Справа №635/6161/24
Провадження №2-о/635/136/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Назаренко О.В.,

за участі секретаря судового засідання Літінської Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_18, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог та доводів заявниці.

19.06.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Кліщіївка, Бахмутський район, Донецька область, Україна під час виконання бойового завдання, та жінки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків, у період з 01.02.2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_15 року (момент загибелі військовослужбовця), про встановлення факту перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Кліщіївка, Бахмутський район, Донецька область, Україна, станом на дату смерті військовослужбовця - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

19.06.2024 разом із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні представником заявниці ОСОБА_1 подана заява про виклик свідків.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Кліщіївка, Бахмутський район, Донецька область, Україна, та жінка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мали взаємні права та обов`язки у період з 01.02.2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_15 року - момент загибелі військовослужбовця.

У чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Кліщіївка, Бахмутський район, Донецька область, Україна, та жінки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу народилася донька ОСОБА_4 від 25 вересня 2010 року, яку вони разом виховували до моменту загибелі військовослужбовця від ІНФОРМАЦІЯ_15 року.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який був діючим на момент загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 , що було затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» Верховною Ради України від 24.02.2022 № 2102-IX»», Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26.07.2023 № 451/2023 (продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб).

Військовозобов`язаний ОСОБА_3 08 березня 2023 року на підставі Указу Президента України № 59/2023 від 06.02.2023р. призваний у Збройні Сили України по мобілізації Начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Солдат призваний по мобілізації ОСОБА_3 перебував на військовий службі у військовій частині НОМЕР_3 до моменту загибелі.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 від 22.11.2023р., актовий запис № 6998 виходить, що ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 33 років в селі Кліщіївка, Бахмутського району, Донецької області, України.

Заявниця вказала, що вона як цивільна дружина, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) перебувала на утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Кліщіївка, Бахмутський район, Донецька область, Україна, станом на дату смерті військовослужбовця - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Заявниця зазначила, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та факту перебування фізичної особи утриманні заявниці необхідне для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця, яка передбачена Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Рух справи.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 25 червня 2024 року N 635/6161/24 відкрито провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_6 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні та призначено справу до розгляду.

08 липня 2024 року через систему "Електронний суд" на адресу суду надійшла заява представника ОСОБА_1 про залучення в якості заінтересованої особи - ІНФОРМАЦІЯ_16 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_18, юридична адреса: АДРЕСА_10 (вхідна коресп.), +38 (вихідна коресп.), НОМЕР_19 (гаряча лінія), e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_17) в цивільну справу N 635/6161/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_6 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, що розглядається в порядку окремого провадження в Харківському районному суді Харківської області (суддя Назаренко О.В.).

10 липня 2024 року до суду надійшла заява представника ІНФОРМАЦІЯ_18 ОСОБА_14 про вступ у справу в якості заінтересованої особи.

16 липня 2024 року представник заявниці - адвокат Мизиненко Ірина Олександрівна подала до суду клопотання про розгляд заяви про залучення в якості заінтересованої особи - ІНФОРМАЦІЯ_16 в цивільну справу №635/6161/24 без участі заявника та її представника та просила її задовольнити.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 липня 2024 року № 635/6161/24 задоволено заяву представника ОСОБА_1 про залучення в якості заінтересованої особи - ІНФОРМАЦІЯ_16 в цивільну справу N 635/6161/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_6 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, та заяву представника ІНФОРМАЦІЯ_18 ОСОБА_14 про вступ у справу в якості заінтересованої особи - задоволено. Залучено до участі у цивільну справу №635/6161/24 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_6 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, заінтересовану особу - ІНФОРМАЦІЯ_18 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_18, юридична адреса: АДРЕСА_11

Судом направлено Міністерству оборони України копію заяви з доданими до неї матеріалами, копію ухвали суду та встановлено строк протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання ухвали суду про залучення в якості заінтересованої особи для подання до суду пояснення щодо предмета заяви, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи, про що суду необхідно надати документи, що підтверджують таке надіслання (надання).

23 вересня 2024 року від представника ІНФОРМАЦІЯ_16 - ОСОБА_15 до системи «Електронний суд» надійшов електронний документ - пояснення від Міноборони на заяву про встановлення юридичного факту, відповідно до яких просить відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 ; залучити у я кості третьої особи мати заявниці ОСОБА_2 ; витребувати від нотаріальної контори за місцем проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 матеріали спадкової справи у разі її відкриття; витребувати від ІНФОРМАЦІЯ_5 пакет документів, які були направлені на розгляд комісії Міноборони у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 ; розгляд справи провести у відсутність представника Міноборони.

24 вересня 2024 року від представника заявниці - ОСОБА_1 до системи «Електронний суд» надійшов електронний документ - заперечення на пояснення від Міноборони на заяву про встановлення юридичного факту.

Участь у справі сторін та інших учасників справи.

Заявниця ОСОБА_1 з`явилася у судове засідання, заявлені вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків, про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні підтримала та прохала задовольнити їх у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - ІНФОРМАЦІЯ_16 в судове засідання не з`явився, в поданих поясненнях просив розгляд справи провести у відсутність представника Міноборони.

Заінтересована особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 в судове засідання не з`явився, пояснення (заперечення) не подав, про час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Матеріали справи містять заяву про розгляд справи без участі представника, заяву вирішити на розсуд суду.

Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч.3 ст.211 ЦПК України).

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст.223 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу здійснювалось за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З приводу факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків суд зазначає наступне.

Заявниця просила встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Кліщіївка, Бахмутський район, Донецька область, Україна під час виконання бойового завдання, та жінки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків, у період з 01.02.2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_15 року (момент загибелі військовослужбовця), факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Кліщіївка, Бахмутський район, Донецька область, Україна, станом на дату смерті військовослужбовця - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Так, звертаючись до суду, заявниця зазначила, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків та факту перебування фізичної особи утриманні заявниці необхідне для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця, яка передбачена Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який був діючим на момент загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 , що було затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» Верховною Ради України від 24.02.2022 № 2102-IX»», Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26.07.2023 № 451/2023 (продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб).

Згідно із записами військового квитка серія НОМЕР_5 від 25.03.2023 року, військовозобов`язаний ОСОБА_3 08 березня 2023 року на підставі Указу Президента України № 59/2023 від 06.02.2023р. призваний у Збройні Сили України по мобілізації Начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Наказом командира Військової частини НОМЕР_3 від 17.03.2023р. № 76 ОСОБА_3 на посаді сержанту резерву був зарахований до особового складу (списків) ВЧ НОМЕР_3 .

Згідно з довідкою від 07.08.2023р. № 3159 виданою Військовою частиною НОМЕР_3 виходить, що солдат ОСОБА_3 призваний по мобілізації перебував на військовий службі у військовій частині НОМЕР_3 до моменту загибелі.

Відповідно до довідки від 11.01.2024р. № 42/2 виданою ВЧ НОМЕР_3 , ОСОБА_4 . випливає, що загиблий солдат ОСОБА_3 дійсно брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в н.п. Кліщіївка, Бахмутського району, Донецької області. Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 02.01.2024 № 2.

У витязі з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії № 518 від 14.02.2024 року зазначено, що травма солдата ОСОБА_3 - «Вибухове руйнування тіла», тобто ТРАВМА І ПРИЧИНА СМЕРТІ, ТАК, ПОВ`ЯЗАНІ ІЗ ЗАХИСТОМ БАТЬКІВЩИНИ.

Згідно зі свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 від 22.11.2023р., актовий запис № 6998 виходить, що ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 33 років в селі Кліщіївка, Бахмутського району, Донецької області, України.

Указом Президента України № 827/2023 «Про відзначення державними нагородами України» за особисту мужність, виявлену у захисті державного суверенітету та територіальної цілісності України, самовіддане виконання військового обов`язку постановлено нагородити орденом "За мужність" ІІІ ступеня ОСОБА_5 (посмертно) - солдата.

Відповідно до довідки від 20.02.2024р. № 862ВС виданої ОСОБА_1 Управлінням соціального захисту населення Харківської районної державної адміністрації випливає, що ОСОБА_1 є матір`ю опікуном дитини до 14 років - ОСОБА_4 , яка має статус члена сім`ї загиблого військовослужбовця.

Рішенням від 19.02.2024р. № 18/24 Органом опіки та піклування Мереф`янської міської ради Харківської області надано ОСОБА_4 статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, в зв`язку з тим, що вона зазнала психологічного насильства внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України.

23.02.2024 ОСОБА_1 звернулась із заявою про виплату одноразової грошової допомоги члену сім`ї загиблого військовослужбовця до ІНФОРМАЦІЯ_5 і подала необхідний пакет документів для отримання виплати одноразової грошової допомоги (далі - «ОГД»), які підтверджують право заявниці, зокрема копії: паспорту громадянки України, свідоцтва про народження дитини, свідоцтва про смерть, лікарського свідоцтва про смерть, довідки про реквізити, витягу про несудимість.

У заяві про виплату ОГД від 23.02.2024 ОСОБА_1 зазначила, що їй відомо про інших членів сім`ї загиблого: матір ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (тел.: НОМЕР_6 ), донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , батько ОСОБА_6 . (відомості про батька загиблого невідомо).

Заявниця вказала, що причиною неможливості одержання документів, що посвідчують даний факт є: при поданні заяви на виплату одноразової грошової допомоги заявник має надати Районному ТЦК та СП рішення суду, яке набрало законної сили та стосується призначення ОГД про проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків та факту перебування фізичної особи утриманні.

Судом встановлено, що у чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Кліщіївка, Бахмутський район, Донецька область, Україна, та жінки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу народилася донька ОСОБА_4 від 25 вересня 2010 року, яку вони разом виховували до моменту загибелі військовослужбовця від ІНФОРМАЦІЯ_15 року.

На підтвердження своїх доводів заявниця надала до суду письмовий доказ - Акт депутата Мереф`янської міської ради від 05.04.2024р. ОСОБА_7 за формою Додатку № 2 до рішення ІХ сесії Мереф`янської міської ради від 05.05.2017р., який складено у присутності двох свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

В Акті депутата Мереф`янської міської ради від 05.04.2024 р. ОСОБА_7 зазначено, що громадянка ОСОБА_1 проживала разом зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_3 з 2010 року по 2011 рік за адресом: АДРЕСА_2 , проживали разом сім`єю з 2011 року по 2019 рік за адресом: АДРЕСА_3 , а з 2019 року по 2023 рік вони проживали разом за адресом: АДРЕСА_4 .

Також, відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 16.12.2023 № 2023/010301221 виданого Мереф`янською міською радою, ОСОБА_1 зареєстрована за місцем проживання за адресом: АДРЕСА_4 з 12.04.2016.

Згідно з витягом з реєстру територіальної громади від 16.12.2023р. № 2023/010301267 виданого Мереф`янською міською радою, ОСОБА_4 зареєстрована за місцем проживання за адресом: АДРЕСА_4 з 12.04.2016.

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 17.10.2023р. № 2023/008406140 виданого Мереф`янською міською радою, ОСОБА_3 був зареєстрований за адресом: АДРЕСА_5 , але фактично з 01.02.2010 по ІНФОРМАЦІЯ_15 (момент загибелі військовослужбовця) проживав однією сім`єю, вів спільне господарство з ОСОБА_1 та виховував дочку ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_4 .

Заявниця надала в якості доказів письмові пояснення свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , паспорт серія НОМЕР_7 виданий Харківським РВ УМВС України в Харківській області від 21.09.2005р., яка проживає за адресом: АДРЕСА_6 , тел.: НОМЕР_8 ; свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , паспорт серія НОМЕР_9 виданий Харківським РВ ГУДМСУ України в Харківській області від 17.09.2014р., яка проживає за адресом: АДРЕСА_7 тел.: НОМЕР_10 .

17.10.2024 у відкритому судовому засідання судом допитані свідки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , паспорт серія НОМЕР_7 виданий Харківським РВ УМВС України в Харківській області від 21.09.2005, яка проживає за адресом: АДРЕСА_6 , тел.: НОМЕР_8 ; свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , паспорт серія НОМЕР_9 виданий Харківським РВ ГУДМСУ України в Харківській області від 17.09.2014р., яка проживає за адресом: АДРЕСА_7 тел.: НОМЕР_10 .

Вищезазначені свідки підтвердили суду та повідомили, що дійсно чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Кліщіївка, Бахмутський район, Донецька область, Україна, та жінка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мали взаємні права та обов`язки у період з 01.02.2010 по ІНФОРМАЦІЯ_15 (момент загибелі військовослужбовця). А також, що цивільна дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебувала на утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Кліщіївка, Бахмутський район, Донецька область, Україна, станом на дату смерті військовослужбовця - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З огляду на вищевикладені обставини, суд приймає до уваги, надані заявницею, письмові пояснення свідка ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , отримав паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм, запис № НОМЕР_11 , документ № НОМЕР_12 , дата видачі 23.07.2018 року, дійсний до 23.07.2028 року, в органі видачі 6351, що є Харківським відділом Територіальним підрозділом Державної міграційної служби України за адресом: 62472, Україна, Харківська область, м. Мерефа, вул. Дніпровська, б.251.

Згідно з довідкою від 28.05.2024 № 01-14/653 виданою ОСОБА_2 Комунальним некомерційним підприємством Мереф`янської міської ради «Мереф`янської центральної районної лікарні» випливає, що її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за направленням сімейного лікаря звертався 15.02.2022р. до лор - лікаря ОСОБА_12 поліклінічного відділення з діагнозом гострий тонзиліт та проходив лікування.

Заявницею надано до суду копії спільних фотографій подружжя, згідно яких у стороннього споглядача може виникнути уявлення про наявність сімейних стосунків в чоловіка ОСОБА_3 та жінки ОСОБА_1 .

Відповідно до характеристики виданої Комунальним закладом «Мереф`янський ліцей № 3» Мереф`янської міської ради Харківської області виходить, що батьки учениці ОСОБА_4 (з 2016р. по 2021р.) приділяли належну увагу вихованню доньки. Вони разом систематично відвідували школу, цікавилися справами класу, стосунками доньки з однокласниками, психоемоційним станом дитини, турбувалися про всебічний розвиток дитини. Як мати, так і батько ОСОБА_13 брали активну участь в класних батьківських зборах, конференціях, залучалися до вирішення організаційних питань класу.

Згідно з довідкою від 20.12.2023р. № 01-45/387 виданою Комунальним закладом «Мереф`янський ліцей «Перспектива»» Мереф`янської міської ради Харківської області ОСОБА_4 , 2010 року народження, дійсно навчається в 8-А класі у Комунальному закладі «Мереф`янський ліцей «Перспектива»» Мереф`янської міської ради Харківської області з 01.09.2023 року.

В якості доказів заявниця надала суду виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань серія АГ № 605419 від 08.04.2014 року, заяву про застосування спрощеної системи оподаткування від 10.06.2014.

Згідно відомостей пункту 7 заяви про застосування спрощеної системи оподаткування від 10.06.2014 вбачається, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 провадив свою господарську діяльність за місцем: АДРЕСА_8 , тобто мав там свій магазин та займався роздрібненою торгівлею в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Згідно із заявою про виплату пенсії або грошової допомоги від 23.04.2022 ОСОБА_3 вбачається, що останній звертався на ім`я уповноважених працівників Акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України» () і прохав у заяві перерахувати пенсію на рахунок, який відкрито у ТВБВ 10020/0421 ОПЧ Мерефа, вул. Дніпровська, 226, Філія Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк».

Судом оцінений та приймається до уваги доказ ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків, у період з 01.02.2010 по ІНФОРМАЦІЯ_15 між жінкою ОСОБА_1 та чоловіком ОСОБА_3 - виписка по надходженням по картці/рахунку ( НОМЕР_13 ) від 28.05.2024р. № 6FJBGEE8IHG1UR09 (на шести аркушах) - АТ КБ «ПриватБанк», виписка по надходженням по картці/рахунку ( НОМЕР_14 ) від 27.05.2024р. № DV72K9KOFEMEG4M0 (на сімнадцяти аркушах) - АТ КБ «ПриватБанк».

Згідно з випискою по надходженням по картці/рахунку ( НОМЕР_13 ) від 28.05.2024р. № 6FJBGEE8IHG1UR09 вбачається, що ОСОБА_1 отримувала грошові перекази з боку Військової частини НОМЕР_3 у вигляді заробітної плати та грошового забезпечення після загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 , зокрема перекази грошових коштів: від 16.11.2023 у розмірі 21 529 грн. 78 коп., від 16.11.2023 у розмірі 59 077 грн. 78 коп., від 26.01.2024 у розмірі 32 258 грн. 06 коп., від 26.01.2024 у розмірі 66 725 грн. 81 коп.

Відповідно до п.1 Розділу ХХХ «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» затвердженого Наказом ІНФОРМАЦІЯ_16 від 07 червня 2018 року № 260, у разі смерті військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті грошове забезпечення виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військово-службовець, дружині, а в разі якщо її немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.

У разі відсутності зазначених осіб належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України.

Згідно з відомостями довідки форми ОК - 5 від 28.04.2024р. ОСОБА_3 , довідки форми ОК - 7 від 28.04.2024р. «Індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування» випливає, що ОСОБА_3 дійсно отримував під час військової служби протягом воєнного стану додаткове грошове забезпечення у розмірі 100 000 грн. 00 коп. (червень-жовтень 2023 року) відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року N 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Згідно з випискою по надходженням по картці/рахунку ( НОМЕР_14 ) від 27.05.2024р. № DV72K9KOFEMEG4M0 вбачається, що ОСОБА_3 здійснив 28 грошових переказів дочці ОСОБА_4 (сім`ї в цілому) за період з 01.01.2023 по 01.01.2024.

Ведення спільного господарства чоловіком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та жінкою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та наявність взаємних прав та обов`язків, у період з 01.02.2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_15 року є підтверджуються придбанням побутових речей, яке подружжя здійснювало разом: квитанцією (договором) про купівлю-продаж товару від 13.02.2018, гарантійним талоном від 04.08.2016, товарним чеком від 15.08.2014.

За відомостями свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки серія НОМЕР_15 від 15.07.2016р. (газовий лічильник G4 Gallus 2000 № 01368500, власник ОСОБА_3 ) вбачається, що відповідний документ виданий ОСОБА_3 в місті Мерефа.

Суд звертає увагу на тому, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин.

З огляду на вищевикладені обставини та докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, суд прийшов до висновку про те, що дійсно чоловік ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Кліщіївка, Бахмутський район, Донецька область, Україна, та жінка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мали взаємні права та обов`язки у період з 01.02.2010 по ІНФОРМАЦІЯ_15.

З приводу факту перебування заявниці на утриманні загиблого військовослужбовця суд зазначає наступне.

Як вже було встановлено судом, у чоловіка ОСОБА_3 та жінки ОСОБА_1 під час спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу народилася донька ОСОБА_4 від 25 вересня 2010 року, яку вони разом виховували до моменту загибелі військовослужбовця від ІНФОРМАЦІЯ_15.

Як повідомила суду заявниця, вона знаходилася у декреті з 2010 року, не працювала, навчалася в інституті, та доглядала за дитиною до трьох років до 2013 - 2014 років, перебувала на утриманні чоловіка ОСОБА_3 отримувала допомогу від держави на догляд за дитиною до трьох років.

Громадянка ОСОБА_1 проживала разом зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_3 та з їх спільною дочкою ОСОБА_4 з 2010 року по 2011 рік за адресом: АДРЕСА_2 , проживали разом сім`єю з 2011 року по 2019 рік за адресом: АДРЕСА_3 , а з 2019 року по 2023 рік вони проживали разом за адресом: АДРЕСА_4 .

Факт утримання чоловіком ОСОБА_3 своєї цивільної дружини ОСОБА_1 , дочки ОСОБА_4 , забезпечення їх доходами та джерелами єдиного засобу до існування, підтверджується придбанням побутових речей, яке подружжя здійснювало разом: квитанція (договір) про купівлю-продаж товару від 13.02.2018, гарантійний талон від 04.08.2016, товарний чек від 15.08.2014.

Заявниця зазначила, що з 2011 року і до початку проходження військової служби у 2023 році ОСОБА_3 працював у різних організаціях, підприємствах та установах, займався веденням господарської діяльності і таким чином забезпечував свою сім`ю доходами цивільну дружину та дочку, на що надала суду письмові докази: трудову книжку ОСОБА_3 , виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань серія АГ № 605419 від 08.04.2014 року, заяву про застосування спрощеної системи оподаткування від 10.06.2014, довідку форми ОК - 5 від 28.04.2024 ОСОБА_3 про «Індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування», довідку форми ОК - 7 від 28.04.2024р. ОСОБА_3 про «Індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування».

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтвердили суду та пояснили, що чоловік ОСОБА_3 утримував свою сім`ю - цивільну дружину ОСОБА_1 та їх спільну дочку ОСОБА_4 до моменту своєї загибелі - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до характеристики виданої Комунальним закладом «Мереф`янський ліцей № 3» Мереф`янської міської ради Харківської області, довідки від 20.12.2023р. № 01-45/387 виданою Комунальним закладом «Мереф`янський ліцей «Перспектива»» Мереф`янської міської ради Харківської області можна дійти вбачається, що з 2011 року і до початку проходження військової служби у 2023 році ОСОБА_3 , грошові кошти (заробітна плата), які заробляла цивільна дружина ОСОБА_1 йшли на утримання, виховання спільної дитини ОСОБА_4 , яких у повній мірі не вистачало на усі потреби.

Згідно із заявою про виплату пенсії або грошової допомоги від 23.04.2022 ОСОБА_3 виходить, що останній звертався на ім`я уповноважених працівників Акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України» () і прохав у заяві перерахувати пенсію на рахунок, який відкрито у ТВБВ 10020/0421 ОПЧ Мерефа, вул. Дніпровська, 226, Філія Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк».

Судом оцінений та взятий до уваги письмовий доказ, наданий заявницею, а саме: виписка по надходженням по картці/рахунку ( НОМЕР_13 ) від 28.05.2024р. № 6FJBGEE8IHG1UR09 (на шести аркушах) - АТ КБ «ПриватБанк», виписка по надходженням по картці/рахунку ( НОМЕР_14 ) від 27.05.2024р. № DV72K9KOFEMEG4M0 (на сімнадцяти аркушах) - АТ КБ «ПриватБанк».

