Справа № 159/57/23 Головуючий у 1 інстанції: Денисюк Т. В.
Провадження № 22-ц/802/830/24 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Шевчук Л. Я., Осіпука В. В.,

секретар Ганжа М. І.,

з участю: прокурора ОСОБА_1 ,

представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Волинській області - Кушнікова К. М.,

представників відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної військової адміністрації до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , про визнання незаконними, скасування наказів про затвердження документації із землеустрою та витребування у власність держави земельних ділянок за апеляційною скаргою позивача Першого заступника керівника Волинської обласної прокуратури на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 травня 2024 року,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2023 року перший заступник керівника Волинської обласної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Волинської обласної військової адміністрації (далі Волинська ОВА) до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (далі Держгеокадастр) та ОСОБА_2 обґрунтовуючи позовні вимоги такими обставинами.

На підставі заяв учасників АТО ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 . Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області видано накази від 01.02.2021 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, орієнтовною площею по 2 га, розташованих за межами населених пунктів Колодяжненської сільської ради Ковельського району.

Наказами Держгеокадастру від 04.03.2021 № 249-УБД, №250-УБД, №251-УБД, від 17.03.2021 №280-УБД та від 07.04.2021 №394-УБД затверджені проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок з кадастровими номерами: :04:005:0926; :04:005:0924; :04:005:0925; :04:005:0927; :04:005:0928, площею по 2 га кожна, у власність ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 для особистого селянського господарства, які на підстав договорів купівлі-продажу від 17.03.2021, 24.05.2021, 18.08.2021 відчужив ОСОБА_2

З покликанням на Проєкт розмежування земель державної та комунальної власності за межами населених пунктів Колодяжненської сільської ради Ковельського району, затверджений розпорядженням голови Волинської обласної державної адміністрації від 28.12.2012 №573 (далі Проєкт розмежування 2012 року), яким визначено цільове призначення земельної ділянки, за рахунок якої відведені спірні земельні ділянки, як землі лісогосподарського призначення державної власності (масив номер 304, площею 46,5691 га), а також на Схему землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання та охорони земель Колодяжненської сільської ради, затверджену розпорядженням Ковельської районної державної адміністрації від 19.06.2015 №214 (далі Схема техніко-економічного обґрунтування 2015 року), у якій категорія земельної ділянки також визначена як землі лісогосподарського призначення. прокурор мотивує, що розпорядження земельними ділянками здійснено Держгеокадастром поза межами його компетенції та з порушенням норм земельного законодавства, оскільки надані землі не належали до земель сільськогосподарського призначення, виділені за рахунок земель лісогосподарського призначення державної форми власності, розпорядником якої відповідно до вимог статті 122 Земельного кодексу України є Волинська обласна державна адміністрація (Волинська обласна військова адміністрація).

Висновком додаткової судової експертизи з питань землеустрою, проведеної в ході досудового розслідування кримінального провадження №00000173, встановлено, що згідно з Проєктом роздержавлення і видачі державного акта на право колективної власності на землю КСП ім. Лесі Українки Колодяжненської сільської ради Ковельського району від 2000 року (далі Проєкт роздержавлення 2000 року) територія, де розташовані спірні земельні ділянки не обліковуються як землі запасу.

Просив суд відновити порушене право власності держави на землі лісогосподарського призначення шляхом визнання незаконними оспорюваних рішень Держгеокадастру та витребування земельних ділянок.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 30 травня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Зазначає, що спірні земельні ділянки розташовані за межами населеного пункту, відповідно до приписів ч.2 ст. 83 Земельного Кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, вони належали до земель державної власності з цільовим призначенням - землі лісогосподарського призначення, тому згідно із приписами ч.5 ст.122 ЗК України, право розпоряджатися цими землями належало Волинській обласній державній адміністрації, тому суд помилково вважав, що такі повноваження належали Колодяжненській сільській раді.

Прокурор аналізує зміст ч.І ст.. 20ЗК України, абзаци 4.11.ч.І ст. 1 Закону України «Про землеустрій» в редакції станом на 2012 рік та вважає, що цільове призначення земельних ділянок визначається на підставі документації із землеустрою, одним із видів якої є проекти розмежування земель державної та комунальної власності.

