Справа № 932/1721/24
Провадження № 2/932/896/24
10 жовтня 2024 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Кудрявцевої Т.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про захист прав
В лютому 2024 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про захист прав споживачів, в
якій просив суд: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» переплату за постачання природного газу в сумі 3 584,73 грн, інфляційні втрати 619,72 грн, 3% річних - 186,42 грн, а всього 4 390,14 грн, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності на підставі договору дарування від 23.12.2004. 16.08.2020 він уклав з ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» Додаткову угоду до договору постачання на постачання природнього газу на умовах передплати по акції «Твоя енергонезалежність». Згідно умов додаткової угоди ним було замовлено 2400,00 м.куб. природнього газу на період з 01.10.2020 до 31.03.2021 включно. Відповідно до умов акції ним двома платежами від 29.08.2020 по 5 399,99 грн. кожний, а усього 10 799,98 грн, було внесено на рахунок ТОВ «Дніпропетровськгаз збут»; як передоплату за вказаний обсяг природного газу. Станом на 31.03.2021 залишок переплачених ним відповідачу грошових коштів становив 5 095,17 грн. Усі вищезазначені обставини підтверджуються листом ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» на його адресу № 497-Сл-7699-0621 від 14.06.2021. Цим же листом відповідач ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» повідомив позивача як
споживача його послуг про зарахування ним зустрічних однорідних вимог, та запропонував залишок коштів (переплату) у сумі 5 095,17 грн. зараховувати в рахунок майбутніх платежів за постачання природного газу за особовим рахунком № НОМЕР_1 до належної йому квартири. До 01 травня 2022 року відповідач в рахунок поточних платежів за постачання природного газу до його позивача квартири зараховував залишок переплачених ним коштів. Втім, 08 червня 2022 року Міністерством енергетики України було видано наказ «Про постачання природного газу побутовим споживачем» № 198, згідно до якого з 01 травня 2022 року побутових споживачів ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», відповідно і його автоматично було переведено на постачання до ГПК «Нафтогаз України». Відповідно, з 01.05.2022 ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» вже не здійснювало постачання газу до його квартири та, відповідно, не могло зараховувати залишок грошових коштів в рахунок майбутніх платежів його - позивача за постачання природного газу за особовим рахунком НОМЕР_1 . Станом на 01.05.2022 залишок його коштів у відповідача склав суму 3 584,73 гривень. Ним 11.11.2022 на електрону адресу відповідача та 16.11.2022 на поштову адресу відповідача було направлено заяви про повернення коштів, однак кошти відповідачем повернуто не було, тому він, пославшись на вимоги ст. 1212 ЦК Украйни, звернувся з позовом до суду і просить суд стягнути з відповідача на його користь переплату за постачання природного газу в сумі 3584,73 грн, інфляційні втрати 619,72 грн., 3% річних - 186,42 грн, а всього 4390,14 грн., а також витрати на професійну правову допомогу в розмірі 3000,00 грн.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2024 для розгляду даної справи визначена суддя Кудрявцева Т.О.
Ухвалою суду від 28.02.2024 відкрито провадження у даній цивільній справі, визначено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
31 травня 2024 року представником позивача адвокатом Зінчуком В.Д. надано відповідь на відзив, в якому останній підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених в позовні заяві. Зазначив, що відповідач лише після відкриття судом провадження у цій справі, двома частинами повернув позивачу надмірно перераховані кошти за договором про надання послуг з газопостачання. Вважає, що є обґрунтованими вимоги щодо стягнення на користь позивача інфляційних втрат та 3 % річних за прострочення з повернення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 3 584,73 грн за період саме з 01 травня 2022 р. дати, коли побутових споживачів ТОВ «Дніпропетровськгаз збут»; автоматично було переведено на постачання до ГПК «Нафтогаз України» до дати звернення позивача до суду з цим позовом 26.02.2024. Також зазначив, що під час розгляду справи для захисту своїх прав та законних інтересів позивач користувався професійною правничою допомогою адвоката Зінчука Валерія Дмитровича на підставі Договору про надання правової допомоги № 1 від 01.02.2024 і саме він як його представник готував і текст позовної заяви, а позивач, погодившись з її змістом, її підписав.
Розглянувши справу, ознайомившись з її матеріалами, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 .
16.08.2020 позивач уклав з ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» Додаткову угоду до договору постачання на постачання природнього газу з ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» на умовах передплати по акції «Твоя енергонезалежність».
Згідно умов додаткової угоди позивачем було замовлено 2400,00 м. куб. природнього газу на період з 01.10.2020 до 31.03.2021 включно.
Відповідно до умов акції позивачем двома платежами, здійсненими 29.08.2020 по 5399,99 грн. кожний, а усього 10 799,98 грн., було внесено на рахунок ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» як передоплату за вказаний обсяг природного газу.
Станом на 01.05.2022 залишок коштів позивача у відповідача склав суму 3 584,73 грн.
08 червня 2022 року Міністерством енергетики України було видано наказ «Про постачання природного газу побутовим споживачем» № 198, згідно до якого з 01 травня 2022 року побутових споживачів ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» автоматично було переведено на постачання до ГПК «Нафтогаз України».
11 листопада 2022 року на електронну адресу відповідача та 16 листопада 2022 року на поштову адресу відповідача позивач звернувся з заявами до відповідача про повернення помилково сплачених коштів.
На час звернення до суду з позовом грошові кошти відповідачем не були повернуті, а тому позивач, пославшись на вимоги ст. 1212 ЦК України, просив позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на його користь переплату за постачання природного газу в сумі 3 584,73 грн, інфляційні втрати 619,72 грн, 3% річних - 186,42 грн., а всього 4 390,14 грн.
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та
інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. При цьому, спосіб захисту повинен бути ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Обрання особою неналежного способу захисту порушеного права в судовому
порядку, який не відповідає як змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і характеру його порушення, а також не призводить до поновлення порушеного права цієї особи, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Так, в межах даної цивільної справи ОСОБА_1 просить стягнути з ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» грошові кошти в розмірі переплати за постачання природного газу в сумі 3 584,73 грн, інфляційні втрати 619,72 грн, 3% річних - 186,42 грн, а всього 4 390,14 грн, які він оплатив відповідно до Додаткової угоду до договору постачання на постачання природнього газу з ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» на умовах передплати по акції «Твоя енергонезалежність», як безпідставно отримані відповідно до ст.1212 ЦК України.
Згідно з ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування
шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Аналіз вказаних норм права вказує на те, що предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна.
Звертаючись до суду з цим позовом, позивач зазначає про безпідставність отримання відповідачем грошових коштів в сумі 3584,73 грн.
У зв`язку зі зміною постачальника, який є окремим та непов`язаною юридичною особою, повернення переплат здійснюється безпосередньо ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» за відповідною заявою.
Порядок повернення переплат оприлюднено на офіційному сайті ТОВ «Дніпропетровськгаз збут». Для повернення помилково сплачених коштів/переплати, платнику/власнику необхідно надати заяву, підписану платником або власником особового рахунку та документів за переліком, що й було зроблено позивачем, однак відповідачем коштів повернуто не було. Так, позивач звернувся з заявами на адресу відповідача про повернення безпідставно перерахованих коштів, однак останнім кошти повернуто не було.
Враховуючи, що ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» з 01.05.2022 вже не здійснювало постачання газу до квартири позивача та, відповідно, не могло зараховувати залишок грошових коштів в рахунок майбутніх платежів позивача за постачання природного газу за особистим рахунком НОМЕР_1 , суд вважає позовні вимоги обґрунтованими.
Проте, аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм діючого законодавства, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги частково.
За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпції щодо фактів.
Тобто, встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Вбачається, що в наслідок неналежного виконання відповідачем основного зобов`язання за
Договором, позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України нараховані та пред`явлені у позові до стягнення з відповідача інфляційні втрати у розмірі 619,72 грн та 3% річних у розмірі 186,42 грн.
З урахуванням викладеного, оцінюючи надані у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд приходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» законні та обґрунтовані в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 619,72 грн, 3% річних в сумі 186,42 грн, а тому підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат по справі суд вважає наступне.
Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.
В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу.
Вбачається, що 31.05.2024 року представник позивача - адвокат Зінчук В.Д. через Електронний суд подав до суду
клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у якому зазначив, що на час подання клопотання сума таких витрат становить 6 000 грн, надав на підтвердження понесених витрат: укладений з адвокатом Зінчуком В.Д. договір про надання правової допомоги з остаточним розрахунком цих витрат, детальний опис наданих послуг (виконаних робіт) адвокатом, рахунок на оплату витрат на правничу допомогу та доказами направлення заяви про розподіл судових витрат відповідачу разом з відповіддю на відзив на позов.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
У частинах першій, другій статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною
позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
За змістом пункту 1 частини другої статті 137, частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових
витрат, унормованого частиною другою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин четвертої, п`ятої та дев`ятої статті 141 цього Кодексу. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії/ бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами четвертою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому, згідно з статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 77-80 ЦПК України.
На підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, позивачем надано копії наступних документів: копію свідоцтва адвоката Зінчука В.Д.; договір про надання правничої (правової) допомоги від 01.02.2024; акт виконаних робіт від 26.02.2024; детальний опис від 26.02.2024; рахунок від 26.02.2024; доказ направлення цього клопотання з додатками відповідачу.
Вбачається, що 01.02.2024 року між ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатом Зінчуком В.Д. (адвокат)
укладено договір про надання правничої (правової) допомоги № 1.
Відповідно до п. 3.1 договору про надання правничої (правової) допомоги №1 вартість однієї години роботи адвоката складає 2 000,00 грн 00 коп.
Згідно п. 2.2.4. договору про надання правничої (правової) допомоги, клієнт відповідно до порядку та строків, що зазначаються в договорі, зобов`язується оплатити адвокату гонорар винагороду за надання правової допомоги клієнту.
Відповідно до п. 3.1. договору про надання правничої (правової) допомоги, № 1, клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар - винагороду за надання правничої допомоги клієнту, що надається шляхом оплати виставлених адвокатом рахунків за надання правничої допомоги не пізніше 365 календарних днів з дня отримання рахунку, в порядку почасової оплати виходячи із розрахунку вартості: - 1 (одна) година правничої допомоги 2000,00 грн, 1 (один) судодень 2000,00 грн, шляхом оплати готівкою або в безготівковому порядку на банківський рахунок адвокату. Датою оплати гонорару є дата надходження готівкових грошових коштів або на банківський рахунок адвоката. Під годиною, витраченою адвокатом, у даному пункті розуміється кожна розпочата година незалежно від кількості витрачених у ній хвилин. Під «судоднем» у даному пункті розуміється будь-яке судове засідання, яке відбулось за участі адвоката або не відбулось із незалежних від адвоката причин за умови, що адвокат прибув до суду для участі у судовому засіданні.
На виконання п. 3.4 договору сторони підписали акт про надання правничої (правової) допомоги від 26.02.2024 року.
Також позивачем надано суду детальний описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги від 26.02.2024 за Договором про надання правничої (правової) допомоги № 1 від 01.02.2024, укладеним між адвокатом Зінчуком В.Д. та позивачем.
Для оплати витрат на правову допомогу адвокатом виставлено позивачу Рахунок на суму 6000,00 грн, як плату (гонорар) за надання правової допомоги, який позивач ще не сплатив.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц). Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.
Таким чином, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, ціну позову, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду документів, їх значення для вирішення спору, поведінку відповідача, відповідно до вимог ч. 4 статті 19 ЦПК України суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи, ціною позову, наданим адвокатом обсягом послуг. Витрачений адвокатом час на надання таких послуг, відповідає критерію розумності.
Разом з цим, зважаючи на доводи представника відповідача та встановлені обставини, зважаючи на обсяг наданих адвокатських послуг, суд вважає необхідним зменшити суму компенсації витрат позивача на професійну правничу допомогу до 4000,00 грн., які і стягнути з відповідача на користь позивача.
З огляду на те, що на час ухвалення судом рішення позивач надав суду документальне підтвердження розміру здійснених ним витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, оформлених у встановленому законом порядку, а тому суд вбачає підстави для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у вказаній сумі.
Частково задовольняючи позовні вимоги позивача, зважаючи на те, що позивач за законом звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» на користь держави судовий збір в сумі 3028,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про захист прав споживачів задовольнити частково.
В задоволенні решти частини позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 30-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення його повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Т.О. Кудрявцева