Справа № 219/3746/16-ц
Провадження № 2-п/229/24/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 р. Дружківський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Фролової Н.М., за участю секретаря судового засідання Бочарової К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дружківка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд та скасування заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.08.2016 року по цивільній справі №219/3746/16-ц, провадження №2/219/2167/2016 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

08.06.2024 р. представник заявника Плахтій О.В., яка діє в інтересах заявника ОСОБА_1 звернулася до Дружківського міського суду Донецької області із заявою в якій просить поновити відповідачу - ОСОБА_1 , пропущений строк на перегляд і скасування заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.08.2016 року по цивільній справі № 219/3746/16-ц, провадження № 2/219/2167/2016; переглянути та скасувати заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.08.2016 року по цивільній справі № 219/3746/16-ц, провадження № 2/219/2167/2016, згідно якого суд задовольнив у повному обсязі позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 та стягнув з останньої заборгованість у розмірі 57377,08 грн., судовий збір у розмірі 1378,00 грн. та витрати пов`язані з оплатою оголошення у газеті у розмірі 210,00 грн., та призначити справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Заява обґрунтована тим, що 27 травня 2024 року ОСОБА_1 при спробі зняти на банкоматі гроші з власного карткового рахунку довідалась, що на останній накладений арешт. За допомогою представника заявниці було встановлено наступне. 15.08.2016 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі головуючого судді Тверського С.М. ухвалив по цивільній справі № 219/3746/16-ц, провадження№2/219/2167/2016 заочне рішення, згідно якого задовольнив у повному обсязі позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 та стягнув з неї заборгованість у розмірі 57377,08 грн., судовий збір у розмірі 1378,00 грн.,та витрати пов`язані з оплатою оголошення у газеті у розмірі 210,00 грн., загалом 58965,08 грн. На підставі виконавчого листа № 219/3746/16-ц, № 2/219/2167/2016, виданого судом 13.10.2016 року, Бахмутський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області видав, зокрема, такі постанови: 02.04.2019 року Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58764931 про примусове стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у сумі 58965,08 грн. та виконавчий збір у сумі 5896,51 грн.; 07.09.2023 року Постанову про арешт коштів боржника про накладення арешту на рахунки ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 64861,59 грн. 27.05.2024 ОСОБА_1 ознайомилась з оскаржуваним заочним рішенням, оприлюдненим в ЄДРСР, та постановами виконавчої служби, винесеними в межах виконавчого провадження ВП № 58764931. Відповідач жодних кредитних боргів перед позивачем не має, заочне рішення вважає помилковим. ОСОБА_1 взагалі не знала, що у 2016 році Артемівський міськрайонний суд Донецької області розглядає позов ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з неї кредитного боргу. Про наявність відкритого відносно неї виконавчого провадження ОСОБА_1 довідалась тільки після того, як 27 травня 2024 року з`ясувалось, що її картковий рахунок арештований. Представник заявника зазначає, що суд помилково задовольнив позов за наступних умов. Відсутні посилання на доказ укладення між позивачем та відповідачем письмового кредитного договору, умови якого відповідають вимогами чинного законодавства України. Відсутні посилання на первинні бухгалтерські документи, які засвідчують отримання відповідачкою 23.07.2013 кредиту у розмірі 15000,00 грн. та наявності у неї станом на 29.02.2016 року заборгованості у сумі 57377,08 грн., яка складається: заборгованості по кредиту 14995,70 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 37455,95 грн., заборгованості за пенею та комісією 1717,00 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 2708,43 грн. Встановлено розмір заборгованості по процентам за користування кредитом - 37455,95 грн., без зазначення конкретного проміжку часу, за який вона розрахована. До загальної суми боргу за кредитом, розрахованої станом на 29.02.2016 року включені заборгованість за пенею та комісією у сумісній сумі 1717,00 грн., штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 2708,43 грн.

Окрім того, представником заявника ОСОБА_2 разом із заявою про перегляд та скасування заочного рішення подано заяву про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд та скасування заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.08.2016 року по цивільній справі № 219/3746/16-ц, провадження № 2/219/2167/2016, яка обґрунтована тим, що 27 травня 2024 року ОСОБА_1 при спробі зняти на банкоматі гроші з власного карткового рахунку довідалась, що на останній накладений арешт. Відповідач жодних кредитних боргів перед позивачем не має, заочне рішення вважає помилковим. ОСОБА_1 взагалі не знала, що у 2016 році Артемівський міськрайонний суд Донецької області розглядає позов ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з неї кредитного боргу. Про наявність відкритого відносно неї виконавчого провадження ОСОБА_1 довідалась тільки після того, як 27 травня 2024 року з`ясувалось, що її картковий рахунок арештований. Оскільки оскаржуване заочне рішення не містить даних про документи, які підтверджують належне сповіщення відповідача про день, час та місце розгляду справи, то не можна вважати доведеним виконання судом вимог статей 74-76, 169 ЦПК України.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 11.06.2024 року прийнято до розгляду заву про перегляд та скасування заочного рішення та ініційовано розгляд справи про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі Артемівського міськрайонного суду Донецької області №219/3746/16-ц, провадження №2/219/2167/2016 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд та скасування заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.08.2016 року по цивільній справі №219/3746/16-ц, провадження №2/219/2167/2016 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, зупинено до ухвалення рішень про відновлення втрачених матеріалів судових проваджень та до набрання ними законної сили.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 09.09.2024 року втрачене судове провадження відновлено в частині рішення. 25.09.2024 року ухвала суду набрала законної сили.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області 02.10.2024 р. поновлено провадження у справі.

Заявник ОСОБА_1 та представник заявника ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. В заяві просили розглянути її у відсутності відповідача та його представника.

Крім того, представник заявника надала додаткові письмові пояснення в яких зазначено, що 09 вересня 2024 року Дружківський міський суд Донецької області в складі головуючого судді Дубовика Р.Є., постановлено ухвалу по справі № 219/3746/16-ц, провадження №2-в/229/64/2024, згідно якої відновлено втрачене судове провадження у цивільній справі Артемівського міськрайонного суду Донецької області в частині змісту заочного рішення суду 15.08.2016 по справі № 219/3746/16-ц, провадження № 2/219/2167/2016. Позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк", не надав суду жодного документу по справі. Ненадання позивачем у межах справи по відновленню втраченого судового провадження № 219/3746/16-ц, провадження № 2-в/229/64/2024, документів в паперовій/електронній формі, які мають безпосереднє відношення до кредитування ОСОБА_1 , свідчить, що у позивача - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», не обліковується заборгованість, стягнення якої передбачене заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.08.2016 року по цивільній справі № 219/3746/16-ц, провадження № 2/219/2167/2016.

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України, заява про перегляд заочного рішення розглядається у судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, в разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали заяви про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд та скасування заочного рішення, матеріали заяви про перегляд заочного рішення, суд приходить до наступних висновків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12.07.2017 року).

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Відповідно до частини третьої статті 284 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч. 4 ст. 284 ЦПК України).

Так, представник заявника вказує, як на поважну причину неявки до суду в день розгляду позову те, що ОСОБА_1 взагалі не знала, що у 2016 році Артемівський міськрайонний суд Донецької області розглядає позов ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення з неї кредитного боргу. Про наявність відкритого відносно неї виконавчого провадження ОСОБА_1 довідалась тільки після того, як 27 травня 2024 року з`ясувалось, що її картковий рахунок арештований.

У справі v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права». Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто, Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

З огляду на викладене та обставини на які посилається представник заявника, з метою доступу до правосуддя, суд вважає за можливе задовольнити заяву, поновивши, строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Разом з тим, перевіряючи обґрунтованість вимог заяви в частині скасування заочного рішення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно ч. 1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Згідно ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

За змістом зазначених положень чинного законодавства скасування заочного рішення суду можливе за умов, що відповідач не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, та відповідач надає докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто, якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення. Наявність наведених вище обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Так, судом встановлено, що 15.08.2016 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області ухвалено заочне рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі в розмірі 57377,08 грн., судові збір у розмірі 1378,00 грн. та витрати пов`язані з оплатою оголошення у газеті у розмірі 210,00 грн.

Підставами скасування заочного рішення суду від 15.08.2016 року представник заявника вказує, зокрема, що відповідач жодних кредитних боргів перед позивачем не має, відсутні посилання на доказ укладення між позивачем та відповідачем письмового кредитного договору, умови якого відповідають вимогами чинного законодавства України, відсутні посилання на первинні бухгалтерські документи, які засвідчують отримання відповідачем кредиту, встановлено розмір заборгованості по процентам за користування кредитом без зазначення конкретного проміжку часу, за який вона нарахована, відсутні правові підстави для стягнення неустойки (пені та штрафу), тому заочне рішення відповідач вважає помилковим.

Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії»).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі («Ryabykh v. Russia», №52854/99, п. 52).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки в позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Згідно роз`яснень наданих у інформаційному листі Верховного суду України «Про практику ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах» вбачається, що непоодинокими є випадки, коли суди скасовують заочні рішення та не оцінюють надані відповідачем докази на предмет їх істотного значення для правильного вирішення справи і скасовують заочні рішення лише на підставі поданої відповідачем заяви та його усних доводів, які не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами у справі.

Так, в судовому засіданні встановлено, що доводи, на які посилається відповідач як на підставу для скасування заочного рішення можуть бути предметом перегляду рішення суду першої інстанції судом апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції не може ставити під сумнів зміст рішення суду з підстав порушення норм матеріального чи процесуального права та надавати цьому рішенню правої оцінки, перевіряти його правильність.

З урахуванням вищезазначеного, підстав та доказів для скасування заочного рішення заявником не надано, тому заява про перегляд заочного рішення не підлягає задоволенню.

Згідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст. ст. 126, 127, 258-261, 287-289, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Поновити відповідачу ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд та скасування заочного рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.08.2016 року по цивільній справі №219/3746/16-ц, провадження №2/219/2167/2016 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що, відповідно до ч. 4 ст. 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя