Справа № 450/2534/23 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/789/24 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретаря: Салати Я.І.

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївни, про визнання незаконними та скасування свідоцтв, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївни, про визнання незаконними та скасування свідоцтв.

Позовні вимоги мотивувала тим, що 12 серпня 2022 року за нею державним реєстратором відділу «Центр надання адміністративних послуг Заболотівської сільської ради Львівської області» Золочівською О.М. зареєстровано право власності на майно, що складається з будівлі механічної майстерні «Б-1», приміщення котельні «Г-1», які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на підставі постанови та акту приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Білецького І.М. про передачу їй у власність вказаних приміщень в рахунок погашення заборгованості Приватної агрофірми «Нива» в межах виконавчого провадження № 69605798, в якому вона була стягувачем.

В подальшому їй стало відомо, що наказом Міністерства юстиції України № 12/5 від 02 січня 2023 року задоволено скаргу ОСОБА_3 та скасовано рішення державного реєстратора №№ 64472403, 64472220 від 12 серпня 2022 року, на підставі яких вона зареєструвала право власності не вказані вище приміщення. Зазначене рішення нею оскаржується в межах цивільної справи № 450/531/23.

У зв`язку зі скасуванням рішень державного реєстратора, ОСОБА_3 13 січня 2023 року зареєструвала право власності на згадане вище майно, та отримала від третьої особи по справі оскаржувані свідоцтва, підставою видачі яких були акти приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Баірової Н.М. про проведені електронні торги.

Позивачка вважала, що державна реєстрація права власності на згадані вище приміщення за ОСОБА_3 , а також видані на її підставі свідоцтва є незаконними, оскільки рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 червня 2020 року по справі № 450/1572/19 електронні торги, у яких брала участь відповідачка, а також видані останній акти про проведенні електронні торги від 16 квітня 2018 року визнано недійсними. Вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 17 травня 2021 року, яка, як і рішення суду першої інстанції, залишена без змін постановою Верховного Суду від 08 лютого 2023 року.

Враховуючи наведене, відповідачка зареєструвала право власності на вищезгадане майно та отримала оскаржувані свідоцтва після набрання законної сили судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, якими визнано недійсними згадані вище електронні торги та акти про проведені електронні торги, на яких ОСОБА_3 придбала вказане майно, а справа № 450/1572/19 перебувала в провадженні Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

З огляду на вказане, просила визнати незаконними та скасувати свідоцтва, зареєстровані в реєстрі за №№ 101, 102, видані приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Барбуляк Х.М. 13 січня 2023 року, про те, що ОСОБА_3 належать на праві власності майно, що складається з будівлі механічної майстерні «Б-1», приміщення котельні «Г-1», які розташовані за адресою АДРЕСА_1 та судові витрати.

Оскаржуваним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 лютого 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївни, про визнання незаконними та скасування свідоцтв відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що нотаріус позбавлений права видавати Свідоцтва про придбання майна із прилюдних торгів, якщо відповідні Акти про проведені електронні торги, які видаються виконавцем та підставою для вчинення цієї нотаріальної дії, були визнані недійсними судовим рішенням, що набрало законної сили.

Вказує, що нотаріально посвідчені Свідоцтва, згідно із якими ОСОБА_3 нібито набула право власності на об`єкти нерухомості «Б-1» та «Г-1» та на підставі яких була проведена державна реєстрація цього права, були видані останній на підставі недійсних Актів про проведені електронні торги від 16квітня 2018 року у виконавчому провадженні №55756171.

Зазначає, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Стверджує, що на момент звернення до нотаріуса ОСОБА_5 із проханням видати їй Свідоцтва, про придбання майна із прилюдних торгів ОСОБА_3 не мала і не має станом на даний час жодних прав на приміщення механічної майстерні «Б-1», загальною площею 781,7 кв.м. та будівлі приміщення котельні «Г-1», загальною площею 116,9 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Просить рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення яким її позовні вимоги задовольнити.

08 серпня 2024 року представником ОСОБА_3 адвокатом Качмаром І.О. подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 у якому просив суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення Пустомитівського районного суду Львівської області залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 лютого 2024 року скасуванню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про те, що обраний ОСОБА_1 спосіб захисту - визнання незаконними та скасування свідоцтв від 13 січня 2023 року видані приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Баіровою Н.М. про придбання ОСОБА_3 приміщення механічної майстерні «Б-1», загальною площею 781,7 кв.м. та будівлі приміщення котельні «Г-1», загальною площею 116,9 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 з прилюдних торгів не відповідає належному способу захисту права. Оскаржувані свідоцтва видані у порядку та у спосіб, встановлені законодавством України.

З таким висновком суду погодитися не можна із наступних підстав.

Судом та матеріалами справи встановлено, що 12 серпня 2024 року ОСОБА_1 було набуто у приватну власність нерухоме майно, а саме: приміщення механічної майстерні «Б-1» та будівлю приміщення котельні «Г-1», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (копії витягів із ДРРП є при справі). Зазначені нежитлові приміщення набуто нею в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Зокрема, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Біленького Ігоря Мироновича перебувало виконавче провадження ВП №69605798 з примусового виконання виконавчого листа №21-0906/21, виданого 30 травня 2022 року Львівським апеляційним судом. Згадане виконавче провадження було відкрито постановою приватного виконавця Біленького Ї.М. від 10 серпня 2022 року (т.1 а.с.8).

У виконавчому провадженні ВП №69605798 ОСОБА_1 мала статус стягувача, а боржником була Приватна Агрофірма «НИВА» (ідентифікаційний код СДГТІОУ 00854363).

При відкритті цього виконавчого провадження 10 серпня 2022 року приватним виконавцем Білецьким І.М. було постановлено накласти арешт на нерухоме майно боржника, а саме па приміщення механічної майстерні «Б-1», загальною площею 781,7 кв.м. та будівлі приміщення котельні «Г-1», загальною площею 116.9 кв.м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належали боржнику Приватній Агрофірмі «НИВА».

У подальшому, 10 серпня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким І.М. на підставі ч. 8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено Постанову та Акт про передачу ОСОБА_1 як стягувану у власність, в рахунок погашення боргу, нерухомого майна, а саме: приміщення механічної майстерні «Б-1», загальною площею 781,7 кв.м. та будівлі приміщення котельні «Г-1», загальною площею 116,9 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.10-11;12-13)

Зазначені Постанова та Акт є чинними, а тому їх дійсність (чинність) презюмується.

Витягами з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №№ 307210182, 307208907 від 12 серпня 2022 року стверджується, що 11 серпня 2022 року ОСОБА_1 зареєструвала право власності на вищезгадане майно.

Підставою внесення записів є рішення державного реєстратора Відділу «Центр надання адміністративних послуг Заболотцівської сільської ради» Львівської області Золочівської О.М. №№ 64472403, 64472220 від 12 серпня 2022 року.

Водночас, наказом Міністерства юстиції України № 12/5 від 02 січня 2023 року скасовано рішення №№ 64472403, 64472220 від 12 серпня 2022 року, прийняті державним реєстратором Відділу «Центр надання адміністративних послуг Заболотцівської сільської ради» Львівської області Золочівською О.М.

Як встановлено судом, вказане рішення Міністерства юстиції оскаржене ОСОБА_1 до Пустомитівського районного суду Львівської області, у зв`язку з чим відкрито провадження у справі № 450/531/23.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 січня 2024 року по справі № 450/531/23, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково та визнано за нею право власності на вищезгадане майно.

Водночас, у задоволенні позовних вимог про визнання незаконним і скасування наказу Міністерства юстиції України № 12/5 від 02 січня 2023 року позивачці відмовлено.

Враховуючи те, що рішення про державну реєстрацію права власності на вищезгадане майно за ОСОБА_1 було скасовано наказом Міністерства юстиції України № 12/5 від 02 січня 2023 року, а Верховним Судом 12 липня 2021 року було зупинено виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 червня 2020 року та постанови Львівського апеляційного суду від 17 травня 2021 року у справі №450/1572/19 до закінчення їх перегляду у касаційному суді, ОСОБА_3 13 січня 2023 року отримала оскаржувані свідоцтва, та того ж дня, на їх підставі зареєструвала право власності на таке майно, що підтверджується витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №№ 320149512, 320150395 від 13 січня 2023 року.

Згідно із Свідоцтвом, зареєстрованим в реєстрі за номером 101 та виданим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Барбуляк Х.М. 13 січня 2023 року остання посвідчила, що відповідно до статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акта про проведені електронні торги, складеного ОСОБА_6 , приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області, «16» квітня 2018 року, ОСОБА_3 належить па праві власності майно, що складається із: будівлі механічної майстерні «Б-1», загальною площею 781,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 904 400,00 гривень (т.1 а.с.16).

Згідно із Свідоцтва, зареєстрованого в реєстрі за номером 102 та виданого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Барбуляк Х.М. 13 січня 2023 року, остання посвідчила, що відповідно до статті 61 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акта про проведені електронні торги, складеного ОСОБА_6 , приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області, «16» квітня 2018 року, ОСОБА_3 належить на праві власності майно, що складається із: приміщення котельні «Г-1», загальною площею 116,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 153 000,00 гривень (т.1 а.с.17).

На підставі вищезазначених Свідоцтв, право власності на згадані об`єкти нерухомості - будівля механічної майстерні «Б-1» та приміщення котельні «Г-1», розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (надалі - об`єкти нерухомості «Б-1» та «Г-1»), цього ж дня - було зареєстровано за ОСОБА_3 , що підтверджується Витягами із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1 а.с.18-19).

Однак, видача Свідоцтв нотаріусом, про право власності ОСОБА_3 на об`єкти нерухомості «Б-1» та «Г-1» здійснені безпідставно, з порушенням законодавства яке було чинним на той час.

Так, рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 червня 2020 року у справі №450/1572/19 було визнано недійсними електронні торги з реалізації нерухомого майна, а саме: будівлі механічної майстерні літ. «Б-1», загальною площею 781,7 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що продана згідно протоколу проведення електронних торгів №326005 від 10 квітня 2018 року по лоту №270653; будівлі, приміщення котельні літ. «Г-1» загальною площею 116.9 кв. м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що продана згідно протоколу проведення електронних торгів №326006 від 10 квітня 2018 року по лоту №270658; визнано недійсними Акти про проведені електронні торги від 16 квітня 2018 року, видані ОСОБА_3 у виконавчому провадженні №55756171 (т.1 а.с.20-33).

Постановою Львівського апеляційного суду від 17 травня 2021 року рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 червня 2020 року у справі №450/1572/19 було залишено без змін (т.1 а.с.34-44).

Отже, на момент, коли ОСОБА_3 подавала до приватного нотаріуса Барбуляк Х.М. заяви про державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомості «Б-1» та «Г-1» 13 січня 2023 року прилюдні торги з реалізації зазначеного майна вже були визнанні недійсними згідно рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 червня 20220 року залишеного без змін згідно постанови Львівського апеляційного суду від 17 травня 2021 року, а справа №450/1572/19 перебувала у провадженні суду касаційної інстанції за її ж касаційною скаргою.

ОСОБА_7 13 січня 2023 року скрила від приватного нотаріуса Барбуляк Х.М. наявність рішень суду першої та апеляційної інстанції у справі №450/1572/19 і остання (без остаточного рішення касаційної інстанції) видала їй свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомості - будівлю механічної майстерні «Б-1» та приміщення котельні «Г-1», розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (надалі - об`єкти нерухомості «Б-1» та «Г-1»).

Касаційний цивільний суд своєю постановою від 08 лютого 2023 року, прийнятою у рамках цивільної справи №450/1572/19, рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 червня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 17 травня 2021 року залишив без змін, підтвердивши незаконність проведення 10 квітня 2018 року прилюдних торгів, згідно яких ОСОБА_3 набула право власності на спірне нерухоме майно.

Відповідно до статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів): видають свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися. Частиною 1 ст. 72 цього ж закону внормовано, що придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів (аукціонів) оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням такого майна шляхом видачі набувачу відповідного свідоцтва на підставі документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Свідоцтво про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів видається нотаріусом на підставі акта про проведені публічні торги, складеного державним виконавцем та затвердженого начальником відповідного відділу державної виконавчої служби або приватним виконавцем (пп. 3.1. п. 3 глави 12 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Мін тосту від 22 лютого 2012 № 296/5).

Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, визначено, що Акт про проведений електронний аукціон є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронного аукціону, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведений електронний аукціон (п. 8 розділу X).

Як встановлено п. 4 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав па нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів.

Системний аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку про те, що нотаріус позбавлений права видавати Свідоцтва про придбання майна із прилюдних торгів, якщо відповідні Акти про проведені електронні торги, які видаються виконавцем та є підставою для вчинення цієї нотаріальної дії, були визнані недійсними судовим рішенням, що набрало законної сили.

Дійсно, станом на 13 січня 2023 року рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 11 червня 2020 року та постанова Львівського апеляційного суду від 17 травня 2021 року у справі №450/1572/19 були зупинені згідно ухвали Верховного Суду від 12 липня 2021 року, однак це не давало право приватному нотаріусу Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Х.М. видавати ОСОБА_3 оспорювані Свідоцтва про право власності на об`єкти нерухомості - будівлю механічної майстерні «Б-1» та приміщення котельні «Г-1», розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (надалі - об`єкти нерухомості «Б-1» та «Г-1») без остаточного вирішення справи №450/1572/19.

З наведених фактичних обставин випливає, що нотаріально посвідчені Свідоцтва, згідно із якими ОСОБА_3 набула право власності на об`єкти нерухомості «Б-1» та «Г-1» та на підставі яких була проведена державна реєстрація цього права, були видані останній на підставі недійсних Актів про проведені електронні торги від 16 квітня 2018 року у виконавчому провадженні №55756171.

Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч.1 ст. 216 ІДК України).

На момент звернення до нотаріуса Барбуляк Х.М. із проханням видати їй Свідоцтва про придбання майна із прилюдних торгів ОСОБА_8 не мала жодних прав на приміщення механічної майстерні «Б-1», загальною площею 781,7 кв.м. та будівлі приміщення котельні «Г-1», загальною площею 116,9 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Верховенство права, будучи одним з основних принципів демократичного суспільства, передбачає судовий контроль над втручанням у право власності кожної людини.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частини перша та друга статті 15 ЦК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина друга статті 16 ЦК України).

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути (частина друга статті 16 ЦК України): визнання права: визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди: відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (частина друга статті 16 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі № 910/11702/18 зазначено, що надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Так, Європейський суд з прав людини (далі - ССПЛ) у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» («Chahal v. The United Kingdom», заява № 22414/93. п. 145) зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ССПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Зміст зобов`язань за статтею 13 Конвенції також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (дивитись рішення ССПЛ від 05 квітня 2005 року у справі «Афанасьєв проти України» («Afanasyev v. Ukraine», заява № 38722/02). п. 75)).

Спрямованість норми статті 13 Конвенції зобов`язує національні органи забезпечити особам ефективний засіб юридичного захисту, тобто якраз забороняє безпідставну відмову в захисті права з формальних міркувань, тим більше, що сама позивачка ОСОБА_1 вважає заявлений спосіб ефективним для неї.

Безпідставним є обмеження осіб у способах захисту їх прав шляхом оцінки різної міри їх ефективності, якщо вони всі так чи інакше призводять до бажаного результату - відновлення порушеного права та/або захисту законного інтересу. Власник майна в жодному разі не може бути обмежений в абсолютному праві вимагати визнання недійсним будь-якого правочину чи скасування незаконного документу, який стосується його майна.

Як вже зазначалося вище - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ч. 1 ст. 216 ЦК України).

З огляду на зазначене, колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції та доводами представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Качмара І.О. зазначених у відзиві на апеляційну скаргу та клопотанні від 03 жовтня 2024 року (про практику Верховного Суду у даних правовідносинах) про те, що ОСОБА_1 обрала неефективний спосіб захисту, адже ніяк не можуть вважатися законними оскаржувані Свідоцтва, оскільки вони були видані на підставі недійсних Актів про проведені електронні торги від 16 квітня 2018 року у виконавчому провадженні №55756171 і це підтверджено рішеннями судів всіх інстанцій в Україні.

У постанові Верховного Суду від 07 лютого 2024 року по справі №295/434/22 (61-10948св23) міститься висновок про те, що формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанню судового рішення та є порушенням» статті 6 Конвенції.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції проявив надмірний формалізм при вирішенні даної справи, що фактично стало перешкодою досягнення правової визначеності у спірних правовідносинах, та відновленні порушених прав ОСОБА_1 .

З врахуванням наведеного апеляційна скарга підлягає до задоволення, рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 лютого 2024 року скасуванню на підставі пп.1-3 ч.1 ст.376 ЦПК України з постановленням нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 07 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за номером 101, видане приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Барбуляк Х.М. 13 січня 2023 року про те, що ОСОБА_3 належить на праві власності майно, що складається із: будівлі механічної майстерні «Б-1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати незаконним та скасувати свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за номером 102, видане приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Львівської області Барбуляк Х.М. 13 січня 2023 року про те, що ОСОБА_3 належить на праві власності майно, що складається із: приміщення котельні «Г-1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5 367 гривень судових витрат.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2024 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.