Справа № 578/519/24
провадження № 2-др/578/3/24
21.10.2024 селище Краснопілля
Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 08.10.2024 відмовлено у позові Акціонерного товариства «Акцент-Банк» в особі представника Шкапенка Олександра Віталійовича до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 163425,03 грн.

11.10.2024 до суду надійшла заява представника відповідача (вх. № 3275/24-вх), у якій вона просила суд ухвалити додаткове рішення та стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 10000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

За змістом частини восьмої статті 142 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до положень статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відтак суд доходить висновку про вирішення питання про судові витрати шляхом ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини третьої вказаної статті суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

За змістом частини четвертої статті 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Ухвалою суду від 15.10.2024 прийнято до розгляду заяву представника відповідача адвоката Неговської І.В. про розподіл судових витрат у справі № 578/519/24, розгляд заяви призначено у судовому засіданні 21.10.2024 з повідомленням сторін.

У судове засідання 21.10.2024 сторони та їх представники не прибули.

18.10.2024 представник відповідача адвокат Неговська І.В. надіслала до суду заяву про розгляд заяви без участі сторони відповідача.

Позивач заперечень щодо поданої заяви не подавав, представника для участі у судовому засіданні не направив.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані заявником докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку, що заява представника відповідача підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Як вбачається з наявних у справі матеріалів, 05.08.2024 між відповідачем у справі - ОСОБА_2 (Замовник) та адвокатом Неговською Іриною Володимирівною (Адвокат) укладено договір № 05-08/24 про надання правової (правничої) допомоги. Згідно п. 1.1. угоди Адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених Договором, а Замовники зобов`язані оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені Сторонами.

Згідно п. 4.1. Договору умови та порядок розрахунків з Адвокатом за надання правової допомоги, визначаються Сторонами в додатках до цього Договору.

Згідно п. 1 Додатку №1 до Договору даний додаток визначає порядок оплати юридичних послуг Адвокату за надання професійної правничої допомоги ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у справі №578/519/24 за позовом АТ «Акцент Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Адвокат зобов`язується здійснювати представництво та захист інтересів Замовника у Краснопільському районному суді Сумської області.

Умовами Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги встановлено розмір та порядок внесення Замовником гонорару за надання Адвокатом правової допомоги, а саме - гонорар твердій (фіксованій) сумі в розмірі, що еквівалентна 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок, який виплачується Клієнтом на користь Адвоката.

09.10.2024 між Адвокатом та Замовником підписаний Акт №1 здачі-приймання виконаних правових послуг за договором надання правової (правничої) допомоги, який містить перелік наданих Адвокатом послуг, а саме: надання професійної правової (правничої) допомоги (ознайомлення з матеріалами справи, судовою практикою по аналогічним спорам, формулювання правової позиції, складання та надсилання відзиву на позовну заяву, заперечення на позовну заяву, інших процесуальних документів, участь у судових засіданнях по справі). Загальна вартість вказаних послуг склала 10000 грн.

Згідно квитанції №01/10.10.2024 адвокатом Неговською І.В. отримано від громадянина ОСОБА_2 на підставі договору про надання правової допомоги №05-08/24 від 05.08.2024 10 000 грн.

За змістом пункту 1 частини другої статті 137, частини восьмої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України).

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 20.12.2019 у справі № 903/125/19.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.

Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18.

Таким чином, беручи до уваги обсяг наданої адвокатом як представником позивача правової допомоги у справі № 578/519/24 суд доходить висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 10 000,00 грн є співмірним із складністю справи та обсягом наданої адвокатом правової допомоги, гонорар який сплатив відповідач на користь адвоката відповідає критеріям реальності (дійсності та необхідності) та розумності розміру гонорару, враховує складність справи, її конкретні обставини, ціну позову, кваліфікацію та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини, від позивача до суду не надходило заперечень щодо заявленого до відшкодування розміру витрат на правничу допомогу, а тому заява представника відповідача про розподіл судових витрат та стягнення з позивача на користь відповідача 10 000 грн витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись статтями 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника відповідача адвоката Неговської І.В. про розподіл судових витрат у справі № 578/519/24 задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-Банк», вул. Батумська, буд. 11, м. Дніпро, 49074, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Видати виконавчий лист після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо додаткове рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство «Акцент-Банк», місцезнаходження юридичної особи: вул. Батумська, буд. 11, м. Дніпро, 49074,

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

Суддя Ю.О. Зеря