ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1617/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №696/924/24 Категорія: на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіКарпенко О.В., Сіренко Ю.В.
секретарЛюбченко Т.М.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Кам`янського районного суду Черкаської області від 05.08.2024(повний текст складено 05.08.2024, суддя в суді першої інстанції Шкреба В.В.) про відмову у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту перебування на утриманні,

в с т а н о в и в :

у серпні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту перебування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на його утриманні.

Заява обґрунтована тим, що у шлюбі з ОСОБА_3 в них народилось двоє дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Син дружини від попереднього шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рідний батько якого помер, проживає разом із ними. Як дружина, яка перебуває у декретній відпустці, так і троє дітей повністю перебувають на його утриманні. З грудня 2023 року родина заявника отримала статус багатодітної сім`ї. Встановлення факту утримання неповнолітнього ОСОБА_7 необхідне заявникові для реалізації своїх прав передбачених п.3 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якого не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 05.08.2024 відмовлено у відкритті провадження у даній справі із посиланням на те, що існує позасудовий порядок встановлення факту перебування на утриманні дітей, а тому заява ОСОБА_2 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства в окремому провадженні.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, заявника надіслав засобами поштового зв`язку 02.09.2024 апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Зазначає, що метою його звернення до суду з вказаною заявою є отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації і іншого способу ніж судовий щодо встановлення факту утримання дітей до 18 років немає.

Також скаржник вказує, що відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2024 у справі №560/17953/21 справи про встановлення фактів належать до юрисдикції цивільного суду, а чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляду відповідних справ за правилами цивільного судочинства.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За приписами частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Звертаючись до суду із заявою у порядку окремого провадження, заявник ОСОБА_2 обґрунтовував її тим, що встановлення факту утримання ним неповнолітнього ОСОБА_4 є необхідним для подальшого вирішення питання щодо отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення (пункт 5 частини другої статті 293 ЦПК України).

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у ч. 1 ст. 315 ЦПК України, однак не є вичерпним.

Частинами 1, 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Схожі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №320/948/18, від 18.01.2024 у справі №560/17953/21.

Відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті.

Відповідно до п. 3 ч. 12 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин у разі перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, залежно від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, є неефективним, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України (п.п. 107, 116, 117 постанови ВП ВС від 18.01.2024 у справі №560/17953/21).

Отже, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вказана заява про встановлення факту, що має юридичне значення не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому, суд першої інстанції зазначаючи про те, що вказана заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства на підставі вимог п.1ч.1.ст186 ЦПК не роз`яснив заявнику, в порядку якого ж саме судочинства має розглядатися така заява.

Також колегія суддів не погоджується з висновком суду про позасудовий порядок розгляду вказаної заяви з наступного.

Суд, роз`яснивши заявнику право на оформлення документу про перебування дітей на утриманні заявник в позасудовому порядку та зазначивши, що орган місцевого самоврядування видає довідки про перебування дітей на утриманні заявника, не звернув уваги на те, що правом на отримання такої довідки наділені лише батьки або опікуни (піклувальники) таких дітей, яким заявник не являється.

Згідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2010 за № 209 «Деякі питання виготовлення та видачі посвідчень батьків багатодітної сім`ї та дитини з багатодітної сім`ї» вбачається, що багатодітною є сім`я, в якій подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі, разом проживає та виховує трьох і більше дітей, у тому числі кожного з подружжя.

Отже, надання сім`ї заявника статусу багатодітної свідчить про факт виховання ним трьох та більше дітей, однак він звернувся до суду з заявою про встановлення факту саме утримання ним цих дітей.

Згідно ч. 1 ст. 260 СК України, якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (ч. 1 ст. 268 СК України).

Виходячи з аналізу вищевказаних норм, Верховний Суд у постанові від 14.12.2023 №160/11228/23 зазначив, що заявник, перебуваючи у шлюбі з громадянкою, яка є матір`ю дітей, має право на участь у вихованні цих дітей (за умови проживання однією сім`єю). При цьому обов`язок щодо їх утримання у позивача (як вітчима) виникає за умови, якщо в останніх немає ні матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, а також суду потрібно перевірити чи отримує дитина відповідне пенсійне утримання від держави в зв`язку з втратою годувальника.

Відтак обов`язок вітчима щодо утримання дитини, з якою він проживає, не є безумовним, відповідно даний факт про перебування дитини на утриманні саме вітчима-заявника належить доводити перед судом відповідними доказами у справі в порядку цивільного судочинства.

Тому суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про відмову у відкриті провадження за заявою ОСОБА_2 щодо встановлення факту перебування на його утриманні дитини його дружини від іншого шлюбу з тих підстав, що дане питання може бути вирішено в позасудовому порядку і не може бути вирішено в порідку цивільного судочинства по суті заяви, у зв`язку із чим ухвала Кам`янського районного суду Черкаської області від 05.08.2024про відмову у відкритті провадження підлягає скасуванню, а цивільна справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Так відповідно до положень п.3 ст.379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу - задовольнити.

Ухвалу Кам`янського районного суду Черкаської області від 05.08.2024 у даній справі про відмову у відкритті провадження - скасувати.

Цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту перебування на утриманні - направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 22.10.2024.

Суддя-доповідач

Судді