленням особи, яка не є учасником справи. Експерт безпідставно стверджує, що формула оскаржуваного патенту скопійована. Відсутній ключовий документ, на який посилається експерт - офіційно засвідчений переклад Міжнародної публікації, здійсненої 24.01.2014 р.; 2) судом першої інстанції не враховано, що позивачем не доведено, що оскаржуваним патентом, належного відповідачам порушуються права позивача.

Позиція позивача в суді апеляційної інстанції

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Данилов С.А., діючий від імені ОСОБА_1 , просить в апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник позивача вказує, що апелянтом в суді першої інстанції не заявлялось ні клопотання про недопустимість доказів, ні клопотання про призначення експертизи.

Висновок експертизи щодо умов патентоздатності №152/ЗУ/20 від 02.09.2020 року є законним та обґрунтованим (Т. 2, а. с. 33 36, 38 42).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.04.2024 року апеляційну скаргу адвоката Сизоненка Віктора Сергійовича, діючого від імені ОСОБА_3 , на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 березня 2024 року залишено без руху (Т. 2, а. с. 10 11).

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, апелянтом було подано заяву, якою усунуто недоліки апеляційної скарги.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.04.2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Сизоненка Віктора Сергійовича, діючого від імені ОСОБА_3 , на рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 березня 2024 року ( Т. 2, а. с. 17 17 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.04.2024 року призначено справу до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 2 а. с. 28).

01.05.2024 року від адвоката Данилова С.А., діючого від імені ОСОБА_1 , надійшов відзив на апеляційну скаргу (Т. 2, а. с. 33 36).

06.05.2024 року від адвоката Племениченкп Г.В., діючого від імені ОСОБА_1 , надійшли додаткові пояснення по справі (Т.2, а. с. 38 42).

27.06.2024 року від адвоката Сизоненка В.С., діючого від імені ОСОБА_3 , надішла відповідь на відзив на апеляційну скаргу (Т. 2, а. с. 50 51).

27.05.2024 року від ДО «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» надійшов відзив на апеляційну скаргу. Доводи відзиву на апеляційну скаргу аналогічні доводам, викладеним у відзиві на позовну заяву (Т. 2, а. с. 55 60).

30.05.2024 року від адвоката Племениченка Г.В., діючого від імені ОСОБА_1 , надійшли додаткові пояснення (Т. 2, а. с. 71 73).

12.09.2024 року від адвоката Сизоненка В.С., діючого від імені ОСОБА_3 , надійшло клопотання про призначення експертизи (Т. 2, а. с. 81).

12.09.2024 року від адвоката Сизоненка В.С., діючого від імені ОСОБА_3 , надійшли додаткові пояснення (Т. 2, а. с. 82 84).

30.09.2024 року від адвоката Племениченка Г.В., діючого від імені ОСОБА_1 , надійшли додаткові пояснення (Т. 2, а. с. 92 94).

09.10.2024 року від адвоката Племениченко Г.В., діючого від імені ОСОБА_1 , надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю адвоката у розгляді іншої справи.

Адвокат Сизоненко В.С., діючий від імені ОСОБА_3 , у судовому засіданні відкликав клопотання про витребування доказів та клопотання про призначення експертизи. Підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Рішення суду першої інстанції просив скасувати, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Щодо клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає, що останнє не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Посилання адвоката на зайнятість в іншому судовому засіданні не може бути підставою для відкладення розгляду справи. Адвокат самостійно має визначитися з пріоритетністю справи його клієнтів. Таким чином, вказані адвокатом причини неявки у судове засідання не є поважними.

Колегія суддів також приймає до уваги, що адвокат Племениченко Г.В. у попередніх судових засіданнях надав пояснення, також виклав свою правову позицію у відзиві на апеляційну скаргу та додаткових поясненнях по справі.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатню наявність у справі матеріалів для її розгляду, заслухавши думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Сизоненка В.С., діючого від імені ОСОБА_3 , підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

24 квітня 2014 року Всесвітня організація інтелектуальної власності (далі ВОІВ) здійснила Міжнародну публікацію № WO міжнародної Заявки № РСТ/MX2013/000128 від 17 жовтня 2013 року на пристрій «ПЛОМБА БЕЗПЕКИ І/АБО ЗАВ`ЯЗКА».

Дане підтверджується публічною інформацією розміщеної на ресурсі ВОІВ https://patentscope.wipo.int/search/en/detail.jsf?docId=WO&_cid=P10-LLURI6-49351-1

18 травня 2017 року громадяни України ОСОБА_3 та ОСОБА_2 подали до Державного підприємство "Український інститут інтелектуальної власності" (Національний орган інтелектуальної власності) Заявку u201704806 на корисну модель «ПРИСТРІЙ ДЛЯ ПЛОМБУВАННЯ».

10 серпня 2017 року відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 отримали Патент України №118622 на корисну модель «ПРИСТРІЙ ДЛЯ ПЛОМБУВАННЯ».

Інформацію про деклараційний патент було внесено до Державного реєстру патентів України на корисні моделі та 10 серпня 2017 року здійснено публікацію відомостей про видачу патенту України № НОМЕР_1 .

Дані обставини підтверджуються Випискою з Державного реєстру патентів України на корисні моделі від 06 листопада 2023 року.

Встановлено, що позивач - ОСОБА_1 є співвласником Патенту України №139344 на корисну модель «ЗАПІРНО-ПЛОМБУВАЛЬНИЙ ПРИСТРІЙ» від 26 грудня 2019 року.

Дане підтверджуються Випискою з Державного реєстру патентів України на корисні моделі від 16 січня 2024 року та Платіжною інструкцією від 15 лютого 2024 року про підтримання чинності Патенту України №139344.

У наявних у справі Висновку судового експерта об`єктів інтелектуальної власності №01-04/2020 від 18 травня 2020 року, виконаним судовим експертом Андрєєвою А.В. (свідоцтво №1910 від 15 грудня 2017 року) (а. с. 31 - 52), Висновку експертизи щодо умов патентоздатності №152/ЗУ/20 від 02 вересня 2020 року, наданого провідним експертом Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» () ОСОБА_7 (а. с. 85 - 87), листі УКРПАТЕНТ(у) від 30 червня 2021 року та від 06 липня 2021 року (а. с. 17, 19) зазначається, що оспорюваний Патент України №118622 на корисну модель «ПРИСТРІЙ ДЛЯ ПЛОМБУВАННЯ» від 10 серпня 2017 року не відповідає умовам патентоздатності «Новизна», як це передбачено ч. 2 ст. 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», а саме - корисна модель за патентом України на корисну модель №118622 не відповідає умові патентоздатності «новизна» станом на дату 18 травня 2017 року - подання заявки № u 2017 04806 відповідно до наданих матеріалів та відомостей, що містяться у Міжнародній публікації №WO2014/062047 A1 (здійсненою 24.04.2014 р.) міжнародної заявки № PCT/MX2013/000128 від 17.10.2013 р. стосовно пристрою «Захисна пломба і/або стяжка, що складається з двох замків і ручної системи зсуву (замикання/відмикання), призначена для закриття контейнерів і забезпечення захисту від проникнення сторонніх».

По справі виникли правовідносини щодо визнання недійсним патенту на корисну модель

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів не погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції.

Мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі та відхилення доводів відзиву на апеляційну скаргу

Відповідно до частини першої статті 432 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу.

Підставами для захисту права інтелектуальної власності є його порушення, невизнання чи оспорювання. Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Невизнання цивільного права полягає в пасивному запереченні наявності в особи суб`єктивного цивільного права, яке безпосередньо не спричиняє шкоду суб`єктивному праву, але створює невпевненість у правовому статусі носія суб`єктивного права. Оспорювання відображає такий стан правовідносин, коли суб`єктивне право заперечується.

Колегія суддів звертає увагу на висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справах №№ 3-649гс15, 640/21611/19, 522/3665/17, 810/1110/18 про те, що:

- підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову (постанова Верховного Суду України від 21.10.2015 у справі № 3-649гс15);

- вирішуючи питання щодо права громадських організацій на звернення до суду в інтересах інших осіб, суди повинні з`ясувати: статус громадської організації та її засновників, їх безпосередню заінтересованість у вирішенні питання, що є предметом позову; мету громадської організації та її безпосередній зв`язок з предметом позову; інтереси яких саме осіб є предметом судового захисту; чи зверталися ці особи за захистом своїх прав до громадської організації; добросовісність дій громадської організації, що звертається до суду (постанова Верховного Суду від 31.03.2021 справі № 640/21611/19);

- заінтересованість особи у вирішенні спору повинна мати правовий характер, який виявляється в тому, що рішення суду повинно мати правові наслідки для позивача (постанова Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 522/3665/17);

- законний інтерес, який підлягає судовому захисту, має такі ознаки: (а) має правовий характер, тобто перебуває у сфері правового регулювання; (б) пов`язанний з конкретним матеріальним або нематеріальним благом; (в) є визначеним. Благо, на яке спрямоване прагнення, не може бути абстрактним або загальним. У позовній заяві особа повинна зазначити, який саме її інтерес порушено та в чому він полягає; (г) є персоналізованим (суб`єктивним). Тобто належить конкретній особі - позивачу (на це вказує слово "її" (постанова Верховного Суду від 07.12.2021у справі № 810/1110/18).

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, з позовом може звертатися особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів. При цьому, звертаючись до суду з позовом, позивач повинен визначити позовні вимоги таким чином, щоб у разі їх задоволення судом відбувся захист, визнання та поновлення його прав і охоронюваних законом інтересів.

Позивач, звернувшись до суду з позовом про визнання недійсним патенту, зобов`язаний зазначити, в чому полягає порушення його прав та/або законних інтересів, а суди дослідити аргументи позивача та надати їм оцінку.

Патент визнається недійсним з підстав, визначених частиною першою статті 33 Закону України "Про охорону прав на винаходи та корисні моделі".

Як роз`яснив Конституційний Суд України у рішенні від 01.12.2004 № 18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес), поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається у частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Позивач обґрунтував своє право на звернення до суду тим, що патент України № НОМЕР_1 на корисну модель «ПРИСТРІЙ ДЛЯ ПЛОМБУВАННЯ» від 10 серпня 2017 року не відповідає умовам патентоздатності «Новизна», що передбачено ч. 2 ст. 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі».

В апеляційному суді представник позивача вказував, що у провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 . У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_1 обвинувачується у тому, що він виготовляв продукцію пломбування, яка нібито була захищена патентом відповідача.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що в позовній заяві позивачем не було зазначено та не обґрунтовано свій особистий, безпосередній інтерес у вирішенні питання, що є предметом позову. Позивач не обґрунтував зв`язок між метою своєї діяльності та предметом позову, не зазначив які його інтереси є предметом судового захисту, не зазначив у чому полягає порушення його прав та законних інтересів у зв`язку із наявністю патенту, зареєстрованого відповідачами.

Колегія суддів звертає увагу, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є самостійною підставою для відмови у задоволенні такого позову. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 21.10.2015 у справі № 3-649гс15.

Предметом даного спору є - визнання недійсним патенту України № НОМЕР_1 на корисну модель «Пристрій для пломбування» від 10 серпня 2017 року, що зареєстрований на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , з підстав його невідповідності умовам надання правової охорони, зокрема умові патентоздатності "новизна".

Разом з тим, позивачем не було зазначено, які його особисті потреби будуть задоволені у випадку задоволення даного позову. Доказів того, що дія оспорюваного патенту перешкоджає чи унеможливлює здійснення позивачем його діяльності, яким чином реєстрація і дія оскаржуваного патенту здійснює перешкоди у здійсненні діяльності позивача, не надано.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити. Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц.

Отже відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Крім того відповідно до висновків Верховного Суду від 04.04.2024 року у справі №910/21780/21, встановивши відсутність у позивача порушеного права чи охоронюваного законом інтересу, який підлягав би судовому захисту, суди не повинні вдаватися до правової оцінки по суті спору, встановлення обставин відповідності/невідповідності винаходу за спірним патентом умовам надання правової охорони, тому встановлення судами відсутність у позивача порушеного права чи охоронюваного законом інтересу є самостійною, достатньою підставою для відмови в позові (таку позицію викладено у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19, від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17).

Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що у даному випадку відсутнє порушене право та охоронюваний законом інтерес позивача, який би підлягав судовому захисту. Доводи апелянта про те, що позивачем не доведено, що оскаржуваним патентом порушуються його права знайшли своє підтвердження. Виходячи з вказаного, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову саме за вказаних обставин.

Враховуючи, що у задоволенні позову необхідно відмовити у зв`язку з тим, що позивач не довів порушення його права, колегія суддів не надає оцінку іншими доводам апеляційної скарги.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Сизоненка Віктора Сергійовича, діючого від імені ОСОБА_3 , є доведеними, а тому остання підлягає задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374, пункту 4 статті 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позову за вищевказаного обґрунтування.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою, ОСОБА_3 сплачено судовий збір у розмірі 1 610,40, що підтверджується квитанцією №8038-6889-5051-5808 від 23.04.2024 року. (Т. 2, а. с. 15).

На підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 документально підтверджений сплачений судовий збір у розмірі 1 610,40 грн..

Порядок та строк касаційного оскарження

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Сизоненка Віктора Сергійовича, діючого від імені ОСОБА_3 , задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 березня 2024 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» про визнання недійсним патенту на корисну модель та внесення змін до державного реєстру патентів України на винаходи та корисні моделі відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1 610 (одна тисяча шістсот десять) грн. 40 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 21 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе