Справа №760/9019/22 2/760/1303/22/760/1303/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді - Усатової І.А.

при секретарі - Омелько Г.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Посипенко Анжела Анатоліївна про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання частки у спільній сумісній власності та визнання спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Солом`янського районного суду міста Києва з 22.07.2022 перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Посипенко Анжела Анатоліївна про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання частки у спільній сумісній власності та визнання спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом.

На підставі Положення про автоматизовану систему документообігу суду та Засад використання автоматизованої системи документообігу суду позовну заяву розподілено 22.07.2022 та передано в провадження головуючому судді Усатовій Ірині Анатоліївні (єдиний унікальний номер справи: № 760/9019/22).

Ухвалою судді Солом`янского районного суду м. Києва від 02.08.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

На адресу суду 16.08.2022 засобами поштового зв`язку надійшла заява про усунення недоліків на виконання вимог ухвали Солом`янського райнного суду м. Києва від 02.08.2022.

Ухвалою судді Солом`янського райнного суду м. Києва від 13.09.2022 було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Солом`янського райнного суду м. Києва від 16.10.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

20.11.2023 позивач в судове засідання не з`явився.

Матеріали справи містять зворотні поштові повідомлення про те, що судові повістки-повідомлення позивачу та його представнику в судове засідання 20.11.2023, що були надіслані на адресу для листування, були вручені адресату.

У судове засідання, призначене на 24.01.2024 позивач не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань та заяв до суду не подавав.

Матеріали справи містять зворотні поштові повідомлення про те, що судові повістки-повідомлення позивачу та його представнику в судове засідання 24.01.2024, що були надіслані на адресу для листування, були вручені адресату.

У судове засідання, призначене на 10.06.2024 позивач не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань та заяв до суду не подавав

До суду повернулася судова повістка із рекомендованим повідомленням, адресований позивачу, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Таким чином, отримуючи судові повістки та будучи повідомленими про час розгляду справи, позивач у судові засідання не з`явився.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що були вжиті всі визначені законом заходи для повідомлення сторін про розгляд справи.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивач, будучи ініціатором даного судового провадження, обізнаний про розгляд справи, правом участі в судових засіданнях не скористався, не з`являючись до суду та не проявляючи зацікавленості в розгляді справи.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У свою чергу, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

У свою чергу вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справи є обов`язком держави.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Водночас, неявки сторін у судові засідання спричиняють затягуванню строків розгляду справи, що є порушенням як положень Цивільного процесуального кодексу України, так і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якого кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

За змістом ч.5 ст.223 та п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

У свою чергу, відповідно до п.5 ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Тобто, з точки зору закону умовами залишення позовної заяви без розгляду у випадку повторної неявки в судове засідання є ряд чинників, а саме:

- повторна неявка позивача поспіль у судове засідання;

- належне повідомлення позивача про час розгляду справи;

- відсутність поважних причин неявки позивача в судове засідання або неповідомлення їх суду;

- неявка позивача в судове засідання перешкоджає вирішенню спору по суті;

- відсутність заяви позивача про розгляд справи в його відсутності.

Суд враховує, що з точки зору процесуального законодавства суд не зобов`язаний врахувати поважність причин повторної неявки позивача до суду.

Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 22 травня 2019 року в справі №61-36375св18, зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними.

Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача або його представника, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду.

Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи.

Разом з тим позивач не бажає виконувати припис суду, не пояснюючи причини такої бездіяльності.

Суд при цьому виходить з того, що підставою для звернення позивача до суду стало встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 , визнання майна спільною сумісною власністю, визнання частки у спільній сумісній власності та визнання спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом

Виходячи з обсягу позовних вимог позивача та їх обґрунтування, яке має бути перевірене судом, кількісного складу учасників справи, наявності у позивача представника,сумнівів суду, у зв`язку з цим, щодо того чи обізнаний позивач про позов, чи є дійсним його волевиявлення на подачу такого позову, розглянути справу за відсутності позивача суд не вбачає можливим.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та невиконання припису суду про обов`язкову участь позивача у судовому засіданні.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч.ч.1,2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з цього та викладеного вище, повторних неявок позивача в судові засідання, суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду.

Суд при цьому виходить з того, що розглянути справу у відсутності позивача суд позбавлений можливості.

Керуючись ст.ст.49,223, 257 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Посипенко Анжела Анатоліївна про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання частки у спільній сумісній власності та визнання спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: Усатова І.А.