ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 року

м. Харків

справа № 645/1205/24

провадження № 22-ц/818/2581/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії - Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 травня 2024 року в складі судді Алтухової О.Ю.

в с т а н о в и в:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позовна заява мотивована тим, що з 25 жовтня 2014 року вона та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, та мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначила, що з липня 2022 року вона разом із сином, за погодженням відповідача, перебувають у Республіці Польща. Весною 2023 року вона дізналася про те, що відповідачем було подано позов про розлучення, та рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 20 березня 23 року шлюб між сторонами розірвано.

Вказала, що поки вона із сином знаходились у Республіці Польща відповідач дійсно сумлінно та виходячи із його фінансових можливостей надсилав кошти на її банківську карту на утримання сина, за період з серпня 2022 року по серпень 2023 року відповідач надсилав аліменти від 20 000,00 грн до 34 000,00 грн в місяць.

У вересні 2023 року вона дізналась про схвальне рішення британської служби імміграції щодо надання їй та дитині дозволу на в`їзд до Великобританії за програмою Homes for Ukraine. В зв`язку із тим, що вона з дитиною вирушили до Великобританії відповідач навмисно, із помсти матері дитини, що він не встиг побачитись із сином перед його відльотом, повідомив, що буде сплачувати мінімальні виплати на утримання дитини, що і зробив. Окрім того, від спільних друзів позивачка дізналася, що відповідач 12 жовтня 2023 року взяв повторно шлюб, після цього часу брав мінімальну фінансову участь в утриманні сина.

Посилалася на те, що відповідач має високий дохід від діяльності в сфері IT. Так, відповідач зареєстрований як фізична особа-підприємець із основним видом діяльності: комп`ютерне програмування, він завжди забезпечений роботою, оскільки працює на іноземні компанії та отримує високий заробіток. Про наявність можливості матеріально брати участь в утриманні сина в сумах більших, ніж мінімальна гарантована державою, свідчить і той факт, що відповідач приблизно у жовтні 2023 року достроково одноразово виплатив близько 250 000,00 грн суми залишку за кредитом на спільний автомобіль марки Toyota RAV4, станом на 26 жовтня 23 року обтяження, накладене банком було припинено, наразі щодо даного автомобіля неможливо сформувати витяг, оскільки обтяження автомобіля відсутнє в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, дану інформацію підтвердив і сам відповідач у приватному спілкуванні у месенджері.

Зазначила, що вона не працює, оскільки пошук роботи напряму пов`язаний із досконалим знанням англійської мови, в зв`язку з чим остання посилено вчить мову, крім того дитина ходить в садок всього на три години в день, що унеможливлює повноцінну роботу для позивачки. Крім того, син почав відвідувати басейн для зміцнення імунітету та загартовування, оскільки частіше став хворіти.

Вказала, що фактичний бюджет на утримання сина на місяць становить близько 30 000,00 грн, що включає в себе харчування, одяг, взуття, вітаміни, ліки/аналізи (за необхідності), розвиток (книжки, навчальні матеріали для розвитку дитини), оздоровлення, гігієна дитини, речі першої необхідності.

Вважала, що аліменти в розмірі 20 000,00 грн забезпечуватимуть реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дитини.

Посилалася на те, що у вересні - жовтні 2023 року відповідач сплачував аліменти в розмірі 2272,00 грн, а з листопада 2023 року по січень 2024 року по 3000,00 грн, аліменти за лютий 2024 року вона не отримувала. Вказала, що вона зазначала, що цього не достатньо на утримання дитини, однак відповідач навмисно сплачував майже мінімальну суму аліментів.

Просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з вересня 2023 року по січень 2024 року у розмірі 17 000,00 грн за кожний місяць, а за період з лютого 2024 року по день подання позову у розмірі 20 000,00 грн; стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 20 000,00 грн щомісяця з індексацією стягуваних сум, починаючи із дня пред`явлення позову та до досягнення ним повноліття; витрати на професійну правничу допомогу просить покласти на відповідача.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 травня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 10 000,00 грн щомісяця з індексацією стягуваних сум, починаючи із дня пред`явлення позову 06 березня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття; у задоволенні решти вимог позову відмовлено; рішення суду щодо стягнення аліментів, у частині суми платежу за один місяць, підлягає негайному виконанню; стягнуто з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 та ОСОБА_1 через своїх представників подали апеляційні скарги, в яких ОСОБА_2 просив рішення скасувати, встановити розмір аліментів, що підлягає стягненню з нього в сумі 1500,00 грн щомісяця з моменту подання позову до суду до досягнення дитиною повноліття; в решті позову відмовити. ОСОБА_1 просила рішення скасувати в частині часткового задоволення позову щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 10 000,00 грн щомісяця з індексацією стягуваних сум, починаючи із дня пред`явлення позову 06 березня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття, та ухвалити в цій частині нове рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 20 000 грн щомісяця з індексацією стягуваних сум, починаючи із дня пред`явлення позову - 06 березня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття; стягнути із відповідача суму витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що дійсно до 01 січня 2024 року він надавав різного роду послуги та був приватним підприємцем. На даний час у зв`язку з подіями в Україні, перебоями зі світлом, неможливістю надати послугу вчасно, ревокацією основних замовників він втратив роботу та вимушено припинив підприємницьку діяльність. До моменту подання позову він сплачував не менше 3000,00 грн на місяць. Зазначив, що позивачка також зобов`язана утримувати дитину на рівні з батьком дитини, з цього приводу права є рівними враховуючи вік нашої дитини та можливість позивачки працювати (у позові вказано дитина відвідує дитячий садок). В позові позивачка посилається лише на його доходи не зважаючи на витрати. Крім того приховує від суду свої доходи та майновий стан. Загальновідомий факт, що на даний час країни Європейського союзу надають величезну підтримку громадянам України, які скористалися тимчасовим захистом. Але позивачка приховала від суду свої доходи у Великій Британії за період з 01 січня 2023 року по цей час, оскільки під час стягнення аліментів враховуються доходи також позивачки та дитини.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що відповідач є молодою здоровою особою, інших дітей не має, є досвідченим спеціалістом в ІТ сфері і завжди мав високі заробітки (близько 4-5 тис. дол.), позивач має сумніви, що відповідач наразі не працює, оскільки його робота провадиться онлайн і абсолютно не прив`язана до країни проживання чи конкретного офісу. Зазначила, що після повторного одруження у жовтні 2023 року відповідач різко почав брати мінімальну фінансову участь в житті спільної дитини, а згодом перетнув кордон України і вочевидь офіційні доходи в Україні показувати вже не планує (враховуючи в тому числі розвиток криптогаманців, доходи в яких поки що не регулюються в Україні законодавчо), про що свідчить в тому числі і закриття підприємницької діяльності, однак робота відповідача не прив`язана до місця, провадиться англійською мовою та є завжди затребуваною та високооплачуваною. Припинення підприємницької діяльності після подання позову так само виглядає навмисним прикриванням доходів з метою брати мінімальну участь в утриманні дитини, а не ту, яку відповідач дійсно має змогу брати. Із відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків вбачається, що в 1 кварталі 2023 року відповідач отримав за підприємницьку діяльність 94 480, 12 грн. від юридичної особи і більше протягом року фактично не мав доходів (сумарний річний дохід 100 282, 19 грн.). Вказане свідчить, що джерело походження коштів на дострокове погашення кредитних зобов`язань у 3 кварталі 2023 року не доведено відповідачем (людина, яка не має роботи навряд буде достроково погашати кредит на велику суму). Крім того, в тому ж періоді, де відповідач начебто не отримував дохід, відповідач продовжував сплачувати аліменти в сумі: лютий березень 2023 року - 34 000 грн, квітень 2023 року 30 000 грн, червень серпень 2023 року 20 000 грн, що також розцінюється законом як доведені витрати, які в деяких місяцях перевищували 10 кратний розмір прожиткового мінімуму, з недоведеним (або прихованим) джерелом походження. Отже, витрати за 2-3 квартал 23 року на щомісячне погашення кредиту та його дострокове закриття, а також на сплату аліментів є доведеними високими витратами відповідача при відсутності офіційних доходів за 2-4 квартал 2023 року, що впливає на визначення розміру аліментів судом і на думку позивача мало б бути взято до уваги судом першої інстанції.

25 червня 2024 року за допомогою системи «Електронний суд» ОСОБА_4 через свого представника до суду апеляційної інстанції подала відзив на апеляційну скаргу, в якому посилалася на те, що будь-які виплати для українців за кордоном носять тимчасовий характер, є підтримуючими, однак жодним чином не покривають всі витрати на дитину, враховуючи, що і рівень життя набагато дорожчий у Великій Британії в порівнянні з Україною, а також те, що вона не має власного житла, не знає мови та не може поки працевлаштуватись, оскільки відвідування садка для дітей віку спільної дитини сторін всього 3 години на день. Вона не має доводити свої доходи (а допомога від Європейських країн і не вважається доходом), оскільки враховуючи, що дитина проживає з матір`ю, а батько сплачує аліменти в сумі від 2272,00 грн до 3000,00 грн, то очевидним є факт того, що свою частину обов`язків щодо утримання дитини позивачка виконує, а фінансову участь батька в утриманні дитини не можна назвати необхідною та достатньою для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідач знаходиться закордоном півроку, де у нього не має перебоїв зі світлом, отже, ця підстава, яка заважала відповідачу знайти собі роботу, наразі неактуальна.

Зі змісту апеляційних скарг вбачається, що як ОСОБА_2 , так і ОСОБА_1 оскаржують рішення суду першої інстанції лише в задоволеній частині щодо стягнення аліменти в розмірі 10 000,00 грн щомісяця з індексацією стягуваних сум, починаючи із дня пред`явлення позову 06 березня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття, тому судом апеляційної інстанції в іншій частині рішення суду першої інстанції не переглядається.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково, рішення суду в оскаржуваній частині змінити.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині мотивовано тим, що з відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 10 000,00 грн щомісячно, який є достатнім для забезпечення потреб дитини та який відповідач може надавати.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 25 жовтня 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 20 березня 2023 року розірвано.

Батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.9).

З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 12 березня 2024 року вбачається, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 (а.с.60).

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 26 вересня 2016 року ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець із основним видом діяльності: комп`ютерне програмування, а з 15 березня 2024 року він припинив підприємницьку діяльність (а.с.20,82-83,93-94).

На підтвердження витрат на дитину, зокрема продуктів харчування та придбання одягу, ОСОБА_1 надала до суду першої інстанції квитанції (а.с.31-43).

Також до суду першої інстанції ОСОБА_1 надала рух коштів по картці від 06 лютого 2024 року (виписку) зі свого рахунку, з якої вбачається, що ОСОБА_2 сплачував аліменти, зокрема за період з 09 серпня 2022 року по 08 вересня 2023 року на загальну суму 371 905,00 грн, що у середньому становить на місяць 28 608,00 грн, у жовтні та листопаді 2023 року сплачено по 2272,00 грн, у січні 2024 року сплачено аліменти за листопад грудень 2023 року та січень 2024 року по 3000,00 грн (а.с.44-45).

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми нарахованих та виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2021 року по 4 квартал 2023 року сума виплаченого доходу ОСОБА_2 за перший квартал 2023 року склала 96667, 74 грн, за другий квартал 2023 року 1726,36 грн, за третій квартал 255,26 грн, за четвертий квартал 2023 року 1632,83 грн (а.с.114).

Відповідно до повідомлення АТ «Ощадбанк» № 43/12-11/44332/2024/БТ від 09 квітня 2024 року, ОСОБА_2 було надано кредит у сумі 564 987,15 грн строком на 24 місяці, кредитну угоду № 22-2024-84 від 21 червня 2022 року закрито 19 червня 2023 року (а.с.116).

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно з частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією Організації Об`єднаних Націй про права дитини (далі - Конвенція ООН про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтею 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтями 18, 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Вирішуючи питання стягнення аліментів, суд виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків щодо своєї дитини, передбаченого статтею 141 СК України, а також приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, відповідно до статті 3 Конвенції ООН про права дитини.

Відповідно до статті 80 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком до 6 років 2563,00 грн.

Згідно частин 1 та 2 статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності. При ухваленні з цією метою законів основною метою має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за дитину, насамперед для її батьків.

Аналіз указаних положень законодавства, яке регулює спірні правовідносини, дає підстави для висновку про те, що праву дитини на утримання батьками до досягнення нею повноліття кореспондує обов`язок батьків утримувати свою дитину до її повноліття та забезпечувати в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умови життя, необхідні для розвитку дитини, який має бути виконаний батьками з урахуванням принципу найкращого забезпечення інтересів дитини.

За відсутності домовленості між батьками щодо способів виконання обов`язку утримувати дитину (частина перша статті 181 СК України), передбачене законом право отримання аліментів на дитину одним із подружжя, не залежить від того перебувають батьки дитини у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23 листопада 2020 року у справі № 723/3193/19-ц, провадження № 61-11454св20.

Отже, будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись або за домовленістю між батьками, або за рішенням суду.

Виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, враховуючи, що добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації обов`язку з утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не досягнуто, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проте колегія суддів не погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром стягнутих аліментів, оскільки матеріали справи свідчать про те, що доходи ОСОБА_2 за чотири квартали 2023 року становлять 100 282,19 грн. Інших доходів, як вбачається з матеріалів справи, у ОСОБА_2 немає. Позивачка також не надала доказів того, що ОСОБА_2 має будь-який інший дохід.

Таким чином, враховуючи розмір щомісячного доходу відповідача, баланс інтересів дитини та матеріальних можливостей батька, судова колегія вважає, що покладення на відповідача обов`язку зі сплати аліментів у розмірі 10 000,00 грн щомісячно є надмірним тягарем, що ставить його у скрутне матеріальне становище.

Водночас, у разі зміни майнового стану платника аліментів або надання доказів отримання ним іншого доходу ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернення до суду з позовом про збільшення розміру стягуваних з нього аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з необхідності забезпечення права дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Таким чином, враховуючи те, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, рішення суду в оскаржуваній частині підлягає зміні із зменшенням розміру стягуваних з ОСОБА_2 аліментів з 10 000,00 грн до 6000,00 грн щомісячно, враховуючи те, що зазначений розмір відповідатиме матеріальному становищу платника аліментів та буде достатнім для утримання дитини.

Доказів того, що такий розмір аліментів є надмірним, та покладення на відповідача обов`язку з його сплати поставить його у скрутне матеріальне становище, матеріали справи не містять.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 травня 2024 року в оскаржуваній частині змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 6000,00 грн щомісяця з індексацією стягуваних сум, починаючи із дня пред`явлення позову 06 березня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Компенсувати ОСОБА_2 за рахунок держави сплачений ним судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 905,80 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова