Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" жовтня 2024 р.

м. Київ

справа № 755/12067/24

провадження № 2/755/6929/24

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Прокопчук Н.А.,

учасники справи:

представник позивача - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації вартості частки квартири,

У С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 , звертаючись з позовом до суду просить стягнути з відповідача ОСОБА_4 на його користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , тобто в розмірі 6 430 032,00 грн.; виділити у власність ОСОБА_4 трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 та відшкодувати судові витрати, мотивуючи свої вимоги тим, що спірну квартиру набуто сторонами у період шлюбу, після розірвання якого рішенням суду від 01.12.2014 року між сторонами було встановлено порядок користування майном, позивач переїхав проживати до будинку АДРЕСА_2 , а відповідач залишилась проживати в квартирі АДРЕСА_1 . Постановою Київського апеляційного суду від 14.12.2020 року у справі № 757/34950/14 в порядку поділу майна подружжя визнано за кожним право власності на частину спільно набутого нерухомого майна. Разом з тим, між сторонами виник спір щодо порядку користування вищезазначеним спільним нерухомим майном, тому позивач вимушений звернутись з даним позовом до суду.

16 липня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації вартості частки квартири, та з огляду на ціну позову постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження.

03 вересня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва підготовче засідання закрито та справу призначено до судового розгляду по суті позовних вимог.

12 вересня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва визнано заяву представника відповідача ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Галагана В.І., подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації вартості частки квартири, - необґрунтованою.

13 вересня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Галагана В.І., подану в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації вартості частки квартири - відмовлено.

15 жовтня 2024 року в судовому засіданні протокольною ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва заявлений представником відповідача ОСОБА_2 відвід судді визнано необґрунтованим, зловживанням процесуальним правом та залишено без розгляду.

15 жовтня 2024 року в судовому засіданні протокольноюухвалою Дніпровського районного суду м. Києва заявлений представником відповідача ОСОБА_2 відвід судді визнано необґрунтованим, зловживанням процесуальним правом та залишено без розгляду.

15 жовтня 2024 року в судовому засіданні протокольноюухвалою Дніпровського районного суду м. Києва заявлений представником відповідача ОСОБА_2 відвід судді визнано необґрунтованим, зловживанням процесуальним правом та залишено без розгляду.

15 жовтня 2024 року в судовому засіданні протокольноюухвалою Дніпровського районного суду м. Києва винесено попередження представнику відповідача ОСОБА_2

15 жовтня 2024 року в судовому засіданні протокольноюухвалою Дніпровського районного суду м. Києва винесено повторне попередження представнику відповідача ОСОБА_2 .

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовну заяву підтримав в повному обсязі з підстав, що містить зміст позовної заяви.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечила в повному обсязі, просила в позові відмовити, вказуючи на його необґрунтованість, безпідставність та відсутність належної доказової бази.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Судом встановлено, що 16 вересня 1995 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, що підтверджено свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м. Києва від 06 серпня 1997 року, актовий запис № 1114. (Том 1 а.с. 21)

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 01.12.2014 року у справі № 761/19585/14-ц розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м. Києва 16 вересня 1995 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис за № 1114.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 757/34950/14, яку залишено без змін постановою Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року, позови ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено частково. Проведено поділ спільного майна ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , визнавши за кожним із них право власності по 1/2 частині на:

трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 ; житловий будинок розташований на двох земельних ділянках загальною площею 0,2906 га в АДРЕСА_2 ; нежилі приміщення № 1, № 2 та № 3 (групи приміщень № 29) загальною площею 211,10 кв.м в АДРЕСА_3 ; нежилі приміщення (в літ. В) з № І по № 6 (групи приміщень № 39) загальною площею 45,80 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_4 ; нежилі приміщення 1-го поверху (в літ. Б), загальною площею 493,10 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_5 ; нежилі приміщення (в літ. Б) II та III поверхів, загальною площею 285,60 кв.м., розташовані за адресою: АДРЕСА_5 . Виділено ОСОБА_3 автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель «CL 63» НОМЕР_5, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 1 036 000 грн., стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 518 000 (п`ятсот вісімнадцять тисяч грн.). Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 452 750 грн.(чотириста п`ятдесят дві тисячі сімсот п`ятдесят грн.) грошової компенсації за відчужений ним автомобіль марки «Land Rover», державний номер НОМЕР_2 . Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1 006 999,50 грн.(один млн. шість тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять грн.) поворотної фінансової допомоги, 57 000 грн. отриманого доходу від оренди приміщень та 25 900 грн. отриманого доходу від реалізації товару. Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину коштів, які обліковувались на рахунку ОСОБА_3 на час припинення шлюбних відносин, стягнувши з нього на користь ОСОБА_4 , відповідно, 65 248,5 грн. та 84 781,5 дол. США. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1 485 058 грн. (один млн. чотириста вісімдесят п`ять тис. п`ятдесят вісім грн.), отриманих ОСОБА_4 від оренди нежитлових приміщень по АДРЕСА_3 . (Том 1 а.с. 22-32)

На підставі постанови Київського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 757/34950/14, яку залишено без змін постановою Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року, внесено зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. (Том 1 а.с. 33-34, 45-52)

Згідно Висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 24265 від 14.06.2024 року, відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва розділити на дві окремі ізольовані квартири із окремими виходами квартиру АДРЕСА_1 згідно часток співвласників та без проведення будівельних робіт технічно неможливо. (Том 1 а.с. 38-44)

Згідно Висновку експерта оціночно-будівельної судової експертизи № 06/2024-1.1, складеного судовим експертом Шишко Г.О. від 18.06.2024 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 станом на 15 червня 2024 року, визначена методом прямого порівняння пропозицій продажу (порівняльний підхід) становить 12 860 064,00 грн.; ринкова вартість частки квартири АДРЕСА_1 станом на 15 червня 2024 року, визначена методом прямого порівняння пропозицій продажу (порівняльний підхід) становить 6 430 032,00 грн. (Том 1 а.с. 53-72)

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина четверта статті 41 Конституції України, частина перша статті 321 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Співвласникам належать право володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної часткової власності. Зазначені правомочності співвласники об`єкта права спільної часткової власності відповідно до частини першої статті 358 ЦК України повинні здійснювати за взаємною згодою.

Співвласнику надається право самостійно розпоряджатися своєю часткою у спільній частковій власності. Однією з правових форм такого розпорядження є право співвласника на виділ у натурі частки із спільного майна.

Відповідно до частини другої статті 364 Цивільного кодексу України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Тлумачення частини третьої статті 358 ЦК України свідчить, що право співвласника на компенсацію може виникати як в разі повної неможливості задоволення вимог співвласника на одержання у користування частини спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності (наприклад, частка співвласника в спільній частковій власності є незначною і надання йому її у володіння та користування неможливо), так і в тому випадку, якщо співвласнику надається у володіння і користування частина майна, яка є меншою за його частку в праві спільної часткової власності.

Випадки, коли співвласник майна у порядку поділу спільного, часткового майна бажає отримати за належну йому частку в спільному майні, шляхом отримання від інших співвласників компенсації вартості належної йому частки та визнання за останніми права власності на все майно, врегульовані статтею 364 ЦК України.

Висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року у справі № 6-4цс14 та від 13 січня 2016 року та у справі № 6-2925цс15.

Так, у постанові Верховного Суду України від 19 лютого 2014 року в справі № 6-4цс14 зроблено висновок, що при вирішенні справи слід було враховувати і загальні засади цивільного законодавства (стаття 3 ЦК України) щодо справедливості, добросовісності та розумності з врахуванням прав та інтересів усіх співвласників. При цьому суду слід було ретельно вивчити обставини справи з метою з`ясування, чи не зловживає позивач, який бажає виділу частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації вартості частки в майні, та чи реалізація цього права не порушить прав інших осіб, які не мають змоги сплатити співвласнику грошову компенсацію вартості його частки. Суду слід перевірити можливості сплати відповідачами такої компенсації і враховувати, що правовий режим спільної часткової власності має враховувати інтереси всіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших.

У постанові Верховного Суду України від 13 січня 2016 року в справі № 6-2925цс15 зроблено висновок, що з врахуванням закріплених в пункті 6 статті 3 ЦК України засад справедливості, добросовісності та розумності, що спонукають суд до врахування при вирішенні спору інтересів обох сторін, при розгляді справ, у яких заявляються вимоги одного зі співвласників про припинення його права на частку у спільному майні шляхом отримання від інших співвласників грошової компенсації вартості його частки, виділ якої є неможливим, суди мають встановити наступне: чи дійсно є неможливим виділ належної позивачу частки в натурі або чи не допускається такий виділ згідно із законом; чи користуються спільним майном інші співвласники - відповідачі по справі; чи сплачується іншими співвласниками, які володіють та користуються майном, матеріальна компенсація позивачу за таке володіння та користування відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України; чи спроможні інші співвласники виплатити позивачу компенсацію в рахунок визнання за ними права власності на спільне майно та чи не становитиме це для них надмірний тягар.

Такі правові висновки Верховного Суду України щодо застосування інституту виділу частки із майна, що є у спільній частковій власності, підтримано Касаційним Цивільним Судом у складі Верховного Суду - зокрема, у постановах від 19 червня 2019 року у справі № 752/10312/14-ц (провадження № 61-19505св18), від 03 березня 2020 року у справі № 748/2803/16-ц (провадження № 61-41895св18), від 29 березня 2021 року у справі № 759/2791/17 (провадження № 61-15848св20), від 23 травня 2022 року у справі № 686/29779/19 (провадження № 61-3809св21).

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, встановивши за висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 24265 від 14.06.2024 року технічну неможливість розподілити квартиру АДРЕСА_1 відповідно до часток її співвласників, приймаючи до уваги визначену висновком експерта № 06/2024-1.1 від 18.06.2024 року ринкову вартість спірної квартири, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача у заявлений ним спосіб, стягнувши з відповідача на користь позивача грошову компенсацію вартості частки квартири, тобто у розмірі 6 430 032,00 грн. з припиненням права спільної часткової власності позивача на частку у квартирі з моменту отримання грошової компенсації, що буде відповідати засадам справедливості, добросовісності та розумності, а також інтересам сторін.

При цьому слід зауважити, що задоволення позову у такому випадку не призведе до порушення статті 1 Першого Протоколу до Європейської Конвенції про захист прав та основних свобод людини, оскільки в матеріалах даної справи наявні докази того, що відповідач спроможна сплатити позивачу грошову компенсацію за його частку в квартирі, за наявності на праві власності відповідача майна, вартість якого забезпечить виконання даного рішення суду без позбавлення відповідача права власності на житло, та виплата компенсації частки позивача не становитиме для відповідача надмірний тягар.

Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації вартості частки квартири є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В порядку статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 15 140,00 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 356, 358, 364 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошової компенсації вартості частки квартири - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_7 ) грошову компенсацію вартості 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , тобто в розмірі 6 430 032,00 грн.

Припинити право власності ОСОБА_3 на частину квартири АДРЕСА_1 , виділивши її у власність ОСОБА_4 з моменту отримання грошової компенсації.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_7 ) судовий збір у розмірі 15 140 (п`ятнадцять тисяч сто сорок) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Сторони мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даної копії рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 17 жовтня 2024 року.

Суддя: В.І. Галаган