Згідно з випискою по надходженням по картці/рахунку ( НОМЕР_14 ) від 27.05.2024р. № DV72K9KOFEMEG4M0 вбачається, що ОСОБА_3 здійснив 28 грошових переказів дочці ОСОБА_4 за період з 01.01.2023 по 01.01.2024.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_3 від 17.03.2023р. № 76 ОСОБА_3 на посаді сержанту резерву був зарахований до особового складу (списків) ВЧ НОМЕР_3 .

Згідно з довідкою від 07.08.2023 № 3159 виданою Військовою частиною НОМЕР_3 виходить, що солдат призваний по мобілізації ОСОБА_3 перебував на військовий службі у військовій частині НОМЕР_3 до моменту загибелі.

Слід зазначити, що згідно з відомостями довідки форми ОК - 5 від 28.04.2024р. ОСОБА_3 , довідки форми ОК - 7 від 28.04.2024р. «Індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування» випливає, що ОСОБА_3 дійсно отримував під час військової служби протягом воєнного стану додаткове грошове забезпечення у розмірі 100 000 грн. 00 коп. (червень-жовтень 2023 року) відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року N 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Згідно з довідкою форми ОК - 5 від 28.04.2024 ОСОБА_3 про «Індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування», з довідкою форми ОК - 7 від 28.04.2024р. ОСОБА_3 про «Індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування» виходить, що ОСОБА_3 отримував під час проходження військової служби грошове забезпечення, додаткові види винагород, тощо, що складали: у квітні 2023 року - 10 494 грн. 66 коп., у травні 2023 року - 22 137 грн. 26 коп., у червні 2023 року - 93 671 грн. 16 коп., у липні 2023 року - 100 500 грн. 00 коп., у серпні 2023 року -100 500 грн. 00 коп., у вересні 2023 року - 100 500 грн. 00 коп., у жовтні 2023 року - 100 500 грн. 00 коп., після смерті для членів сім`ї за листопад 2023 року - 56 146 грн. 16 коп., у січні 2023 року - 23 888 грн. 16 коп.

Згідно з випискою по надходженням по картці/рахунку (UA 6844517) від 28.05.2024р. № 6FJBGEE8IHG1UR09 виходить, що ОСОБА_1 як член сім`ї загиблого (цивільна дружина) отримувала грошові перекази з боку Військової частини НОМЕР_3 у вигляді заробітної плати та грошового забезпечення після загибелі військовослужбовця ОСОБА_3 , зокрема перекази грошових коштів: від 16.11.2023 у розмірі 21 529 грн. 78 коп., від 16.11.2023 у розмірі 59 077 грн. 78 коп., від 26.01.2024 у розмірі 32 258 грн. 06 коп., від 26.01.2024 у розмірі 66 725 грн. 81 коп.

З огляду на оцінку доказів у сукупності, суд приймає, надані заявницею, копії скріншотів з додатку з Інтернет мережі - «Viber» ОСОБА_2 - ОСОБА_3 від 09.09.2023р., в яких зазначено, що за один місяць до своєї загибелі під час здійснення заходів із захисту Батьківщини під час воєнного стану наказав членам своєї сім`ї, зокрема матері ОСОБА_2 та цивільній дружині ОСОБА_1 надіслати йому негайно номер рахунку для переказу грошових коштів для забезпечення останніх на випадок непередбачуваних обставин.

За вищезазначених обставин, суд приходить до висновку, що заробітна плата та доходи ОСОБА_3 значно перевищували доходи ОСОБА_1 та були основним джерелом засобів до існування для його сім`ї цивільної дружини ОСОБА_1 та дочки ОСОБА_4 , які він отримував під час проходження військової служби протягом особливого періоду воєнного стану в Україні до моменту загибелі військовослужбовця.

Таким чином, цивільна дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 перебувала на утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Кліщіївка, Бахмутський район, Донецька область, Україна, станом на дату смерті військовослужбовця - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.

Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Такий правовий висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі N 320/948/18.

Заявниця зазначила, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та факту перебування фізичної особи утриманні заявниці необхідне для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця, яка передбачена Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Частиною 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991р. № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей " від 20.12.1991р. № 2011-XII, у випадках, зазначених у п. п. 1 - 3 п. 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч.4 ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. № 2011-XII виходить, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Абзацом 1 пункту 2 абзацом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - «Постанова») передбачено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Отже, той факт, який заявниця просить встановить суд, у даному випадку дійсно має юридичне значення для отримання заявницею вказаних грошових сум.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Зокрема, згідно з пунктом 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Статтею 19 ЦПК України визначені справи, що відносяться до юрисдикції загальних судів. У частині першій цієї статті встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У частині сьомій вказаної статті регламентовано, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Тобто, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 14 грудня 2022 року у справі N 180/2132/21.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним (див. постанови Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі N 336/709/18-ц, від 14 квітня 2021 року у справі N 205/2102/19-ц, від 28 квітня 2021 року у справі N 520/19532/19 (провадження N 61-13709св20), від 15 листопада 2021 року у справі N 554/10125/20 (провадження N 61-12758св21), від 03 серпня 2022 року у справі N 759/12740/21 (провадження N 61-126св22)).

Суд відмовляє у задоволенні клопотання представника ІНФОРМАЦІЯ_16 про витребування від нотаріальної контори за місцем проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , матеріали спадкової справи, у разі її відкриття, оскільки ці обставини не оспорюються, матеріали справи мають підтвердження смерті ОСОБА_3 .

Суд також відмовляє у задоволенні клопотання представника ІНФОРМАЦІЯ_16 про витребування від ІНФОРМАЦІЯ_5 пакету документів, які були направлені на розгляд комісії Міноборони у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , оскільки ці матеріали маються у розпорядженні заінтересованої особи.

В судовому засідання 17 жовтня 2024 року задоволено клопотання представника заявниці - ОСОБА_1 - адвоката Комова О.Г. та представника ІНФОРМАЦІЯ_16 - ОСОБА_15 в частині залучення у якості заінтересованої особи ОСОБА_2 , мати загиблого та допит її у судовому засідання у якості свідка.

Свідок ОСОБА_2 надала пояснення в судовому засіданні та підтвердила факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків, факт перебування фізичної особи на утриманні.

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду щодо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявності взаємних прав та обов`язків.

Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Суд, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч.1 ст.294 ЦПК України, під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Згідно з ч.2 ст.294 ЦПК України, з метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Відповідно до ч.4 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

18 січня 2024 року Велика Палата Верховного Суду у справі 560/17953/21 відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30 січня 2020 року у справі N 287/167/18-ц та у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі N 290/289/22-ц, вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

Також Велика Палата Верховного Суду підкреслила, що неефективним є підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви.

Отже, судом встановленим законом, який розглядає справи про встановлення факту, що має юридичне значення, є суд цивільної юрисдикції.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно п. 3 ст. 4 СК України, кожна особа має право на проживання в сім`ї.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя.

Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю, спільний побут, взаємні права та обов`язки.

Нормами Сімейного кодексу України не визначено, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду під час їх оцінки.

Згідно з ч.1 ст.3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991р. № 2011-XII, дія даного Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісті.

Частиною 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991р. № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей " від 20.12.1991р. № 2011-XII, у випадках, зазначених у п. п. 1 - 3 п. 2 ст. 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч.4 ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. № 2011-XII виходить, що до членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Частиною 1 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. № 2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників.

Частиною 6 та 8 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991р. № 2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями.

Абзацом 1 пункту 2 абзацом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - «Постанова») передбачено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо.

У постанові Верховного Суду по справі № 372/3321/19 (провадження № 61-10538св22) від 20 березня 2023 року, суд зазначив, що належними та допустимими доказами проживання однією сім`єю є, зокрема: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення, докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого, чеки, квитанції, свідоцтва про право власності, заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

У постанові Верховного Суду по справі № 664/1206/19 (провадження № 61-6394св21) від 26 липня 2022 року, суд дійшов до висновку, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Верховний Суд у постанові по справі № 531/295/19 від 08 грудня 2021 року, суд дійшов до висновку вказавши наступне: для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться: показання свідків про спільне проживання фактичного членів сім`ї та ведення ними спільного побуту; документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки; фотографії певних подій; документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі "Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 01.01.2012р., доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо).

Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У Постанові від 30.05.2024 року у справі № 990/49/23 Велика Палата Верховного Суду дійшла обґрунтованого висновку про те, що (далі - по тексту) як обов`язок із доказування потрібно розуміти закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, яка бере участь у судовому процесі, зі збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Таким чином, надані заявницею на підтвердження факту проживання однією сім`єю чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Кліщіївка, Бахмутський район, Донецька область, Україна під час виконання бойового завдання, та жінки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків, у період з 01.02.2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_15 року, письмові докази та показання свідків підтверджують вказаний факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , виникнення між ними взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Враховуючи, що встановлення факту спільного проживання разом однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, про який просить заявниця, породжує юридичні наслідки, його підтвердження необхідне для отримання нею як членом сім`ї загиблого військовослужбовця грошової допомоги, суд дійшов висновку про можливість задоволення даної вимоги в заяві ОСОБА_1 .

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду щодо встановлення факту перебування заявниці на утриманні загиблого військовослужбовця.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У постанові від 08.02.2024р. по справі № 120/6387/23 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.01.2024 у справі N 560/17953/21 вже сформована правозастосовча практика у спірних правовідносинах та колегія суддів не вбачає підстав відступати від такої практики, відсутні підстави для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, й те, що встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні підлягає розгляду в порядку судів цивільної юрисдикції.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Статтею 31 Закону України від 09.04.92 N 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка визначає в яких випадках члени сім`ї будуть вважаються утриманцями, передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Відповідне положення міститься у постанові КЦС ВС від 23 квітня 2020 року по справі N 686/8440/16-ц.

Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо.

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про пенсійне забезпечення", члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. N 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у виді витрат на утримання житла, його ремонті, сплату комунальних платежів, купівлі продуктів харчування, речей першої необхідності тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Відповідно до Судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, викладеної у листі Верховного суду від 01.01.2012р., до заяви про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, в якій зазначається мета цього встановлення, можуть надаватися: 1) докази, що підтверджують факт перебування заявника на утриманні особи, яка померла (документи, акти, листи ділового й особистого характеру); 2) докази, які встановлюють, що надані заявнику матеріальні засоби є основним і постійним джерелом його існування (корінці поштових переказів, квитанції та інші документи, що свідчать про одержання заявником грошей або іншої допомоги від годувальника); 3) довідка із ЖЕКу або сільської ради про те, що заявник звертався до них за одержанням документа про перебування на утриманні померлого, однак йому в цьому було відмовлено через відсутність відомостей про утримання або на тій підставі, що заявник не був на утриманні; 4) документи, які свідчать про те, що заявник є членом сім`ї померлого - копія свідоцтва про шлюб, народження, усиновлення тощо; 5) документи, які встановлюють, що заявник був неповнолітньою або непрацездатною особою, не був членом сім`ї спадкодавця, але перебував на утриманні останнього не менше п`яти років та одержував від нього матеріальну допомогу, що була єдиним джерелом засобів до існування (копія свідоцтва про народження, довідка про інвалідність, інші письмові докази); 6) копія свідоцтва про смерть годувальника.

Конституційний Суд України в рішенні від 03 червня 1999 року у справі N 1-8/99 (N 5-рп/99) роз`яснив, що членом сім`ї, що перебуває на утриманні військовослужбовця є та з визначених у пункті 1 цього Рішення особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.

В постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі N 592/17552/18, від 22 жовтня 2020 року в справі N 210/343/19 (провадження N 61-22247св19) та від 31 серпня 2022 року в справі N 592/13089/21 (провадження N 61-5213св22) вказано, що якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Отже, надані заявницею на підтвердження факту перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Кліщіївка, Бахмутський район, Донецька область, Україна, станом на дату смерті військовослужбовця - ІНФОРМАЦІЯ_3 , письмові докази та показання свідків підтверджують вказаний факт спільного перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_3 по день його загибелі - ІНФОРМАЦІЯ_12 .

Враховуючи, що встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні загиблого військовослужбовця, про який просить заявниця, породжує юридичні наслідки, його підтвердження необхідне для отримання нею як членом сім`ї загиблого військовослужбовця грошової допомоги, суд дійшов висновку про можливість задоволення вказаної вимоги в заяві ОСОБА_1 .

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну "сімейне життя", вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі "Ельсхольц проти Німеччини" суд визначив, що "поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші "сімейні" de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом".

У справі "Джонстон проти Ірландії" (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у ст. 3 Сімейного кодексу України.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які заявниця посилалася як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 19, 76, 81, 247, 263-265, 273, 280-283, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Кліщіївка, Бахмутський район, Донецька область, Україна, та жінки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) без реєстрації шлюбу, ведення спільного господарства та наявність взаємних прав та обов`язків, у період з 01.02.2010 року по ІНФОРМАЦІЯ_15 року.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на утриманні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 у селі Кліщіївка, Бахмутський район, Донецька область, Україна, станом на дату смерті військовослужбовця - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості, що не проголошуються:

заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

представник заявниці адвокат Адвокат Комов Олег Геннадійович, місцезнаходження: 61050, Україна, Харківська обл., м. Харків, провулок Поштовий, б. 5;

заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_18, код ЄДРПОУ: НОМЕР_18, місцезнаходження юридичної особи: АДРЕСА_12

заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_14 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_16 , місцезнаходження юридичної особи: АДРЕСА_9 ;

заінтересована особа: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_17 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складено 24 вересня 2024 року.

Суддя О.В. Назаренко