Справа №: 398/4311/24
провадження №: 2/398/2631/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"21" жовтня 2024 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Шинкаренко І.П.,

за участю секретаря судового засідання Черткова А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Гулян Яніна Вікторівна, до Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , звернулася до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою до Олександрійської міської ради Кіровоградської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті її матері, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Свої позовні вимоги мотивує тим, що після смерті її матері відкрилась спадщина на належне їй майно та майнові права. Позивач, будучи спадкоємцем, звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки крім ОСОБА_1 , спадщину прийняв та не оформив ОСОБА_4 , який помер і після смерті якого заявником було пропущено встановлений законодавством строк для прийняття спадщини. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2004 року у справі № 2-6865/2004 в порядку спадкування після матері, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та діда, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано право власності ОСОБА_1 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . З 2003 року до теперішнього часу позивач проживає за вказаною адресою. Проте право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :11:385:0029, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,069 га, не переоформлено, відповідно до державного акта серії КР від 23 жовтня 1996 року належить її матері, ОСОБА_3 . На підставі зазначеного, з метою приведення правовстановлюючих документів у відповідність, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом, посилаючись на те, що одночасно з набуттям права власності на житловий будинок у неї виникло право на земельну ділянку, на якій він розташований, просить суд визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку.

Ухвалою суду від 23 серпня 2024 року провадження по зазначеній справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 23 вересня 2024 року підготовче провадження по зазначеній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Гулян Я.В., у судове засідання не з`явилися. Представник надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити.

Представник відповідача Олександрійської міської ради в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, відзив на позов не подав, пояснення щодо обставин справ у відповідача відсутні.

Суд на підставі ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність вказаних осіб на підставі наявних у ній доказів.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ч 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Як вбачається із спадкової справи № 239 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , після смерті матері ІНФОРМАЦІЯ_3 позивач звернулася до Першої олександрійської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва.

ОСОБА_3 на день смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 , крім ОСОБА_5 , за вказаною адресою також постійно проживали її чоловік, ОСОБА_6 , та її батько, ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_6 відмовився від прийняття спадщини на користь дочки, ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 була матір`ю ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу серії НОМЕР_4 ОСОБА_5 , змінила прізвище на ОСОБА_7 .

Відповідно до рішення Олександрійського міського суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2004 року у справі № 2-6865/2004 в порядку спадкування після матері, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та діда, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано право власності ОСОБА_1 на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом також встановлено, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 увійшла земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :11:385:0029, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,069 га.

Відповідно до відомостей від 20 вересня 2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що також підтверджуються архівною довідкою № 849 від 18 вересня 2024 року виданою КП «ОМБТІ», право власності на житловий будинок за адресою зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі рішення Олександрійського міського суду Кіровоградської області від 27 жовтня 2004 року у справі № 2-6865/2004, відомості про зареєстроване право власності на земельну ділянку відсутні.

Згідно з витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку право власності на зазначену земельну ділянку відповідно до державного акта від 23 жовтня 1996 року належить ОСОБА_3

09 серпня 2024 року державним нотаріусом Першої олександрійської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, з підстав не прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який був спадкоємцем після ОСОБА_3 і спадщину прийняв, але не оформив.

Згідно статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1262, 1265 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Отже, з досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що позивач прийняла спадщину після своєї матері, ОСОБА_3 , та відповідно до рішення суду була визнана спадкоємцем ОСОБА_4 , спадкова справа після смерті якого, згідно з інформацією наданою суду Першою олександрійською державною нотаріальною конторою, не заводилась.

Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.15 ЦК України та ст. 4 ЦПК України.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України).

Відповідно до роз`яснень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 377 ЦК України (в редакції від 01 січня 2004 року, що була чинною на час відкриття спадщини) передбачено, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або

споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій

вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах,

встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або

споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача

переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка

зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину

земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Вказана норма встановлює єдність юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будівель і споруд. Власник, визначаючи юридичну долю збудованих будівель та споруд, одночасно визначає і долю земельної ділянки, на якій вони розташовані.

Статтею 381 ЦК України визначено, що садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями. У разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір присадибної ділянки (для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд), на отримання якої у містах із земель державної або комунальної власності мають право громадяни України, складає не більше 0,1 гектара (пункт «г» частини першої статті 121 ЗК України).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої та третьої статті 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Пленум Верховного Суду України у пункті 10 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що положення статті 1225 ЦК України про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності.

Виходячи зі змісту вищевказаних норм, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка, з урахуванням нормативів, була виділена спадкодавцю для будівництва та обслуговування житлового будинку, інших будівель та споруд.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки нотаріус відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивачки та визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку, враховуючи, що земельна ділянка площею 0,0690 га, цільове призначення якої - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка на праві власності належала ОСОБА_3 та увійшла до складу спадщини після її смерті, та на цій земельній ділянці розташований житловий будинок, який позивач успадкувала після смерті ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 , й земельна ділянка, площею 0,0690 га, призначена саме для будівництва та обслуговування цього житлового будинку, господарських будівель, право на які набула позивачка.

Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, відсутності заперечень відповідача по справі, виходячи з підстав, які викладені нотаріусом при прийнятті рішення про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії, з урахуванням принципу юридичної визначеності та враховуючи вказану судову практику щодо права власності, суд дійшов висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_5 ), в інтересах якої діє представник - адвокат Гулян Яніна Вікторівна (адреса місцезнаходження: Кіровоградська область, м. Олександрія, пр. Соборний, 85), до Олександрійської міської ради Кіровоградської області (адреса місцезнаходження: Кіровоградська область, м. Олександрія, пр. Соборний, 59) про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0690 га, кадастровий номер :11:385:0029, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 21 жовтня 2024 року.

Суддя І.П. Шинкаренко