Справа №760/7851/24 2-з/760/298/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі

головуючої судді - Усатової І.А.,

за участю секретаря судового засідання - Зеленчука М.М.,

розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 , який діє в своїх та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Палюра Ганна Юріївна про визнання недійсним договору дарування, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ «Універсал Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , який діє в своїх та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Палюра Ганна Юріївна про визнання недійсним договору дарування та просить суд:

- визнати недійсним договір дарування квартири, загальною площею - 50,2 кв.м., житловою площею - 31,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 31.10.2016, серія та помер 1850, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пальорою Г.Ю.;

- скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пальорої Г.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний помер: 32131410 від 31.10.2016, щодо реєстрації права власності за ОСОБА_2 на квартиру загальною площею 50,2 кв.м., житлова площа 31,2 кв.м за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний помер об`єкта нерухомого майна 000;

- поновити за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на квартиру загальною площею 50,2 кв.м., житлова площа 31,2 кв.м за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 000.

10.09.2024 позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, якою просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , та на праві власності належить ОСОБА_2 .

В обгрунтування заяви вказує, що 09.07.2008 між відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (далі - Кредитор) та ОСОБА_3 (далі - Позичальник) було укладено кредитний договір №107-2008-2330. Відповідно до 1.1. Банк зобов?язувався падати ОСОБА_3 грошові копти у розмірі 93 685,00 Швейцарських франків.

09.07.2008 між ВАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 (далі - Поручитель) укладено договір поруки №107-2008-2330-Р. Відповідно до п.1.1 Поручитель зобов?язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_3 усіх її зобов?язань перед Кредитором, що виникли з Кредитного договору №107-2008-2330 від 09.07.2008, укладеного між Кредитором та Боржником, в повному обсязі як на існуючих в теперішній час, так і тих, по можуть виникнути в майбутньому.

09.06.2015 заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі №759/6828/15-ц позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено; стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» 77 149,96 Швейцарських франків та 3654,00 грн. судового збору.

У подальшому, 09.08.2016 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва у справі №759/6828/15-ц заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення задоволено; скасовано заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 09.06.2015.

За результатом перегляду рішення суду, 02.10.2017 рішенням Святошинського районного суду м. Києва у справі №759/6828/15-ц позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено; стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» 77 149,96 Швейцарських франків та 3654,00 грн. судового збору.

На підставі заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва 17.01.2018 було видано виконавчі листи №759/6828/15 стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Виконавчий лист стосовно ОСОБА_1 було передано на виконання до приватного виконавця Лановенко Л.О., якою 08.10.2020 було відкрито виконавче провадження НОМЕР_2.

У ході виконавчого провадження, на підставі отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державним виконавцем було з?ясовано, що боржнику ОСОБА_1 на праві власності належало наступне нерухоме майно: квартира за адресою АДРЕСА_1 .

Натомість, зазначає, що згідно Інформаційної довідки №362232800 від 17.01.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єкта нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна, позивачу стала відомо, то 31.10.2016 ОСОБА_1 відчужено квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом укладення договору дарування (серія та помер 1850) від 31.10.2016 з ОСОБА_2 , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пальорою Г.Ю.

Вказує, що ОСОБА_1 будучи обізнаний про наявність у нього невиконаного зобов?язання за кредитним договором, скористався моментом, коли ухвалою суду від 09.08.2016 було скасовано заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва у справі №759/6828/15-ц від 09.06.2015, та справу передано до канцелярії суду, для перерозподілу, та подальшого розгляду справи, уклав спірний договір дарування з ОСОБА_2 , тобто вчинив дії спрямовані на відчуження майна, з метою ухилитись від виконання майбутнього судового рішення, без наміру створення правових наслідків, обумовлених Договором дарування.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 було проведено ряд дій, які суттєво порушують права АТ «Універсал Банк» та свідчать про намагання ОСОБА_1 уникнути відповідальності за зобов`язаннями перед АТ «Універсал Банк», а майно, яке належало ОСОБА_1 на теперішній час зареєстровано на підставі договору дарування зa його сином ОСОБА_2 , а також, зважаючи на те, що за час розгляду даної позовної заяви АТ «Універсал Банк» особа, за якою нині зареєстровано право власності на спірне нерухоме майно, може змінитися повторно, вважає, що позов необхідно забезпечити.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підстави вимог своєї заяви, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою та другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені статтею 150 ЦПК України, пункти 2, 3 частини першої якої, в тому числі, передбачають забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії та встановлення обов`язку вчинити певні дії.

Як роз`яснено у пункті 4 постанови Пленум Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивачів, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за їх позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Частина третя статті 150 ЦПК України передбачає, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Співмірність, зокрема, передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Подібний правовий висновок викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 7 вересня 2020 року у справі № 522/3471/20 (провадження № 61-9451св20) та від 08.10.2020 у справі № 465/4985/18 (провадження № 61-6066св19).

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Враховуючи вищенаведене, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявників щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише у разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, обґрунтуванням співмірності виду забезпечення позову, інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Судом встановлено, що предметом позову у даній справі є вимога до відповідачів про визнання недійсним договору дарування квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 31.10.2016; скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пальорої Г.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний помер: 32131410 від 31.10.2016, щодо реєстрації права власності за ОСОБА_2 на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1 ; поновлення за ОСОБА_1 право власності на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином, вимоги позивача носять немайновий характер, у випадку задоволення позову таке рішення суду не підлягає примусовому виконанню.

Проаналізувавши наявні у матеріалах справи докази в сукупності із положеннями діючого законодавства, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки заявлені позивачем заходи забезпечення позову, шляхом накладання арешту на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_3 , не відповідає заявленим позовними вимогами, які носять не майновий характер.

Ініційований позивачем вид забезпечення позову суперечить меті його застосування, яка полягає в захисті інтересів учасників процесу та, водночас, порушує права інших осіб, становить непропорційне втручання у право мирного володіння майном осіб.

Суд також враховує, що на момент подачі позову ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неповнолітньою особою.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.32 ЦК України крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право:

1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами;

2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом;

3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи;

4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку);

5) самостійно укладати договір про отримання електронних довірчих послуг.

Неповнолітня особа вчиняє інші правочини за згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників.

На вчинення неповнолітньою особою правочину щодо транспортних засобів або нерухомого майна повинна бути письмова нотаріально посвідчена згода батьків (усиновлювачів) або піклувальника і дозвіл органу опіки та піклування.

Згода на вчинення неповнолітньою особою правочину має бути одержана від батьків (усиновлювачів) або піклувальника та органу опіки та піклування відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч.2,3,4 ст.177 СК України батьки (усиновлювачі) або опікун малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування , зокрема, відмовитися від прав на майно малолітньої дитини, у тому числі речових прав на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації; вчиняти правочини щодо об`єкта житлової нерухомості та/або земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, власником або користувачем яких є малолітня дитина.

Батьки мають право дати згоду на вчинення неповнолітньою дитиною правочинів, передбачених частиною другою цієї статті, лише з дозволу органу опіки та піклування.

Дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло.

Відповідно до п. 67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24 вересня 2008 року, дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей.

На підставі вище викладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 , який діє в своїх та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Палюра Ганна Юріївна про визнання недійсним договору дарування - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І.А. Усатова