Провадження №2/523/1198/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря - Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

14 серпня 2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Малиновського районного суду м.Одеси із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 18766,59 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 10 серпня 2020 року відповідачка уклала з ТОВ «ФК Центр фінансових рішень» кредитний договір № , зобов`язання за яким належним чином не виконала, у зв`язку з чим за нею утворилась заборгованість у розмірі 18766,59 грн, з яких 13025,95 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 1,30 грн - заборгованість за відсотками та 5739,34 грн - заборгованість за щомісячними відсотками.

07 жовтня 2016 року ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» за договором про відступлення права вимоги відступив право вимоги до відповідачки за кредитним зобов`язанням № від 10 серпня 2020 року АТ «Таскомбанк», яке у свою чергу 02 грудня 2022 року уклало з позивачем договір факторингу, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги, в тому числі до відповідачки за вищевказаним кредитним зобов`язанням.

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2023 року цивільну справу передано за підсудністю до Суворовського районного суду м. Одеси.

29 вересня 2023 року справу прийнято до провадження суддею Суворовського районного суду м. Одеси Середою І.В. та призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

У матеріалах справи є клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог та згоду на заочний розгляд справи.

Відповідачка у судове засідання, призначене на 16 жовтня 2024 року не з`явилася. 29 січня 2024 року її представник - адвокат Субботіна Л.В. просила відкласти розгляд справи для ознайомлення з матеріалами справи. 18 березня 2024 року відповідачка звернулася до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи через хворобу та відсутність правового захисту. 25 квітня та 09 липня 2024 року представник відповідачки - адвокат Мазурик З.Я. просила відкласти розгляд справи через неможливість прибути у засідання. 28 серпня 2024 року представник відповідачки - адвокат Зачепіло З.Я. також просила відкласти розгляд справи, призначений на 26 серпня 2024 року.

Суд дійшов висновку, що клопотання представників відповідачки є необґрунтованими і такими, що спрямовані на затягування розгляду справи. Також суд враховує, що у відповідачки змінився третій представник, що вказує на зловживання нею процесуальними правами.

Отже, відповідачка повідомлена про слухання справи на 16 жовтня 2024 року належним чином, про що свідчить розписка у матеріалах справи, причини своєї неявки суду не повідомила, із клопотаннями до суду не зверталася, в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подала до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Враховуючи неявку належним чином повідомленої відповідачки в судове засідання, яка не подала відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд зі згоди позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи встановлено, що 10 серпня 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № , відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» надало відповідачці кредит у безготівковій формі у розмірі 14464,90 грн, з яких 13107,63 грн - для погашення поточної заборгованості за діючим кредитом № від 20 серпня 2019 року, 1157,27 грн - для оплати страхового платежу за договором страхування № -С від 10 серпня 2020 року та 200 грн - для оплати за електронний ключ доступу до додатку «Support UA», строком на 30 місяців до 24 лютого 2023 року зі сплатою щомісячних відсотків у розмірі 3,00 % від суми кредиту та річних відсотків у розмірі 0,01 % від суми боргу за договором згідно з графіком платежів.

Кредитний договір укладався шляхом підписання ОСОБА_1 заяви-анкети на отримання кредиту та інших послуг в ТОВ «ФК «ЦФР», якою вона підтвердила, що ознайомлена із умовами внутрішніх правил надання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на вебсайті Товариства, повністю приймає їх умови, розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих правил.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Усі основні умови кредитування зафіксовані у паспорті кредиту № 4872549 від 10 серпня 2020 року.

За договором про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року ТОВ «ФК «ЦФР» щоденно передає (відступає) новому кредиту - АТ «Таскомбанк» свої права вимоги до позичальників, а АТ «Таскомбанк» набуває такі права вимоги шляхом підписання відповідних реєстрів.

Отже, АТ «Таскомбанк» набуло право вимоги за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_1 .

Оскільки відповідачка належним чином не виконувала свої зобов`язання за договором , своєчасно не вносила щомісячні платежі згідно з графіком, у зв`язку з чим за розрахунком АТ «Таскомбанк» станом на 05 грудня 2022 року утворилася заборгованість у розмірі 18766,59 грн, з яких 13025,95 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 1,30 грн - заборгованість за річними відсотками та 5739,34 грн - заборгованість за щомісячними відсотками за період нарахувань з 20 вересня до 29 грудня 2021 року.

02 грудня 2022 року АТ «Таскомбанк» та позивач уклали договір факторингу № НІ/11/7-Ф, за умовами якого АТ «Таскомбанк» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає право вимоги, у тому числі і до відповідачки за кредитним зобов`язанням № від 10 серпня 2020 року за плату та на умовах, визначених цим договором.

Перелік боржників, підстави виникнення права вимоги та сума грошових вимог визначені у реєстрах боржників, що є невід`ємною частиною договору факторингу.

Через порушення відповідачкою зобов`язань з повернення грошових коштів для погашення заборгованості за кредитним зобов`язанням № від 10 серпня 2020 року утворилася заборгованість, визначена АТ «Таскомбанк» станом на 02 грудня 2022 року, у загальному розмірі 18766,59 грн. З 02 грудня 2022 року позивач не нараховував жодної штрафної санкції.

Отже, позивач набув права грошової вимоги до відповідачки за вищевказаним кредитним зобов`язанням на загальну суму 18766,59 грн.

За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

За правилами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України), у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

На підставі викладеного, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірних зобов`язань, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним зобов`язанням у розмірі 18766,59 грн підлягають задоволенню, так як фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, що є порушенням грошового зобов`язання.

З боку відповідачки суду не наданого жодного належного та допустимого доказу на спростовування доводів, викладених позивачем.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідачки також підлягають стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 2684 грн.

Керуючись ст.ст. 76, 81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 280-283, 354-355 ЦПК України -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження: вул. С. Петлюри, 30, м. Київ, 01032) заборгованість за кредитним договором № від 10 серпня 2020 року у розмірі 18766,59 грн, з яких 13025,95 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 1,30 грн - заборгованість за річними відсотками та 5739,34 грн - заборгованість за щомісячними відсотками, а також судовий збір у розмірі 2684 грн.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, поданою протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено 21 жовтня 2024 року.

Суддя