Справа № 383/1088/24
Номер провадження 2/383/448/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Адаменко І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Зербул С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області, в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області, справу №383/1088/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Бондаренко І.А., звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, обґрунтовуючи позов тим, що з відповідачем мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є повнолітнім, перебуває на її утриманні, однак продовжує навчатися у Білецерківському національному аграрному університеті та є студентом факультету 193 «Геодезія та землеустрій» денної форми навчання, термін навчання з 12.08.2024 року по 30.06.2027 рік та потребує додаткового утримання на період навчання, яке вона самостійно забезпечити не взмозі. Відповідач є працездатним та проходить військову службу в Збройних Силах України, інших утриманців не має та має можливість допомагати сину матеріально на період навчання. Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення навчання останнього, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не більш ніж до досягнення сином 23 років, а також витрати на правову допомогу.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11.09.2024 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 27.09.2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування письмових доказів.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Бондаренко І.А. в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від останньої до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує з підстав, зазначених у позовній заяві, при цьому представник надав згоду на ухвалення заочного рішення у справі у разі неявки відповідача в судове засідання та просили стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правчину допомогу у розмірі 5000 грн (а.с.57).

Відповідач ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду заяв чи клопотань не подав. Відзиву на позовну заяву від відповідача також не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі ст.280 ЦПК України, оскільки належним чином повідомлений відповідач до суду не з`явився, не подав заяв чи клопотань про розгляд справи без його участі та відзиву на позов, тому враховуючи згоду позивача, суд ухвалює заочне рішення.

Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, щосторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджено свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Бобринецького районного управління юстиції Кіровоградської області від 04.04.2007 року, актовий запис 2 (а.с.11).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи Бобринецької міської ради від 29.03.2019 року за №503 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 16.05.2016 року і по теперішній час (а.с.10).

Повнолітній син сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студентом 193 «Геодезія та землеустрій`денної, бюджетної форми навчання Білоцерківського національного аграрного університету, термін навчання з 12.08.2024 року по 30.06.2027 рік, що підтверджується копією довідки про здобувача освіти за даними Єдиної державної електронної бази з питань освіти №273654 від 04.09.2024 року (а.с.12).

Крім того, на підставі рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26.02.2024 року у справі № 383/1940/23 з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягувалися аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 15.12.2023 року на період навчання у ВСП «Бобринецький аграрний фаховий коледж ім. В. Порика Білоцерківського національного аграрного університету» до 30.06.2024 року (а.с.13-15).

Згідно наданої інформації Головного Управління ДПС у Кіровоградській області від 08.10.2024 року за №6476/5/11-28-12-01-06 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи за період з 01.01.2024 року по 30.06.2024 рік, вбачається, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем та отримує регулярний дохід у виді щомісячних виплат грошового забезпечення (а.с.55).

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно зі ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За правилами ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно з вимогами ст. 200 СК України - суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів враховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, що передбачені Постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб".

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Відповідно до п.20 роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на повнолітніх дітей суд враховує такі обставини: стан здоров`я та матеріальне становище повнолітніх дочки, сина; стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інших дітей; можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дітьми; інші обставини, що мають істотне значення.

У постанові № 644/3610/16-ц від 17.04.2019 року Верховний Суд вказав, що батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання до досягнення нею віку, що є меншим 23 років. Необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній дитині, яка її потребує.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення.

Суд зазначає, що частиною другою статті 199 СК України передбачено,що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Враховуючи те, що відповідач знаходиться у працездатному віці, він зобов`язаний утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги.

При визначенні розміру матеріальної допомоги суд обов`язково враховує: актуальну і дійсну потребу дитину у наданні їй матеріальної допомоги, вартість навчання, вартість підручників і проїзду до навчального закладу, вартість проживання у гуртожитку або орендованій квартирі за місцем знаходження навчального закладу (постанова Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі №308/4214/18),стан здоров`я платника аліментів, його матеріальний та сімейний стан, наявність у платника аліментів майна, грошових коштів таінші обставини, що мають значення.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, враховуючи те, що син позивача та відповідача досяг повноліття та продовжує навчання, на денній формі навчання, власного доходу не має та потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання для забезпечення належного рівня навчального процесу від батька, який має можливість її надавати, а також враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище повнолітнього, стан здоров`я й матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших аліментів та інших утриманців, й неможливість надання утримання другим з батьків та тк, що інших обставини, що мають істотне значення в судовому засіданні не встановлено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на період навчання у Білоцерківському національному аграрному університеті до 30.06.2027 року, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, від представника позивача адвоката Бондаренко І.А. до суду надійшла заява про стягнення з відповідача на користь відповідача витрати на правничу допомогу.

За змістом ч.1 п.1 ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст.141 ЦПК України, у відповідності до ч.ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно змісту ч.4, ч.5, ч.6 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмету доказування у справі. Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам, в іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду при розгляді справи № 910/13071/19.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч. 3 ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу врегульовано Главою 63 Цивільного Кодексу України.

Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору, яка встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадку і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна в договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 року у справі № 922/1163/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат.

Судом встановлено, що 05вересня 2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Бондаренко Іриною Анатоліївною укладено Договір про надання правничої допомоги без № н/б(а.с.17-19).

Також з матеріалів справи вбачається, що на підставі Ордеру №1088823 від 05.09.2024 року позивачу ОСОБА_1 надавалася правнича допомога у даній справі адвокатом Бондаренко Іриною Анатоліївною (а.с.21).

Відповідно до п.1.1. Договору, за дорученням клієнта, адвокат зобов`язується надати правничу допомогу, зміст якої передбачений цим Договором, а клієнт зобов`язується оплатити її.

Згідно Додатку до Договору про надання правничої допомоги від 05.09.2024 року, п.1 сума винагороди, яку клієнт зобов`язується сплатити адвокату за надання правничої допомоги (гонорар), становить 5000 грн (без ПДВ) (а.с.20).

В той же час, суд вважає, що зазначений розмір понесених відповідачем витрат на правничу допомогу у повній мірі відповідає складності справи та виконанимх адвокатом робіт (наданих послуг), часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціні позову та значенню справи для відповідача, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію останньої, при цьому, стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами неспівмірність таких витрат із передбаченими законом критеріями.

Таким чином, враховуючи, що позов задоволено повністю, позивачка ОСОБА_1 понесла витрати на правничу допомогу, з урахуванням встановлених вище критеріїв та принципу співмірності та розумності судових витрат, а також враховуючи, що докази щодо понесення таких витрат подано у строк, встановлений ч.8 ст.141 ЦПК України, суд дійшов висновку про те, що заяву представника позивача адвоката Бондаренко І.А. слід задовольнити у повному обсязі, оскільки підстав для зменшення цих судових витрат суд не вбачає, та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 гривень у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір в сумі 1211,20 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 18, 76-83, 89, 137, 141, 209-211, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 05 вересня 2024 року на період навчання у Білоцерківському національному аграрному університеті і до закінчення ним навчання, тобто до 30.06.2027 року, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІД паспорт № НОМЕР_2 , орган видачі 3515 від 03.05.2019 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Повне рішення суду складено 21.10.2024 року.

Суддя І. М. Адаменко