Провадження № 2-с/522/11/24
УХВАЛА

31 січня 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, -

ВСТАНОВИЛА:

11 січня 2021 року Приморським районним судом м. Одеси видано судовий наказ у справі 522/23126/20 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 17 001,58 грн. Вирішено питання про судовий збір.

23 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування вищевказаного судового наказу, посилаючись на те, що судовим наказом з неї стягнуто заборгованість за період з 01.04.2019 по 30.11.2020, проте щонайменше з жовтня 2018 року по даний час водопостачання на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , не здійснюється, оскільки вона не зверталася до постачальника послуг для прокладання нової мережі водопостачання та водовідведення.

Одночасно із заявою про скасування судового наказу ОСОБА_1 подала до суду заяву про поновлення строку на звернення із заявою про скасування судового наказу, в якій указує, що вона не була присутньою при розгляді заяви стягувача, а також не отримувала заяви та копії доданих до заяви документів. Про існування судового наказу їй стало відомо при моніторингу Єдиного державного реєстру судових рішень.

Дослідивши заяву про поновлення строку та матеріали справи, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до п. 4, 5 ч. 1 ст. 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 170 ЦПК України, до заяви про скасування судового наказу додається клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Інститут процесуальних строків спрямований на впорядкування цивільного процесу, забезпечення своєчасного розгляду і вирішення цивільних справ, а метою обмеження процесуальних прав строками є впорядкування і прискорення провадження, а також перешкоджання затягуванню вирішення справи.

При цьому, варто зазначити, що Європейський Суд з прав людини у своїй прецедентній практиці щодо України неодноразово звертав увагу на норми ЦПК України, що стосуються процесуальних строків, але в аспекті порушення принципу правової визначеності у контексті п.1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини.

Так, у справі Melnik v. Ukraine Європейський Суд з прав людини зазначив, що норми, які регулюють строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

В іншій справі, Ponomaryov v. Ukraine, Європейський Суд з прав людини зазначив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом із тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі плином значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності, так як перегляд в порядку нагляду. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими.

Європейський Суд з прав людини звертав особливу увагу, що у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

У справі Ustimenko v. Ukraine, Європейський Суд вказав, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за статтею 6 Конвенції.

З матеріалів справи слідує, що 11.01.2021 Приморським районним судом м. Одеси видано судовий наказ у справі № 522/23126/20 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 17 001,58 грн. Вирішено питання про судовий збір.

12.01.2021 копію зазначеного судового наказу разом з копією заяви та доданими до неї документами було направлено заявнику та боржнику.

05.10.2022 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу судового рішення у даній справі, зазначивши у заяві її № 522/23126/20, яке отримала 06.10.2022.

11.11.2022 на адресу суду надійшла постанова приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Серебрійської Ю. О. від 28.07.2022 про закінчення виконавчого провадження при примусовому виконанні судового наказу № 522/23126/20, виданого Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інфокс» в особі «Інфоксводоканал» заборгованості у розмірі 17 001,58 грн та витрат по сплаті судового збору у розмірі 210,20 грн, з підстав, передбачених п. 9 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Оригінал виконавчого документа (судовий наказ) повернуто до суду.

Отже, про існування судового наказу ОСОБА_1 було достеменно відомо щонайменше з 05.10.2022, про що свідчить її заява про отримання судового рішення у даній справі.

Проте, із заявою про скасування судового наказу від 11.01.2021 вона звернулася до суду лише 23.01.2024, тобто після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 ЦПК України.

При цьому, посилання ОСОБА_1 на те, що вона не отримувала заяви та копії доданих до неї документів, не свідчать про поважність причин пропуску нею строку звернення до суду із заявою про скасування судового наказу, оскільки достеменно знаючи про наявність оспорюваного судового наказу боржник не була позбавлена можливості ознайомитися з матеріалами справи та бути обізнаною про вимоги заявника.

У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини вказував на поняття давності, яке забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (див. справа «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії», п. 570).

За наведених обставин, враховуючи, що заява про скасування судового наказу подана боржником після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 ЦПК України, при цьому причини пропуску такого строку є неповажними, суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 ЦПК України заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

За вказаних обставин, подана заява підлягає поверненню особі, яка її подала.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 258, 259, 260 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу, виданого за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг - повернути особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА