Справа №932/5248/22
Провадження №2о/932/113/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2024 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді Цитульського В.І.,

за участю секретаря судового засідання Дубовик К.В.,

представника заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Петриківська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Петриківська селищна рада про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

05.09.2024 заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між ним як сином та ОСОБА_3 , як батьком.

Стислий виклад позиції заявника.

У паспорті громадянина заявника вказано його прізвище як « ОСОБА_4 », а у його батька в порті громадянина України вказано прізвище « ОСОБА_5 ».

Необхідність встановлення факту обґрунтовує труднощами у спадкуванні, які можуть виникнути після смерті його батька.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 09.09.2024 заяву ОСОБА_2 залишено без руху.

Ухвалою від 25.029.2024 відкрито провадження у справі з викликом учасників справи у судове засідання.

У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги заяви, надав пояснення аналогічні викладеним у заяві. Додатково пояснив, що заявник та його батько не мають бажання змінювати паспорти громадянина України.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, представник Петриківської селищної ради подала заяву про розгляд справи у її віжсутність.

Фактичні обставини, встановлені судом

Паспортом громадянина України НОМЕР_1 , виданим 22.04.1997, документовано громадянина України ОСОБА_2 .

Паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим 24.09.1997, документовано громадянина України ОСОБА_3 .

У свідоцтві про народження вказано: дитина ОСОБА_6 , батько « ОСОБА_3 ».

Норми права, які застосував суд.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Нормами процесуального законодавства не передбачено права суду за власною ініціативою залучати до участі у справі заінтересованих осіб (висновок, наведений у постанові Верховного Суду від 07.04.2020 у справі №638/4/19).

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (стаття 293 ЦПК України).

П унктом 5 частини 2 статі 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Глава 6 Розділу 4 ЦПК України, а також постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року № 15) "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" розкриває зміст судової діяльності з розгляду справ даної категорії.

Так, факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

У статті 315 ЦПК України наведений невичерпний перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені в судовому порядку.

Згідно зі статтею 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого, обов`язково повинно бути зазначено мету встановлення такого факту та причина неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, а також докази, що підтверджують факт.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Мотиви та висновки суду.

Звертаючись із відповідною заявою до суду заявник зобов`язаний визначити заінтересованих осіб. Не викликає сумніву, що у даній справі заінтересованою особою має бути особа щодо якого встановлюється факт - ОСОБА_3 .

Проте позивачем визначено неналежну заінтересовану особу, а суд не має повноважень залучити чи замінити заінтересовану особу з власної ініціативи.

Окрім цього, важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду №175/2317/16-ц від 02.10.2019.

В заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник не обґрунтовував, для відновлення яких саме порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів йому необхідно, щоб суд встановив факт родинних відносин.

Зазначена мета у вигляді усунення перешкод для спадкування особи, яка є живою, є припущенням та свідчить про передчасність заяви.

Зокрема не можливо передбачити дату смерті особи та чи буде нею складено заповіт, а також визначити коло її спадкоємців.

З огляду на наведене суд приходить до переконання про відмову в задоволенні заяви.

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду буде складено 18.10.2024.

Суддя В.І.Цитульський