Проєктом розмежування земель державної та комунальної власності за межами населених пунктів Колодяжненської сільської ради визначено цільове призначення земельної ділянки № 1-304 площею 46.4691, в межах якої розташовані спірні земельні ділянки, як землі лісогосподарського призначення.

Звітність форми 6 зем, на які послався суд, не визначає категорії земельної ділянки.

Видаючи оскаржені накази Головне управління Держгеокадастру у Волинській області змінило цільове призначення спірних земельних ділянок та перевищило надані нормами статті 122 Земельного Кодексу повноваження, які насправді належать Волинській обласній державній адміністрації.

Право пред`явити позовну вимогу про визнання рішень органів державної влади передбачено законом, тому висновок суду про обрання прокурором неефективного способу захисту права шляхом звернення з позовними вимогами про скасування наказів управління Держгеокадастру у Волинській області суперечить закону.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Держгеокадастру у Волинській області просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, вважає, що прокурор обрав неналежний спосіб захисту права, також на думку цього відповідача, належним відповідачем у спорі про витребування земельних ділянок, є особа, право власності якої зареєстроване.

У запереченні на відзив Головного управління Держгеокадастру у Волинській області прокурор спростовує доводи відповідача щодо обрання неналежного способу захисту права з посиланням на правові позиції Верховного Суду у справах № 927/1206/21 від 12.03.2024, № 487/10128/14-ц від 12.06.2019, № 487/10132/14-ц.

Судом першої інстанції встановлено такі обставини.

01.2021 учасники АТО громадяни ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 звернулися до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області із письмовими заявами про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2 га, які знаходяться за межами населених пунктів Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області, у межах норм безоплатної приватизації.

До заяв долучено викопіювання з кадастрової карти (плану) щодо бажаного місця розташування земельної ділянки в межах сектору :04:005. (т.4 а.с.19).

Згідно з інформацією, що надається Державним кадастровим реєстратором і територіальним органом на запити Держгеокадастру всі земельні ділянки в цьому секторі належать до земель сільськогосподарського призначення, дані згідно форми 6-зем станом на 01.01.2016 рядок 97 графа 12, не перебувають у користуванні чи власності інших осіб (т.4 а.с.14).

Наказами Держгеокадастру «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» надано дозвіл вказаним громадянам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, розташованих за межами населених пунктів на території Колодяжненської сільської ради Ковельського району, орієнтовною площею 2 га кожна.

Наказами Держгеокадастру «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельних ділянок у власність без зміни цільового призначення» затверджено прєкти землеустрою щодо відведення у власність громадян із земель сільськогосподарського призначення державної власності, для ведення особистого селянського господарства, п`яти земельних ділянок орієнтовною площею 2 га кожна, розташованих за межами населених пунктів на території Колодяжненської сільської ради Ковельського району (т.1 а.с.16-20):

наказ від 04.03.2021 № 249-УБД у власність ОСОБА_8 земельної ділянки з кадастровим номером :04:005:0926, в тому числі пасовища;

наказ від 04.03.2021 № 250-УБД у власність ОСОБА_6 земельної ділянки з кадастровим номером :04:005:0924, в тому числі рілля;

наказ від 04.03.2021 №251-УБД - у власність ОСОБА_9 земельної ділянки з кадастровим номером :04:005:0925, в тому числі рілля;

наказ від 17.03.2021 №280-УБД - власність ОСОБА_7 земельної ділянки з кадастровим номером :04:005:0927, в тому числі пасовища;

наказ від 07.04.2021 №394-УБД у власність ОСОБА_5 земельної ділянки з кадастровим номером :04:005:0928, в тому числі рілля.

11.03.2021 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:005:0924 зареєстровано за ОСОБА_6 , 17.03.2021 за нотаріально посвідченим договором відчужено відповідачу ОСОБА_2

11.03.2021 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:005:0926 зареєстровано за ОСОБА_8 , 17.03.2021 за нотаріально посвідченим договором відчужено відповідачу ОСОБА_2

12.03.2021 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:005:0925 зареєстровано за ОСОБА_9 , 17.03.2021 за нотаріально посвідченим договором відчужено відповідачу ОСОБА_2

18.05.2021 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:005:0927 зареєстровано за ОСОБА_7 , 24.05.2021 за нотаріально посвідченим договором відчужено відповідачу ОСОБА_2

20.07.2021 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:005:0928 зареєстровано за ОСОБА_5 , а 18.08.2021 за нотаріально посвідченим договором відчужено відповідачу ОСОБА_2 .

У жовтні 2022 року прокуратурою Волинської області сформований висновок про необхідність застосування представницьких повноважень (т.4 а.с.50), у якому зазначено, що слідчим управління ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000172 від 04.06.2021 за ознаками частини другої статті 364 КК України. В ході досудового розслідування встановлено, що службовими особами ГУ Держгеокадастру у Волинській області всупереч вимог земельного законодавства передано у власність земельні ділянки за межами населеного пункту Колодяжненської територіальної громади. В даний час земельні ділянки зареєстровані за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Однак, відповідно до схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання і охорони земель Колодяжненської сільської ради, яка затверджена розпорядженням Ковельської РДА №214 від 19.06.2015 масив землі, на якому розташовані ці земельні ділянки належать до земель лісового фонду. Схема отримала позитивну державну землевпорядну експертизу. Відповідно до частини сьомої статті 118 ЗК України підставою для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою може бути невідповідність зокрема схемі землеустрою і техніко-економічному обґрунтуванню використання і охорони землі, що дає підстави для висновку,що особи Держгеокадастру протиправно надали землю у власність фізичних осіб.

Згідно з повідомленням СЛАТ «ТУР», Ковельського лісового господарства ДП «Ліси України» земельні ділянки з кадастровими номерами :04:005:0926; :04:005:0924; :04:005:0925; :04:005:0927; :04:005:0928 не перебували у користуванні цих підприємств.

ВО «Укрдержліспроект» не володіє даними про розробку планово картографічних матеріалів на територію, де розташовані спірні земельні ділянки.

Для підтвердження повноважень прокурора на право звернутися з цим позовом в інтересах держави в особі Волинської обласної військової адміністрації необхідно визначити, до якої категорії земель відносились спірні земельні ділянки на час виникнення спірних правовідносин день видання наказів Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області , який орган був уповноважений законом такими землями розпоряджатись на час виникнення спірних правовідносин, чи була розпорядником земель встановленої категорії на час виникнення спірних правовідносин Волинська обласна військова державна адміністрація, чи є цей орган таким розпорядником на даний час, оскільки лише в такому разі цей орган буде належним позивачем.

Відповідно до статті 20 ЗК України (в редакції чинній до 24.07.2021) віднесення земель до певної категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення.

Землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі під об`єктами виробництва біометану, які є складовими комплексів з виробництва, переробки та зберігання сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). стаття 22 ЗК України.

До земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства стаття 55 ЗК України.

Землі обох категорій можуть перебувати у державній, комунальній, приватній власності.

З матеріалів справи вбачається, що спірні земельні ділянки входили до складу земель колективного сільськогосподарського підприємства ім. Лесі Українки Колодяжненської сільської ради.

У 2000 році Волинським філіалом Інституту землеустрою Української Академії аграрних наук розроблений Проєкт роздержавлення земель і видачі Державного акта на право колективної власності на землю колективного сільськогосподарського підприємства ім. Лесі Українки Колодяжненської сільської ради Ковельського району Волинської області.

Складено експлікацію земель по формах власності, категоріях та землекористувачах в межах плану, а також експлікацію земель колективного сільськогосподарського підприємства.

Відповідно до картографічних матеріалів та Експлікацій земель по контурних угіддях землекористування КСП встановлено і сторонами у справі визнається, що спірні земельні ділянки розташовані в масиві 398а інші землекористувачі (городництво) (Карта, додаток №1).

За цільовим призначенням землі для городництва є землями сільськогосподарського призначення.

При проведенні робіт Інститутом землеустрою використані технічний звіт по коректуванню планового матеріалу Інвентаризації земель 1999 року, матеріали Інвентаризації земель 1995 року.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про землеустрій» інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення Державного земельного кадастру, виявлення та виправлення помилок у відомостях Державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Дані інвентаризації згідно з Положенням про порядок ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.01.1993 (в редакції чинній до 01.01.2013) слугували підставою для внесення відомостей до облікових документів державного земельного кадастру.

В облікових документах Державного земельного кадастру (т.2 а.с.95) до 01.01.2016 ці землі визначені, як землі сільськогосподарського призначення, не надані у власність чи користування, про що зазначено у інформації державного кадастрового реєстратора на запит Держгеокадастру (т.4 а.с.14).

За даними Картограми агровиробничих груп ґрунтів усі п`ять земельних ділянок розташовані на торфово-болотних ґрунтах і торфовищах мілких неосушних (код 145), на дернових глибоких глейкових легкосуглинкових ґрунтах та їх опідзолених відмінах (код 178г), тобто землях сільськогосподарського призначення (т.3 а.с.79, електронна версія додаток №2).

З 1999 року повторна інвентаризація земель на території Колодяжненської сільської ради не проводилася.

Вперше спірні земельні ділянки сформовані і Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність розроблені на виконання оспорюваних наказів Держгеокадастру упродовж 2020-2021 років ТзОВ «ГЦНТП-ПЛЮС».

Проєкти містять:

- викопіювання з картограми агровиробничих груп ґрунтів, згідно з якими усі п`ять земельних ділянок розташовані на торфово-болотних ґрунтах і торфовищах мілких неосушних (код 145), на дернових глибоких глейкових легкосуглинкових ґрунтах та їх опідзолених відмінах ( код 178г),

- викопіювання з Публічної кадастрової карти, де в секторі :04:005 розташована земельна ділянка з кадастром номером :04:005:0645 площею 1,0181 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка з 11.11.2008 зареєстрована на праві приватної власності,

- експлікацію земель, відповідно до якої земельна ділянка ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 за угіддями віднесена до ріллі (код 001.01), ОСОБА_8 , ОСОБА_7 до пасовища (код 002.02), на момент складання документації категорія землі землі сільськогосподарського призначення, код за Класифікацією видів цільового призначення земель (КВЦПЗ) - 16.00 (землі запасу не надані в користування чи власність), запропоновано документацією код 01.03 ( для ведення особистого селянського господарства).

Проєкти відповідно до статті 186-1 ЗК України (в редакції чинній на час перевірки) та постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2015 №580 пройшли погодження за принципом екстериторіальності.

01.03.2021 відділом у Лубенському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області проведена державна реєстрація земельної ділянки (сформована земельна ділянка) з кадастровим номером :04:005:0926 ( ОСОБА_8 ); 26.02.2021 відділом у Бахмацькому районі ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області - :04:005:0924 ( ОСОБА_6 ); 26.02.2021 відділом у Вижницькому районі ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області :04:005:0925 ( ОСОБА_9 ); 05.03.2021 відділом у м.Тернополі :04:005:0927 ( ОСОБА_7 ), 01.04.2021 відділом у Зіньківському районі ГУ Держгеокадастру у Полтавській області :04:005 :0928 ( ОСОБА_5 )

Земельні ділянки зареєстровані державними реєстраторами як землі сільськогосподарського призначення, вид цільового призначення 01.03 - для ведення особистого селянського господарства.

Згідно з висновком додаткової судової експертизи з питань землеустрою №100/22-29 від 03.10.2022 Проєкти землеустрою розроблені та затверджені відповідно до вимог статті 50 Закону України «Про землеустрій», статті 186 Земельного кодексу України.

Встановивши, що спірні земельні ділянки не перебували у користуванні жодного лісогосподарського підприємства, на них не виготовлялися планово-картографічні матеріали лісовпорядкування, які б в силу пункту 5 розділу VІІІ «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України могли бути доказом віднесення земель до лісового фонду, в облікових документах Державного земельного кадастру до 01.01.2016 ці землі визначені, як землі сільськогосподарського призначення, не надані у власність чи користування, органи державної влади не приймали рішень про зміну цільового призначення цих земель, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що зібрані у справі докази підтверджують належність спірних земельних ділянок на час прийняття рішень про їх передачу у власність фізичних осіб, до земель сільськогосподарського призначення.

Нормами статті 122 Земельного Кодексу України (далі ЗК ) в редакції, чинній на час передачі у власність земельних ділянок, визначені повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування.

Сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (п.І ч.І ст.122 ЗК).

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб (ч.4 ст. 122 ЗК)

Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу, та земельні ділянки дна територіального моря, а також у користування земельні ділянки зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи (ч.8 ст. 122 ЗК).

Обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб (ч.5 ст.12 ЗК ).

Отже передача у власність або в користування земельних ділянок сільськогосподарського призначення на час прийняття Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області станом на 04.03.2021, 17.03.2021, 07.04.2021 року відбулась в межах визначеної частиною 4 ст. 122 ЗК України компетенції, повноваженнями на розпорядження цими землями Волинська обласна державна адміністрація ( зараз Волинська обласна військова адміністрація) наділена не була.

Станом на день виникнення спірних правовідносини у розділі Х Прикінцеві та перехідні положення ЗК був відсутній пункт 24, на який прокурор посилається у своїй апеляційній скарзі.

Та обставина, що після ухвалення наказів про передачу спірних земельних ділянок у приватну власність громадян набув чинності підпункт «в» п. 24 у розділі Х Прикінцеві та перехідні положення ЗК, яким, крім іншого, встановлено щодо перебування земель лісогосподарського призначення, з дня набрання чинності цим пунктом , у державній власності , не змінює тієї обставини, що на час виникнення спірних правовідносин права Волинської обласної військової державної адміністрації порушені не були, оскільки ці землі є землями сільськогосподарського призначення, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що прокурор звернувся в суд в інтересах держави в особі неналежного органу, що є підставою для відмови у позові.

Апеляційний суд відхиляє аргументи апеляційної скарги, у яких з посиланням на ст.7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України у системному зв`язку з нормами статей 19, 55 ЗК, статті 11 Лісового Кодексу прокурор робить висновок про належність спірних земельних ділянок до земель лісогосподарського призначення, оскільки такі доводи ґрунтуються на суб`єктивному тлумаченні виокремлених прокурором норм матеріального права та без урахуванням тих доказів, які є у матеріалах цієї справи. Зокрема, прокурором не враховано тієї обставини, що нормами Земельного Кодексу , який визначає категорії земель, не визначені критерії віднесення земельних ділянок до певної категорії, водночас, наведеними вище доказами, на які послався суд у своєму рішенні, підтверджується, що спірні земельні ділянки є землями сільськогосподарського призначення.

Прокурором не подано доказів, що відповідно до положень статті 20 ЗК у редакції, на час передачі спірних земельних ділянок у власність громадян, органами державної влади та місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень були прийняті рішення про віднесення цих земельних ділянок до земель лісогосподарського призначення та про зміну цільового призначення земельних ділянок сільськогосподарського призначення відповідно до розробленого проекту землеустрою за проектами землеустрою щодо відведення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Схема землеустрою та техніко-економічного обґрунтування використання земель 2015 року, на яку посилається прокурор на підтвердження цільового призначення землі, не є тим видом документації із землеустрою, яким встановлюється правовий режим земельної ділянки, оскільки ст. 20 ЗК містить норму про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як ділянки лісогосподарського призначення. Із змісту наданої прокурором схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання земель Колодяжненської сільської ради вбачається, що схема являє собою детальні рекомендації на майбутнє щодо раціонального використання земель, їх заліснення, передбачає, яким чином відбудеться трансформація сільськогосподарських земель, із складанням схеми по розмірах та площах земель, передбачає розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок та не доводить, що спірні земельні ділянки є землями лісогосподарського призначення.

Апеляційний суд відхиляє посилання прокурора в апеляційній скарзі на те, що цільове призначення спірних земельних ділянок встановлено Проєктом розмежування земель державної та комунальної власності, затвердженим розпорядженням голови Волинської ОДА від 28.12.2012 №573 яким масив, де розташовані спірні земельні ділянки, площею 46,5691 га (номер масиву на карті 304) віднесений до лісу (лісогосподарського призначення), оскільки на підставі матеріалів Проєкту розмежування не можливо встановити до якого розділу в таблицях були включені спірні земельні до та після виготовлення Проєкту, площа земель лісогосподарського призначення збільшена на 252 га без наведення обґрунтування, водночас в переліку земель, які не можуть передаватися до земель комунальної власності відсутні землі лісогосподарського призначення не надані у користування чи власність, а також землі СЛАТ «ТУР», водночас міститься вказівка, що відповідно до статті 6 Закону не можуть передаватися до земель комунальної власності і відповідно є землями державної власності 240 ділянок, зокрема лісогосподарські підприємства, водогосподарські підприємства, ДП Волинська станція луківництва, ПАВ «Волиньобленерго», ДП «Львівська залізниця», Служба автомобільних доріг.

У пункті 12 пояснювальної записки зазначено лише про землі запасу та землі не надані у користування чи власність в межах населених пунктів, відомості щодо таких земель за межами ( а спірні земельні ділянки розташовані за межами населеного пункту) населеного пункту, відсутні.

У пункті 10 Висновку державної експертизи землевпорядної документації висловлена вимога вказати цільове призначення земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів чи рішень уповноважених органів, доповнити матеріали інвентаризації земель. Така вказівка Висновку державної експертизи вказує на те, що визначене в схематичному плані цільове призначення земельних ділянок не підтверджено рішенням уповноважених органів, не враховано матеріалів інвентаризації земель. З урахуванням викладеного, суд першої інстанції правильно виснував, що в проєкті розмежування земель не враховувались матеріали Інвентаризації земель 1995, 1999 років, яким цільове призначення земельних з ділянок було визначено як земельні ділянки сільськогосподарського призначення.

Висновок суду першої інстанції про те, що Проєкт розмежування не відноситься до документації із землеустрою якою встановлюється чи змінюється цільове призначення землі грунтується на положеннях ст. 20 ЗК.

Відповідно до приписів статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно з нормами ст.79 ЦПК України, докази повинні відповідати критеріям належності, допустимості, достовірності, достатності.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стаття 80 ЦПК передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Наданий на підтвердження цільового призначення спірних земельних ділянок, як земель лісогосподарського призначення, Проєкт розмежування земель державної та комунальної власності, Схема землеустрою та техніко-економічного обґрунтування використання земель 2015 року, не відповідають критеріям достовірності та достатності доказів у зв`язку із зазначеними вище протиріччями і неточностями, неповнотою інформації що в них міститься, що унеможливлює встановити на їх підставі дійсні обставини справи.

Також апеляційний суд погоджується з правовою оцінкою судом першої інстанції висновку додаткової судової експертизи з питань землеустрою № 100/22-29 від 03.10.2022, та вважає цей висновок недостовірним доказом у цій цивільній справі, оскільки висновки експерта ґрунтуються на припущеннях Зокрема, експертом у мотивувальній частині висновку щодо розташування та цільового призначення земельних ділянок зазначається про відсутність координат поворотних точок меж земельних ділянок, вказується про ймовірність розташування однієї земельної ділянки в межах водоохоронної зони. Експерт не зазначив, які методи дослідження, за відсутності координат поворотних точок меж земельних ділянок, надали можливість визначити місце розташування цих земельних ділянок на землях лісогосподарського призначення.

Інші аргументи апеляцйної скарги зводяться до суб"єктивного тлумачення зібраних у справі доказів, цитування та аналізу норм матеріального права виходячи із суб"єктивної оцінки обставин справи, тому апеляіційним судом відхиляються.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмови у позові прокурора виходячи із доказів, які подані, тому відповідно до положень 375 ЦПК України, оскаржене рішення належить залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 382-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів

постановив:

Апеляційну скаргу позивача Першого заступника керівника Волинської обласної прокуратури залишити без задоволення.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 травня 2024 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді