Справа № 503/2297/24
Провадження № 2/503/634/24
УХВАЛА

21 жовтня 2024 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В., розглянувши заяву про самовідвід судді у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

До Кодимського районного суду Одеської області надійшли матеріали за позовом ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, які були зареєстровані та оформленні у цивільну справу № 503/2297/24.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2024 року визначено головуючого суддю (суддю-доповідача) Вороненка Д.В.

Згідно вимог ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

21.10.2024 року суддя Вороненко Д.В. заявив про самовідвід у даній справі.

Згідно ч.1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII (надалі за текстом Закон), суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

У відповідності до ч.2 ст. 9 Закону, суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В свою чергу, згідно положень пункту 2.5 застосування принципу «Об`єктивність» Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 р. (далі - Бангалорські принципи), суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Окрім того, згідно положень пункту 5.3 застосування принципу «Рівність» Бангалорських принципів, суддя виконує судові функції, належним чином враховуючи інтереси всіх осіб, а саме, серед інших, сторін у справі, співробітників суду, не розрізняючи осіб на підставах, що не є суттєвими для належного відправлення таких функцій.

Згідно з пункту 12 висновку N 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» від 01.01.2001 незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

У пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007 р. наголошується на тому, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо, серед іншого, є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Водночас у ст. 15 Кодексу суддівської етики передбачено, що суддя заявляє самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законом.

Відповідно до положень пункту 5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, а ніж ті, що зазначенні у пунктах 1-4 частини першої зазначеної статті.

При наданні оцінки дійсної наявності або відсутності підстав для відводу (самовідводу) судді з підстави, передбаченої пунктом 5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, суд враховує положення пункту 1.1 Розділу І Правил організації ефективного цивільного судочинства затверджені рішенням Ради суддів України № 14 від 28.02.2020, які розміщенні на офіційному веб-сайті Одеського апеляційного суду на порталі судової влади України за посиланням https://oda.court.gov.ua/sud4813/inshe/1/, згідно яких та обставина, що учасником справи є працівник апарату цього суду, в розумінні пункту 5 ч.1 ст. 36 ЦПК України не може саме по собі визнаватися «іншими обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді», за винятком обставин, що свідчать про наявність прямого підпорядкування головуючому по справі вказаного учасника справи.

Згідно положень пункту 3 ч.1 ст. 24 та ч.4 ст. 155 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII, пункту 9 розділу III Типового положення про апарат суду затвердженого Наказом Державної судової адміністрації України 08.02.2019 року № 131 та змісту типової посадової інструкції керівника апарату місцевого суду, яка є Додатком 2 до Наказу Державної судової адміністрації від 13.01.2021 р. № 9 (у редакції Наказу Державної судової адміністрації від 17.10.2023 р. № 486), безпосереднім керівником керівника апарату місцевого суду є голова місцевого суду.

Таким чином в даному випадку наявна саме обставина прямого підпорядкування відповідача як керівника апарату суду головуючому по справі, оскільки суддя Вороненко Д.В. обіймає в Кодимському районному суді Одеської області адміністративну посаду голови суду.

Згідно ч.1 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

При цьому, згідно положень ч.1 і 9 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Ураховуючи зазначене вище та за існуючих обставин вважаю, що заява про самовідвід обґрунтована у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 36, 39-41 ЦПК України,

постановив:

Задовольнити самовідвід судді Вороненка Д.В. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Матеріали цивільної справи № 503/2297/24 передати до канцелярії Кодимського районного суду Одеської області, у відповідності до ч.1 ст. 41 ЦПК України, для проведення повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями Кодимського районного суду Одеської області з метою визначення іншого судді для її розгляду у порядку, встановленому статтею 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Д.В. Вороненко