Справа № 485/1019/24
Провадження №2/485/288/24
22 жовтня 2024 року м.Снігурівка
Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді Соловйова О.В.,
секретар судового засідання Гусарова І.М.,
за участю позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа державний нотаріус Снігурівської державної нотаріальної контори Коваль Юлія Валеріївна, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,
У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02 липня 2002 року за домовленістю з ОСОБА_3 , який був власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , вона домовились про купівлю зазначеного нерухомого майна. Далі вона передала ОСОБА_3 обумовлену суму грошових коштів за будинок, та отримала оригінали документів на нерухоме майно та ключі від будинку. Додатково вони домовились, що з часом в установленому законом порядку нотаріально посвідчать договір купівлі-продажу будинку. Однак, ОСОБА_3 в 2019 році помер. Про наявність чи відсутність спадкоємців ОСОБА_3 їй не відомо. За такого з 02 липня 2002 року по теперішній час вона постійно проживає в будинку, добросовісно, відкрито та безперервно на протязі більше 10 років володіє та користується вказаним будинком, робить поточний ремонт, сплачує комунальні послуги.
Враховуючи викладене, позивач просить визнати за нею право власності на будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 , за набувальною давністю.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з"явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином шляхом оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов.
Третя особа державний нотаріус Снігурівської державної нотаріальної контори Коваль Ю.В. просила слухати справу без представника державної нотаріальної контори.
За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи.
Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 05 жовтня 1988 року, посвідченого секретарем Олександрівської сільської Ради народних депутатів, власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 - є ОСОБА_3 (а.с. 37).
Технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_1 виготовлений 12 березня 2020 року на ім"я ОСОБА_3 . Загальна площа житлового будинку становить 103,90 кв.м., житлова - 49,70 кв.м. (а.с. 5-6).
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна від 07 березня 2024 року та довідки Снігурівської філії КП "ММБТІ" від 15 лютого 2024 року, право власності на будинок АДРЕСА_1 не зареєстровано (а.с. 4-зворот).
Відповідно до довідки Олександрівського сільського голови, земельна ділянка площею 0,11 га для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , також належить ОСОБА_3 (а.с. 9), та вказане підтверджується державним актом на право приватної власності на землю виданого 11 червня 1993 року на ім"я ОСОБА_3 (а.с. 7-8).
Відповідно до копії розписки від 02 липня 2002 року, ОСОБА_3 продав належний йому житловий будинок за вище вказаною адресою позивачці за 1000,00 грн (а.с. 13).
Згідно довідки Олександрівського старостинського округу № 3 Горохівської сільської ради Баштанського району Миколаївської області, позивачка дійсно проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 з 09 жовтня 1994 року та має наступний склад сім"ї - донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , онук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , онук ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 10, 44).
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер, про що Херсонським міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Херсонській області 17 квітня 2019 року вчинено актовий запис про смерть №554, вказане встановлено ухвалою судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 13 червня 2023 року у справі № 485/1606/21 (а.с. 12).
Позивачка претендує на житловий будинок, вважаючи, що вона дотрималася умов для набуття права власності за набувальною давністю, які передбачені частиною 1 статті 344 ЦК України.
Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до частини 1 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Набувальна давність є одним із первинних способів виникнення права власності. Це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України.
З аналізу цієї норми вбачається, що для набуття права власності на нерухоме майно за набувальною давністю необхідно довести одночасну наявність таких ознак: заволодіння майном було добросовісним; особа, яка добросовісно заволоділа майном, продовжує ним відкрито володіти; особа, яка добросовісно заволоділа майном, протягом усього строку володіє ним безперервно; строк володіння: десять років для нерухомого майна.
При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Відсутність добросовісності в позивача під час заволодіння ним спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 Цивільного кодексу України.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 підтвердила, що вона була присутня в той час, як позивач передавала грошові кошти ОСОБА_3 за придбання житлового будинку за адресою по АДРЕСА_1 .
Позивачка вважає, що вона заволоділа будинком ОСОБА_3 добросовісно, оскільки за домовленістю з власником домовилась про купівлю нерухомого майна, передала власнику обумовлену суму грошових коштів та отримала оригінали документів на нерухоме майно та ключі від будинку, та з 02 липня 2002 року відкрито безперервно володіє вказаним нерухомим майном, робить поточний ремонт, сплачує кошти за обслуговування будинку, що дає підстави для визнання за нею права власності на будинок за набувальною давністю.
Однак таке трактування позивачкою добросовісності заволодіння майном в розумінні норми статті 344 Цивільного кодексу України, яка регулює набуття права власності за набувальною давністю, є помилковим.
Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном..
Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.
Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.
Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №318/1274/18 (пункти 51- 55).
Саме наведені правові висновки Верховного Суду на підставі частини четвертої статті 263 ЦПК України враховує суд, застосовуючи до спірних правовідносин норми статті 344 Цивільного кодексу України.
Обставини справи свідчать про те, що позивач знала хто є власником будинку, угода купівлі-продажу спірного житлового будинку нотаріально не посвідчена. Добросовісність набуття позивачкою спірного майна на підставі розписки не ґрунтується на вимогах закону. Вказане унеможливлює застосування до даних правовідносин інституту набувальної давності.
За відсутності ознаки добросовісності заволодіння подальше відкрите і безперервне володіння не є підставою для виникнення права власності за набувальною давністю.
Оскільки судом встановлено, що заволодіння позивачкою спірним будинком не відповідало ознаці добросовісності заволодіння в розумінні норм статті 344 Цивільного кодексу України, то відсутні правові підстави для визнання за позивачкою права власності на вказане майно за набувальною давністю, а тому у задоволенні позову позивачеві слід відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати слід покласти на позивача.
Керуючись ст.ст.4, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа державний нотаріус Снігурівської державної нотаріальної контори Коваль Юлія Валеріївна, про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повного судового рішення - 23 жовтня 2024 року.
Суддя О. В. Соловйов