ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8583/24
провадження № 2/753/6028/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року суддя Дарницького районного суд м. Києва Трусова Т. О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача: ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

29.04.2024 ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивачка), від імені якої діє представник ОСОБА_2 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі також - ОСОБА_3 , відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання двох дітей - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, до досягнення сином повноліття, а з 16.05.2028 - на утримання дочки в розмірі 1/4 частки від усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого народилися двоє дітей. Спільне життя сторін не склалося, вони втратили почуття взаємної любові та поваги, позивачка проживає з дітьми за кордоном і сімейні відносини між ними остаточно припинені, спільне господарство не ведеться. За таких обставин подальше сумісне життя, збереження шлюбу та примирення неможливі, що суперечитимуть інтересам позивачки та інтересам їх дітей.

Вимоги позову про стягнення аліментів мотивовані тим, що відповідач зобов`язаний утримувати своїх неповнолітніх дітей, він працює будівельником і має стабільний щомісячний дохід та у нього відсутні інші неповнолітні діти та непрацездатні члени сім`ї, яких він повинен утримувати.

Ухвалою суду (під головуванням судді Гусак І. І.) від 27.05.2024 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.08.2024 справу передано до провадження судді Трусової Т. О.

Ухвалою від 09.09.2024 справу прийнято до провадження судді Трусової Т. О.

Відповідач ОСОБА_3 повідомлявся про розгляд справи у встановленому законом порядку шляхом направлення судових документів за зареєстрованою адресою місця його проживання, проте поштові відправлення повернулись без вручення з відмітками «кінець терміну зберігання», «адресат відсутній за вказаною адресою» (03.10.2024).

Проставлення на поштовому повідомленні відмітки про відсутність відповідача за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України є доказом вручення йому судової повістки (судових документів).

У строк, встановлений ухвалою судді про відкриття провадження у справі, відповідачем не подано відзиву на позов, а тому справа вирішується за наявними матеріалами, що передбачено нормою частини восьмої статті 178 ЦПК України.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25.11.2009 Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2675.

Подружжя має двох дітей - неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітню дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З позовної заяви вбачається, що шлюб сторін існує формально, вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо та примирення між ними неможливе.

Право на припинення шлюбу передбачене нормою статті 56 Сімейного кодексу України (далі - СК України), за змістом якої кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, а примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.

Частина третя статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина перша статті 110 СК України).

За приписами частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Отже ураховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач жодних заперечень проти позову не подав, суд дійшов до переконання, що розлад подружніх стосунків сторін не є тимчасовим явищем і передумови для збереження їх шлюбу відсутні.

За таких обставин суд визнає обґрунтованими доводи позову про те, що подальше збереження шлюбу, який існує лише формально, порушить засаду добровільності шлюбу і буде суперечити інтересам позивачки, що є підставою для його розірвання.

Згідно з поясненнями позивачки, діти проживають з нею та перебувають на її утриманні.

Право на утримання є одним із основних прав дитини, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (стаття 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення в СК України.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина перша статті 181 СК України).

Згідно з положеннями частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, в тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 182 СК України).

Відповідно до статті 182 цього Кодексу розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Жодних заперечень проти позову та доказів неспроможності надавати утримання двом дітям у заявленому позивачкою розмірі відповідач не надав, а тому з урахуванням принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і таких загальних засад цивільного законодавства як розумність та справедливість суд вважає цілком обґрунтованою вимогу позову про стягнення аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини від доходу відповідача.

Водночас вимогу позову про стягнення аліментів після досягнення повноліття старшою дитиною (сином) суд вважає необґрунтованою, оскільки вказана вимога передбачає захист прав на майбутнє, що суперечить завданням цивільного судочинства (частина перша статті 2 ЦПК України), у порядку якого розглядаються справи, що виникають, зокрема з сімейних правовідносин (частина перша статті 19 ЦПК України), та не ґрунтується на матеріальному законі.

Так, частиною другою статті 183 СК України передбачено, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

За приписами частини третьої цієї норми, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відповідно до положень статті 191 СК України присуджені судом аліменти мають сплачуватись від дня пред`явлення позову.

З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача судовий збір, сплачений позивачкою за вимогу про розірвання шлюбу.

Позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», а тому за цю вимогу суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 25 листопада 2009 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2675, між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 29 квітня 2024 року, до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі в розмірі 1 211 гривень 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 1 211 гривень 20 копійок.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_2 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: