Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Шумило Н.Б.

за участю секретаря судового засідання Кравчук А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин справи

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою в якій просить встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем проживання в АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території України в АДРЕСА_1 , померла її мати ОСОБА_2 . На момент смерті її мати була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть № НОМЕР_1 від 27.04.2024, однак таке не є належним документом.

Отримати свідоцтво про смерть для здійснення реєстрації смерті у відділі державної реєстрації актів цивільного стану України вона не має можливості, оскільки вказаним відділом відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 .

Зазначає, що встановлення даного факту є необхідним їй для державної реєстрації смерті матері та реалізації спадкових прав.

Вказує, що її мати померла на території України, яка входить до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022. Відповідно на цій території Донецької області, яка є окупованою, органи державної влади та місцевого самоврядування України не функціонують. Враховуючи наведене у неї виникла необхідність звернутися до суду.

Процесуальні дії по справі, заяви учасників

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14.10.2024 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху. Заявник 17.10.2024 року усунуто зазначені в ухвалі недоліки.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.10.2024 року дану заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, призначено судове засідання, про що повідомлено учасників справи.

Заявник у судове засідання не з?явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, при цьому, 21.10.2024 року до суду подала заяву у якій просить розгляд заяви проводити без її участі.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності заявника, що відповідає вимогам ч.3 ст. 211 ЦПК України.

Заінтересована особа у судове засідання не направила свого повноважного представника, хоча належним чином повідомлялась про дату, час і місце розгляду справи, заяв про відкладення розгляду та пояснень на заяву до суду не надходило.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом

Cудом встановлено, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі В. Рогачик Верхнерогачинського району Херсонської області, що підтверджується копією паспорта громадянина України серія НОМЕР_2 , виданого Будьонівським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області 17 січня 20001. Також з вказаної копії паспорта громадянина України вбачається, що ОСОБА_2 з 03 квітня 1991 року прописана АДРЕСА_1 .

Згідно копії свідоцтва про смерть НОМЕР_3 від 27.04.2024 року виданого Будьонівським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції слідує, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. В. Рогачик Верхнерогачинський район Херсонська область померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 27.04.2024 року зроблено запис акту про смерть № 479, місце смерті місто Донецьк Будьнівський район (записи у такому здійснено на російській мові).

Копією довідки про причини смерті від 27.04.2024 підтверджується, що ОСОБА_2 , 1930 р.н., дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті атеросклеретична хвороба серця.

Крім того, з доданої до заяви копії свідоцтва про народження НОМЕР_4 вбачається, що « ОСОБА_3 » (заявник) народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , її батьками записані: батько « ОСОБА_4 », мати « ОСОБА_2 », записи у такому на російській мові.

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_5 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уклали шлюб 21.01.1977 р. Після укладення шлюбу присвоєно прізвища, чоловіку « ОСОБА_7 », дружині « ОСОБА_7 ».

Також судом встановлено, що 17.10.2024 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції письмово відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Позиція суду та оцінка доводів

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Частиною 1 ст. 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Згідно із п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

За роз`ясненнями п. 13 вказаної Постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

У відповідності до п.1, 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров`я, де настала смерть, та інших осіб.

Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням не судових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Як вбачається з матеріалів справи із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 звернулася її дочка ОСОБА_1 , що підтверджується долученими копіями документів.

На підтвердження обставини, які викладені у заяві заявником подано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 ДНР № НОМЕР_6 від 27.04.2024 року виданого Будьонівським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції та копією довідки про причини смерті від 27.04.2024 відділу судмедекспертизи.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що заявник звертався із заявою до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції для державної реєстрації смерті матері ОСОБА_2 , однак 17.10.2024 їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті, оскільки до заяви не додано встановлений чинним законодавством України документ, який є підставою для державної реєстрації смерті.

Місто Донецьк є тимчасово окупованою територією відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року №254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» та меж і переліку районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, затверджених Указом Президента України від 7 лютого 2019 року № 32/2019.

Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07 листопада 2014 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» визначено, що м.Донецьк відносяться до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 120 Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Крім того, у відповідності до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території України та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь - який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ст.18 Закону України «Про забезпечення прав в свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

07 травня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання правового режиму на тимчасово окупованій території України», яким, зокрема, частину третю статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» доповнено словами «крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану».

Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Зокрема у справах проти Туреччини (зокрема, «Lоizidou v. Тиrкеу», «Сургus v. Тиrкеу»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Моzег v. Thе Republicof Moldova and Russia», «Ilasuаnd Оthers v. Моldovа and Russia») Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Як вбачається із заяви встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідне заявниці для державної реєстрації смерті матері та реалізації права на спадкування, проте заявниця не може у встановленому законом порядку зареєструвати факт смерті своєї матері, тому що отримане нею свідоцтво про смерть видане органами, що діють на тимчасово окупованій території Україні не мають на території України юридичної сили.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи надані заявником документи, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

На підставі викладеного, з метою захисту законних прав та інтересів громадян України на тимчасово окупованій території, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд вважає за необхідне задовольнити заяву, оскільки встановлення даного факту породжує для заявника певні правові наслідки.

Відповідно до п.4 ст.317 ЦПК ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Крім того, приписами п.8 ч.1 ст. 430 ЦПК України встановлено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 315, 317, 319, 430 ЦПК України, ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Ужгороді Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті, - задовольнити.

Встановити факт смерті громадянки України, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території України в м. Донецьк Донецької області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: Ужгородський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), , місцезнаходження: м. Ужгород, вул. Небесної Сотні, 5.

Повне рішення суду складено 21 жовтня 2024 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області Н.Б. Шумило