Справа № 307/3487/24
Провадження № 2/307/835/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І., при секретарі Ком`яті Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка зазначила, що шлюб між нею та відповідачем зареєстровано 17 серпня 2005 року, від якого в них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 26 квітня 2016 року шлюб між ними було розірвано. 3 огляду на те, що дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на повному утриманні матері, для її забезпечення необхідно здійснювати закупівлі продуктів харчування, одягу та взуття, канцелярії, сплачувати житло та комунальні послуги. Крім того, є витрати на проїзд, екскурсії, дозвілля, періодичні огляди в лікарів та лікування нескладних захворювань. Також позивачка зазначає, що з 26 квітня 2016 року по 2023 рік інформація про місце перебування батька дитини ОСОБА_2 їй була не відома, на зв`язок він не виходив та з їх дитиною контакту не мав. Починаючи з 2023 року відповідач на численні прохання брати участь в утриманні дитини не реагував та не реагує по теперішній час, жодних фінансових зобов`язань по утриманню дитини не виконує. Також позивачкою вказано, що з 26 квітня 2016 року дитина перебуває на її повному утриманні. Позивачка зазначила, що її щомісячні самостійні витрати на дитину становлять: 5000 гривень продукти харчування, 4000 гривень одяг, взуття, 500 гривень канцелярія, 4000 гривень оплата за житло, комунальні послуги. Крім цього, в ці витрати не включені витрати на проїзд, екскурсії, дозвілля, періодичні огляди в лікарів, лікування нескладних захворювань. Інформації про наявність інших утриманців у відповідача в неї відсутня. Відповідач являється працездатним, що підтверджується довідкою про перебування на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому позивачка вважає, що він має можливість сплачувати аліменти в розмірі частини від усіх видів заробітку, щомісячно.

Просить суд стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 квітня 2016 року, і до його повноліття.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст. 223 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних в справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 серпня 2005 року, який рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 26 квітня 2016 року в цивільній справі №367/1881/16-ц було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 та рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 26 квітня 2016 року в цивільній справі №367/1881/16-ц.

Також встановлено, що від даного шлюбу сторони мають неповнолітньогосина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком в свідоцтві про народження значиться відповідач ОСОБА_2 , та який перебуває на утриманні позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , актами обстеження матеріально-побутових умов позивачки ОСОБА_1 .

Також встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини суд враховує майновий стан позивачки, яка сама проживає з дитиною та сама веде догляд за нею, стан здоров`я дитини, а також майновий стан відповідача.

Разом з цим, суд враховує, що відповідач має працездатний вік, а тому виходячи із середньомісячної заробітної плати в Тячівському районі, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення аліментів на утримання однієї неповнолітньої дитини слід задовольнити частково і стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини ОСОБА_3 в розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 серпня 2024 року, і до його повноліття.

Також, позивачка ОСОБА_1 яка звернулася до суду з даним позовом 15 серпня 2024 року, просить суд стягувати з відповідача на її користь на утримання однієї неповнолітньої дитини ОСОБА_3 аліменти в розмірі частини з усіх видів заробітку, починаючи з 26 квітня 2016 року, тобто за минулий час.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Слід зазначити, що ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

За загальними правилами Сімейного кодексу України вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних доказів, що позивачка вживала до подачі вказаного позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в розумінні ч. 2 ст.191 СК України, при цьому додані до матеріалів справи акти обстеження матеріально-побутових умов від 17 лютого 2016 року та 29 травня 2017 року, не підтверджують обставини щодо ухилення відповідача від сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина.

Таким чином, підстави для стягнення аліментів з відповідача за попередній період відсутні, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

А тому, суд вважає, що аліменти з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, слід стягувати починаючи з 15 серпня 2024 року і до його повноліття.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за один місяць.

Керуючись ст.ст.5, 12, 76-78, 80, 81, 209, 223, 263, 265, 430 ЦПК України, ст.ст. 182, 183, 191 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини з усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 серпня 2024 року, і до його повноліття.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 1211 гривень 20 копійок судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканка АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме місце перебування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складено 21 жовтня 2024 року.

Головуючий В.І. Бобрушко