Справа № 404/1157/22
Номер провадження 2/404/314/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Коцюбі Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів просив суд стягнути з відповідача на його користь 25 000 грн. одержаних у зв`язку з виконанням доручення, інфляційні втрати в розмірі 4049,92 грн. та три відсотки річних в розмірі 1748,63 грн., а разом 30 798,55 грн. Також, просив суд стягнути з відповідача на його користь витрати пов`язані зі сплатою судового збору та правничою допомогою адвоката в розмірі 10 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 липня 2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було видано довіреність на імя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Вказана довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В., за реєстровим номером 792.

За змістом довіреності від 06 липня 2019 року, ОСОБА_1 уповноважив, зокрема ОСОБА_2 представляти його інтереси, як учасника бойових дій, у питаннях, що стосуються отримання на нього свідоцтва про право власності на земельну ділянку орієнтованою площею 2 гектари для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Кіровоградської області, після цього повіреному надано право користування та розпорядження цією ж змеленою ділянкою, в тому числі підписувати договори відчуження даного майна та отримувати належні йому грошові кошти.

Наказом Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області №11-5519/14-19-СГ від 25 вересня 2019 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» ОСОБА_1 надано у власність земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер :02:000:5277) із земель сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області.

У подальшому, до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від імені ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність звернулася уповноважена за довіреністю ОСОБА_2 .

За змістом інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта 26 вересня 2019 року за номером 33471861 здійснено запис про право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:5277 за ОСОБА_1 .

11 жовтня 2019 року за № 4572 приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки між продавцем (представником продавця) ОСОБА_2 , яка діяла від імені ОСОБА_1 та покупцем ОСОБА_4 . Предметом договору є земельна ділянка площею 2 га, кадастровий номер :02:000:5277, яка розташована на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області. Згідно договору продаж земельної ділянки, за домовленістю сторін, вчиняється за 25 000 грн., які продавець одержав повністю готівкою від покупця до укладання цього договору, оскільки сторони встановили, що умови цього договору щодо сплати ціни договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Відомості про право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:5277 внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером запису 33642548.

Вказано, що здійснивши 11 жовтня 2019 року відчуження належної позивачу земельної ділянки та отримавши кошти за її продаж ОСОБА_2 про вказаний факт позивача не повідомила та отримані від реалізації нерухомого майна грошові кошти йому не передала.

Про факт продажу земельної ділянки позивач дізнався лише у листопаді 2019 року з інформації, розміщеної у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, після чого звернувся до Бобринецького районного суду Кіровоградської області із позовною заявою про визнання вищезгаданого договору купівлі-продажу недійсним, у зв`язку з тим, що з ним не погоджувались умови продажу та він взагалі не був проінформований про факт отримання ним у власність землі.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 27 січня 2021 року, яке залишено без змін судами апеляційної та касаційної інстанції, у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю (справа № 383/304/20).

Позивач вважає, що відповідач повинна повернути йому грошові кошти отримані в результаті укладення договору купівлі-продажу від 11 жовтня 2019 року. Враховуючи те, що відповідач не повернула позивачу отримані від продажу кошти, з неї на користь позивача належить стягнути також 3% річних за період з жовтня 2019 року по лютий 2022 року, що становить 1748,63 грн. та втрати від інфляції в розмірі 4049,92 грн.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 травня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Відзив на позов від відповідача до суду не надходив.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій позов підтримав в повному обсязі, просив суд розглянути справу без його участі.

Представник відповідача, адвокат Москаленко Ю.В. у судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі за наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 липня 2019 року позивач ОСОБА_1 видав на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. та зареєстровану за № 792, якою уповноважив ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на здійснення ряду юридичних дій, зокрема, користування та розпорядження в порядку, передбаченому законодавством України (здачі в оренду, позичку, продажу, міни, укладання договорів емфітевзису, суперфіцію, а також будь-яких інших цивільно-правових правочинів, угод, дозволених законодавством) за ціну та на умовах за своїм розсудом, щодо належного йому на праві власності майна, а саме земельної ділянки орієнтованою площею 2 гектари для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Кіровоградської області.

До Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від імені ОСОБА_1 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, звернулася 23 вересня 2019 року уповноважена за довіреністю ОСОБА_2 .

Наказом Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області №11-5519/14-19-СГ від 25 вересня 2019 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» ОСОБА_1 надано у власність земельну ділянку площею 2 га (кадастровий номер :02:000:5277) із земель сільськогосподарського призначення державної власності без зміни цільового призначення для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області.

За змістом інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, 26 вересня 2019 року за номером 33471861 здійснено запис про право власності на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:5277 за ОСОБА_1 .

11 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Кіровоградської області Бабіч Л.Ю. посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки між ОСОБА_2 , яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_1 та покупцем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зареєстровано у реєстрі за № 4572. Предметом договору була земельна ділянка площею 2 га, кадастровий номер :02:000:5277, яка розташована на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області. Згідно договору продаж земельної ділянки, за домовленістю сторін, вчинявся за 25 000 грн., які продавець одержав повністю готівкою від покупця до укладання цього договору, оскільки сторони встановили, що умови цього договору щодо сплати ціни договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Відомості про право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку кадастровий номер :02:000:5277 внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за номером запису 33642548.

Позивач у позові зазначає, що на підставі виданої ним довіреності відповідач уклала договір купівлі-продажу зазначеної вище земельної ділянки. Про укладання договору йому не повідомила та не передала отримані від продажу земельної ділянки грошові кошти.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 27 січня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер :02:000:5277, площею 2,0 га., для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Костомарівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 11 жовтня 2019 року, зареєстрований в реєстрі за № 4572, відмовлено повністю.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 1000, 1001 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя.

Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного. Договором доручення може бути визначений строк, протягом якого повірений має право діяти від імені довірителя. Повірений має право на плату за виконання свого обов`язку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 1002 ЦК України).

Згідно ст. 1003, 1004 ЦК України, у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Повірений зобов`язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим.

Повірений зобов`язаний: 1) повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; 2) після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність, строк якої не закінчився, і надати звіт про виконання доручення та виправдні документи, якщо це вимагається за умовами договору та характером доручення; 3) негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Довіритель зобов`язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення. Довіритель зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором: 1) забезпечити повіреного засобами, необхідними для виконання доручення; 2) відшкодувати повіреному витрати, пов`язані з виконанням доручення. Довіритель зобов`язаний негайно прийняти від повіреного все одержане ним у зв`язку з виконанням доручення. Довіритель зобов`язаний виплатити повіреному плату, якщо вона йому належить (ст. 1006, 1007 ЦК України).

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч. 1 ст. 237 ЦК України).

Представництво виникає на підставі договору, закону, акту органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства (ч. 3 ст. 237 ЦК України).

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю (ч. 1 ст. 244 ЦК України).

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (ч. 3 ст. 244 ЦК України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Положеннями частин 1, 4 ст. 545 ЦК України передбачено, що прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У разі невиконання боржником обов`язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов`язання (ч. 1 ст. 620 ЦК України).

У постанові від 25.03.2024 у справі № 458/229/18 Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду проаналізувала норми Глави 17 та Глави 68 ЦК України й сформулювала такі висновки: традиційно в доктрині приватного права виокремлюють договірне представництво або добровільне, що виникає на підставі договору. Цим договором, зокрема, є договір доручення (Глава 68 ЦК України); довіреність видається однією особою іншій особі, тому видача довіреності є одностороннім правочином. Для цього не потрібна наявність волі іншої особи, тобто другої сторони договору доручення. Довіреність видається на підставі договору доручення (ст. 1003 ЦК України), при чому це робиться обов`язково (ч. 1ст. 1007 ЦК України). Це означає, що наявність довіреності свідчить про договірне представництво; Глава 68 ЦК України не містить спеціальних вимог до форми договору доручення, тому й не виключається вчинення договору доручення в усній формі. Формулювання, які вживаються в ст. 1003 ЦК України і сутність правовідносин представництва, вимагають фіксації його повноважень, що може бути здійснено в договорі та/або в довіреності. Натомість в ст. 1007 ЦК України міститься вимога видати довіреність повіреному і це означає, що вона є обов`язковою. Але можливо вчинити договір доручення в усній формі, й у цьому разі довіреність слугуватиме підтвердженням його укладання; з урахуванням змісту ст. 244 ЦК України та принципу розумності, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Тобто довіреність має містити повноваження представника необхідні для представництва довірителя перед третіми особами, а не обов`язки представника перед особою, яку він представляє (довірителем). Тим паче конструкція договірного представництва апріорі виключає можливість вчинення довіреності, яка містить можливість представника розпоряджатися коштами на власний розсуд, оскільки це суперечить конструкції цивілістичного представництва; видача довіреності на підставі усного договору доручення є підтвердженням укладання договору доручення, і очевидно, що на такі правовідносини поширюються положення, зокрема, ст. 1006 ЦК України. У разі відсутності домовленості між повіреним та довірителем про встановлення строку (терміну) передачі одержаного у зв`язку з виконанням доручення, така передача має відбуватися негайно. При цьому для довірителя не потрібно пред`являти вимогу про передачу одержаного у зв`язку з виконанням доручення, оскільки п. 3 ч. 1 ст. 1006 ЦК України є виключенням, що допускається частиною другою ст. 530 ЦК України.

Положеннями ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, зазвичай, обов`язок доведення вчинення певних дій та настання певних обставин покладається на сторону, на яку покладено відповідні зобов`язання.

Оскільки відповідно до ст. 1006 ЦК України визначено, що повірений зобов`язаний повідомляти довірителеві на його вимогу всі відомості про хід виконання його доручення; після виконання доручення або в разі припинення договору доручення до його виконання негайно повернути довірителеві довіреність і надати звіт про виконання доручення, а також негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення, у разі виникнення спору щодо виконання доручення, обов`язок надання доказів виконання передбачених дорученням дій та передачі одержаного у зв`язку з виконанням доручення, покладається саме на повіреного, адже саме він в межах виконання доручення вчиняє активні дії.

Відповідач доказів належного виконання обов`язку передати позивачу грошові кошти за продаж земельної ділянки не надала.

При цьому, суд відзначає, що покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не беруться до уваги судом, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 545 ЦК України факт виконання боржником зобов`язання має підтверджуватися письмовими доказами (розпискою кредитора, або повернутим боржнику борговим документом), він не може доводитися показаннями свідків, які згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України в такому випадку є недопустимими доказами.

Отже, виходячи з приписів ст. 545 ЦК України можна дійти до висновку, що тягар доказування належного виконання обов`язку повіреного передати довірителю все отримане у зв`язку з виконанням доручення несе відповідач, як боржник у цьому зобов`язанні та сторона у справі, яка посилається на виконання свого обов`язку.

Діючи добросовісно й обачливо відповідач могла вимагати у позивача надання їй розписки про отримання виконаного, а в разі відмови затримати виконання зобов`язання, що мало б наслідком прострочення кредитора, яке виключає вину боржника.

При цьому, відповідач не посилалася на те, що позивач відмовився надавати їй розписку про отримання виконаного. В матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази передачі відповідачем позивачу коштів, отриманих під час виконання його доручення з продажу земельної ділянки, тому суд вважає, що відповідач не довела виконання свого обов`язку.

Таким чином, відповідач порушила право позивача на негайне отримання належних йому коштів, що є підставою для задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_2 була зобов`язана передати позивачу кошти від продажу земельної ділянки негайно, тому є обґрунтованими і позовні вимоги про стягнення з відповідача суми інфляційних втрат та трьох відсотків річних, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, отриманих за договором купівлі-продажу земельної ділянки.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 992, 40 грн.

Керуючись ст. 5,10-13, 81, 83, 141, 264-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти, отримані в якості оплати за договорами купівлі-продажу в сумі 25 000 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 4 049,92 грн., три відсотки річних у сумі 1 748,63 грн., 992,40 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ІПН: НОМЕР_2 .

Повний текст судового рішення складено 23.10.2024 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда