Справа № 523/581/24
Провадження №2/523/1306/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"10" жовтня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Дяченко В.Г.

за участю секретаря судового засідання Томілко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КІП ВАН» про визнання права власності на жиле приміщення квартиру,-

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ТОВ «КІП ВАН», в якій просив визнати за ОСОБА_1 право власності на жиле приміщення квартиру, під будівельним номером - 499, секція 2 на 21 поверсі (будівельна адреса АДРЕСА_1 у межах АДРЕСА_2 та залізниця (1-а черга будівництва).

Позов мотивований тим, що 04 лютого 2019 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Одесбудінвест» укладено Договір купівлі-продажу деривативу № 040219-007.

Свої зобов`язання за кредитним договором позивач виконав - 04.02.2019 року.

У подальшому, між сторонами було підписано Договір купівлі - продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна 2499 від 04.02.2019 року, пунктом 3 якого передбачено, що орієнтовний строк закінчення будівництва житлового будинку - 30.09.2019 року.

Таким чином, свої зобов`язання за Договором купівлі продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна № 21/1-499 від 04.02.2019 року по оплаті за об`єкт нерухомого майна позивач виконав в повному обсязі.

Разом з цим, ТОВ «Інградбуд» в односторонньому порядку розірвав з позивачем Договір №21/1-499 від 04.02.2019 року.

Так, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24.11.2022 року по справі №522/11430/21, яке залишено в силі постановою Одеського апеляційного суду від 24.07.2023 року, визнано дії ТОВ «ІНГРАДБУД» щодо розірвання договору купівлі-продажу майнових прав протиправними, зобов`язано виконати умови Договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна № 21/1-499 від 04.02.2019 року, укладеного між ТОВ «ІНГРАДБУД» та ОСОБА_1 , а саме передати ОСОБА_1 , за актом прийому передачі жиле приміщення (квартиру), під будівельним номером 499, секція 2 на 21 поверсі, проектна загальна площа 32,5 кв.м., в кількості 1 кімната, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 у межах АДРЕСА_2 та залізниця (1-а черга будівництва).

Після набрання рішення законної сили передача житлового приміщення за актом прийому -передачі не відбулася.

Намагання позивача врегулювати спір в досудовому порядку не дали результату.

Посилаючись на те, що незважаючи на рішення суду, умови Договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна № 21/1-499 від 04.02.2019 року відповідачем не виконані, відтак відповідач не визнає право власності позивача на квартиру, позивач змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 15 січня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав позовну заяву та просив її задовольнити.

В судове засідання представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «КІП ВАН» не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку. Письмових заяв та/або відзиву не надходило.

Суд у зв`язку з вищевикладеним зазначає, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

При цьому обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Суд, враховуючи ту обставину, що позивачу та відповідачу були створені належні та достатні умови для подання суду відповідних заяв по суті справи, заяв із процесуальних питань та доказів, вважає, що чергове відкладення розгляду справи порушуватиме розумний строк розгляду цивільної справи, у зв`язку із чим суд вважає за необхідне, зі згоди представника позивача, ухвалити заочне рішення по справі відповідно до ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2022 року ( справа № 522/11430/21) задоволено позов ОСОБА_1 , а саме : визнано дії Товариства з обмеженою відповідальністю «Інградбуд» щодо розірвання Договору купівлі продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна № 21/1-499 від 04.02.2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інградбуд» та ОСОБА_1 з 21 травня 2021 протиправним; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Інградбуд» виконати умови Договору купівлі продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна № 21/1-499 від 04.02.2019 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інградбуд» та ОСОБА_1 , а саме: передати ОСОБА_1 за актом приймання передачі жиле приміщення (квартиру) під будівельним номером АДРЕСА_3 ), яке складається з однієї житлової кімнати.

Зі змісту вказаного рішення вбачається, що ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором купівлі продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна № 21/1-499 від 04.02.2019 року (надалі Договір) (п. 3.1 даного Договору) по оплаті за об`єкт нерухомого майна виконав в повному обсязі та перерахував ТОВ «Інградбуд» 04.02.2019 року суму в розмірі 227500,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рахунку по оплаті № ІН000000037 від 04.02.2019 року.Одночасно, ТОВ «Інградбуд» не виконало належним чином свої зобов`язання щодо повідомлення позивача про необхідність прийняття Приміщення за актом приймання передачі, необґрунтовано дійшло висновку, що ОСОБА_1 грубо порушив умови Договору купівлі продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна № 21/1-499 від 04.02.2019 року та безпідставно прийняло рішення про розірвання з ОСОБА_1 вказаного Договору ( а.с.31-38).

Рішення суду залишено без змін та набрало законної сили на підставі постанови Одеського апеляційного суду 24 липня 2023 року (а.с.3-44).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивачем вживалися заходи досудового врегулювання спору, однак останні не дали результату ( а.с.55).

Крім того, позивачем 04 жовтня 2023 року подана заява до Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про примусове виконання рішення суду від 24 листопада 2022 року (а.с.46).

Згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, 16 листопада 2023 року відкрито виконавче провадження АСВП: 73357183, боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «КІП ВАН», стягувач : ОСОБА_1 .

Разом з тим такий спосіб захисту права власності не є ефективним з урахуванням вимог Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», у статті 63 якого передбачено порядок виконання рішення, за яким боржник зобов`язаний вчинити певні дії, оскільки у разі відмови боржника від вчинення таких дій для нього настають негативні наслідки у вигляді можливого накладення штрафу та внесення до реєстру відомостей про вчинення кримінального правопорушення, однак для стягувача це не тягне поновлення порушеного права.

Позов ОСОБА_1 спрямований на захист його права на новозбудоване жиле приміщення - квартиру, яке не визнається Товариством з обмеженою відповідальністю «КІП ВАН» () правонаступником Товариства з обмеженою відповідальністю «Інградбуд»(). Способом захисту позивач обрав визнання за ним такого права, що відповідає положенням статті 16 ЦК України.

Визнання права власності є ефективним і належним способом захисту прав сторони - покупця, який за договором купівлі-продажу майнових прав повністю сплатив узгоджену в договорі грошову суму, проте не може реалізувати свої права внаслідок недобросовісної поведінки продавця після введення будинку в експлуатацію, який не визнає права покупця на цю збудовану квартиру.

Позивач позбавлений іншого способу реалізувати свої права на квартиру, ніж визнання цього права в судовому порядку, а тому обраний ним спосіб судового захисту у спірних правовідносинах є ефективним, універсальним і застосовним до спірних правовідносин. Спосіб захисту права власності, передбачений статтею 392 ЦК України, є таким, що найбільш повно відновлює порушені права позивача.

Статтею 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності що це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто в цьому випадку вимога про визнання права власності заявлена на підтвердження реальності його існування.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності з вимогами статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивач правомірно набув право власності на жиле приміщення-квартиру як новостворене майно у зв`язку з повним та належним виконанням ним умов договору, тому невизнане відповідачем право позивача на спірну квартиру підлягає захисту на підставі статті 392 ЦК України шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на жиле приміщення квартиру, під будівельним номером - 499, секція 2 на 21 поверсі (будівельна адреса АДРЕСА_1 у межах АДРЕСА_2 та залізниця (1-а черга будівництва).

У постанові Верховного Суду України від 12 листопада 2014 року у справі № 6-129цс14 викладено наступну правову позицію. Згідно з положеннями статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Майном як особливим об`єктом вважаються окремі речі, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки ( частина перша статті 190 ЦК України). Майнові права є неспоживчою річчю та визнаються речовими правами. Отже, майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Згідно з частиною другою статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Новостворене нерухоме майно стає об`єктом цивільних правовідносин з моменту завершення будівництва, прийняття до експлуатації або державної реєстрації без урахування того, яким суб`єктом правовідносин здійснено такі дії та на якого суб`єкта цивільних правовідносин або сторону договору зареєстроване новостворене майно. Захист майнових прав на новостворене майно, прийняте до експлуатації та оформлене (зареєстроване) на іншу особу, у разі невизнання цією особою прав позивача на спірне майно здійснюється в порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, то захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства, зокрема на підставі статті 392 ЦК України. При цьому рішення суду про захист порушеного права та визнання за позивачем прав на спірне майно є підставою для реєстрації такого права.

Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15, оскільки в тих випадках, коли об`єкт нерухомості вже збудований та прийнятий в експлуатацію, проте покупцем не отримані правовстановлюючі документи у зв`язку із порушенням продавцем за договором купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно взятих на себе договірних зобов`язань щодо передання всіх необхідних документів для оформлення права власності на квартиру, вартість якої сплачена покупцем в повному обсязі, та у разі невизнання продавцем права покупця на цю збудовану квартиру може мати місце звернення до суду з вимогою про визнання за покупцем права власності на проінвестоване (оплачене) ним майно відповідно до положень статті 392 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши докази, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про правомірне набуття ОСОБА_1 права власності на спірне жиле приміщення - квартиру як новоствореного майна, у зв`язку з належним виконанням ним умов договору купівлі-продажу майнових прав, і це право підлягає захисту, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «КІП ВАН» його не визнає, захист порушеного майнового права ОСОБА_1 здійснюється на загальних засадах цивільного законодавства, зокрема, на підставі статті 392 Цивільного кодексу України, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат. Оскільки заявлені позовні вимоги задоволено, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім витрати на сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 280-283,354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КІП ВАН» про визнання права власності на жиле приміщення квартиру- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ) право власності на жиле приміщення квартиру, під будівельним номером - АДРЕСА_5 у межах АДРЕСА_2 та залізниця (1-а черга будівництва).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КІП ВАН» ( , місцезнаходження: м. Полтава, вул. Пушкіна, буд. 47) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 ) 1 211,20 грн. судового збору.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 21.10.2024 року.

Суддя