Справа № 487/4565/23
Провадження № 2/487/414/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2024 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Бобрової І.В., за участю секретаря судового засідання Мосензової О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Миколаєва цивільну справу № 487/4565/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна

ВСТАНОВИВ:

31.07.2023 представник позивача адвокат Мехтієва С.Н. звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати квартиру АДРЕСА_1 об`єктом спільної сумісної власності, провести поділ спільного сумісного майна та визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по частці зазначеної квартири.

Свої вимоги мотивувала тим, що 27.04.2019 позивач та відповідач зареєстрували шлюб у Заводському районному у місті Миколаєві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області,актовий запис № 228. Згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.06.2022 шлюб було розірвано. У час шлюбу подружжя придбало у спільну власність нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Згідно Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Савченко І.М., від 09.06.2020 за реєстровим № 317 вказана вище квартира була оформлена на ім`я чоловіка ОСОБА_2 за письмовою згодою дружини, викладеної у вигляді заяви. Оскільки майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Суд ухвалою від 18.08.2023 відкрив провадження та призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

06.10.2023 представник відповідача адвокат Ішбулатова С.Р. до канцелярії суду надала зустрічну позовну заяву, в якій просила прийняти зустрічну позовну заяву для спільного розгляду з первісним позовом; встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , починаючи з 30.11.2018 до 27.04.2019, тобто до дати укладення ними шлюбу; визнати мотоцикл Honda VF 750 Magna, д.н. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 та автомобіль SUZUKI GRAND VITARA, 2003 року випуску, VIN-код НОМЕР_3 об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; в порядку поділу майна подружжя стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартості спільного майна, що становить 243828,00 гривень; розподілити судові витрати.

Суд своєю ухвалою від 10.10.2023 прийняв до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна та об`єднав в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Суд своєю ухвалою від 23.04.2024 закрив підготовче засідання та призначив справу до судового розгляду по суті.

04.10.2024 сторони надали до канцелярії суду спільну письмову заяву про укладення мирової угоди, відповідно до якої домовились про таке: у власності ОСОБА_2 залишається таке майно: квартира АДРЕСА_1 ; ОСОБА_2 підтверджує, що не має майнових претензій та не претендує на компенсацію вартості іншого майна, що є предметом зустрічної позовної заяви, а саме: мотоциклу Honda VF 750 Magna, д.н. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , автомобілю SUZUKI GRAND VITARA, 2003 року випуску, VIN-код НОМЕР_3 . Сторони по справі підтверджують, що інших претензій щодо поділу майна подружжя один до одного не мають, а також, що їм зрозуміло зміст ст. 207, 208 ЦПК України та відомі правові наслідки укладення мирової угоди. Зокрема закриття провадження у справі, а також неможливість повторного звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет. Судові витрати, сплачені ОСОБА_1 за подання позовної заяви залишаються за нею. Судові витрати, сплачені ОСОБА_2 за подання зустрічної позовної заяви залишаються за ним. Сторони не мають права в подальшому вимагати один від одного компенсувати понесені судові витрати.

У зв`язку з тим, що спір врегульовано мировою угодою, провадження у цивільній справі № 487/4565/23 сторони просили закрити та затвердити мирову угоду.

У судове засідання позивачка не з`явилася, надала письмову заяву про розгляд справи без її участі, просила затвердити мирову угоду, укладену 04.10.2024 між нею та відповідачем.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, просив затвердити мирову угоду, укладену 04.10.2024 між ним та позивачкою.

Суд, дослідивши матеріали справи та надані документи, доходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Частиною 1, 2, 4 ст. 207 ЦПК України встановлено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі, якщо умови мирової угоди не суперечать закону, не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб (не сторін), суд визнає мирову угоду та закриває провадження у справі.

Положеннями ст. 208 ЦПК України передбачено, що виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України встановлено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Вивчивши зміст мирової угоди, суд доходить до висновку, що укладення мирової угоди та її зміст не суперечить вимогам закону, умови мирової угоди не порушують права чи охоронювані законом інтереси сторін та інших осіб, стосуються лише прав та обов`язків сторін і сторони наполягають на її затверджені.

Порядок виконання мирової угоди, наслідки затвердження її судом та закриття провадження у справі, передбачені ст. 208, 256 ЦПК України, сторонам є зрозумілими. Крім того в зазначеній мировій угоді сторони зазначили про обізнаність щодо правових наслідків підписання та виконання даної угоди.

З огляду на викладене суд вважає за можливе затвердити мирову угоду сторін, а провадженням у справі закрити.

Керуючись ст. 49, 207, 208, 255, 256, 352-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Затвердити мирову угоду від 04.10.2024, укладену між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 у цивільній справі № 487/4565/23 (провадження № 2/487/414/24) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна, за умовами якої сторони домовились про таке:

1. У власності ОСОБА_2 залишається таке майно:

- квартира АДРЕСА_1 .

2. ОСОБА_2 підтверджує, що не має майнових претензій та не претендує на компенсацію вартості іншого майна, що є предметом зустрічної позовної заяви, а саме:

- мотоциклу Honda VF 750 Magna, д.н. НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 ;

- автомобілю SUZUKI GRAND VITARA, 2003 року випуску, VIN-код НОМЕР_3 .

3. Сторони по справі № 487/4565/23 підтверджують, що інших претензій щодо поділу майна подружжя один до одного не мають.

4. Сторони підтверджують, що їм зрозуміло зміст ст. 207, 208 ЦПК України та відомі правові наслідки укладення мирової угоди. Зокрема закриття провадження у справі, а також неможливість повторного звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет.

5. Судові витрати, сплачені ОСОБА_1 за подання позовної заяви залишаються за нею. Судові витрати, сплачені ОСОБА_2 за подання зустрічної позовної заяви залишаються за ним. Сторони не мають права в подальшому вимагати один від одного компенсувати понесені судові витрати.

Провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ спільного майна закрити.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом.

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством, для виконання судових рішень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І. В. Боброва