Справа № 750/5864/24
Провадження № 2/750/1365/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді Маринченко О.А.,

секретар судового засідання Шилова Ж.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

25 квітня 2024 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути 20315 грн. у відшкодування майнової шкоди та 50000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що 22 липня 2023 року о 15 год. 00 хв. позивач рухався на велосипеді Ардіс по вул. Механізаторів у напрямку вулиці Шевченка в м. Чернігові та під`їжджаючи до перехрестя зіткнувся з правим боком автомобіля ЗАЗ SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався по вул. Шевченка в м. Чернігові в напрямку с. Новоселівка. Внаслідок ДТП позивач впав з велосипеда та отримав тілесні ушкодження. Постановою слідчого Чернігівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 30 вересня 2023 року кримінальне провадження за даним фактом було закрито. Внаслідок отриманих у ДТП тілесних ушкоджень позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міської ради з діагнозом закритий перелом лівої стегнової кістки з незначним зміщенням та до цього часу продовжує лікування, оскільки отримані тілесні ушкодження ноги не дають можливості в повній мірі їй нормально функціонувати. За час стаціонарного лікування позивачем було витрачено 20315 грн., які повинен відшкодувати відповідач, як особа яка здійснювала діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки. Крім того, позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку із завданням шкоди його здоров`ю. Так, фізичний біль, спричинений закритим переломом лівої стегнової кістки з незначним зміщенням, довготривалий розлад здоров`я, щоденні хвилювання у зв`язку з цим, непередбачувані турботи, пов`язані з лікуванням, спричинили значні душевні страждання та дискомфорт. Позивач оцінює завдану йому моральну шкоду в 50000 грн., у зв`язку з чим звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 03 травня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

В установлений судом строк відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, зазначає, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Слідчим у кримінальному провадженні за фактом завдання позивачу тілесних ушкодження було встановлено, що в діях відповідача відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, оскільки з його боку відсутні порушення Правил дорожнього руху, які були причиною чи умовою настання події ДТП. У той же час дії позивача не відповідають вимогам пунктів 2.3Б, 16.3., 16.11 Правил дорожнього руху, що стало причиною та умовою настання ДТП. Позивач при виїзді із другорядної дороги на проїзну частину головної дороги свідомо допускав настання шкідливих наслідків для свого здоров`я. Крім того, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах і, зокрема, за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується. Враховуючи викладене, відповідач не несе відповідальності за шкоду, яка виникла виключно із неправомірних дій та умислу позивача.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди в частині вимог про відшкодування майнової шкоди - залишено без розгляду.

У судове засідання сторони не з`явилися, їх представники подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, вказавши, що позивач решту позовних вимог підтримує, а відповідач просить відмовити в їх задоволенні.

На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

22 липня 2023 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_1 рухався на велосипеді Ардіс у м. Чернігові по вул. Механізаторів у напрямку вул. Шевченка. Під`їжджаючи до перехрестя вказаних вулиць він проявив неуважність, не виконав вимоги дорожнього знаку «Дати дорогу» та, виїхавши на вказане перехрестя, переднім колесом здійснив зіткнення з правим боком автомобіля ЗАЗ SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , який рухався в м. Чернігові по вул. Шевченка в напрямку с. Новоселівка. У результаті ДТП ОСОБА_1 впав з велосипеду та по приїзду карети швидкої медичної допомоги був госпіталізований до Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська міська лікарня № 2» Чернігівської міської ради, де йому було встановлено діагноз: закритий перелом лівої стегнової кістки з незначним зміщенням, відпущений.

Відомості за вказаним фактом 22 липня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002659 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України.

Відповідно до копії висновку експерта № 390, складеного експертом Коваль Л.В. 02 серпня 2023 року, у ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого черезвертельного перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, яке виникло внаслідок ударної дії тупого твердого предмета і відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу. Тілесне ушкодження виявлене у ОСОБА_1 могло утворитися 22 липня 2023 року, у тому числі і за умови ДТП.

Постановою про закриття кримінального провадження старшого слідчого слідчого відділу Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Ковальчука М.Г. від 30 вересня 2023 року кримінальне провадження № 0002659, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 липня 2023 року, закрито у зв`язку із встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України (а.с. 5-6).

У вказаній постанові зазначено, що в діях ОСОБА_1 вбачається невідповідність вимогам пунктів 2.3 (б), 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху, що стало причиною виникнення події ДТП. ОСОБА_1 проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, відволікся від керуванням транспортним засобом, не зупинив транспортний засіб перед краєм перехрещуваної проїзної частини, на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись другорядною дорогою, не дав дорогу автомобілю, що наближався до перехрещення проїзних частин по головній дорозі, чим порушив пункти 2.3 (б), 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху.

Згідно із копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу ЗАЗ SENS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 .

За положеннями частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із статтею 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 1 частини другої статті 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала , якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (частина друга статті 1168 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною першою, другою, п`ятою статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач у зв`язку із ушкодженням здоров`я від отриманих тілесних ушкоджень у ДТП поніс моральні страждання.

Хоча дії позивача були умовою та причиною настання дорожньо-транспортної події, однак завдана позивачу моральна шкода має бути відшкодована незалежно від вини особи, яка її завдала, що зазначено в пункті 1 частини другої статті 1167 Цивільного кодексу України.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить, зокрема, з характеру та глибини фізичних і душевних страждань, які зазнав позивач, їх тривалості, а також враховує його вік та стан здоров`я, наслідки завданої, у зв`язку з ДТП, шкоди для здоров`я позивача, тому керуючись принципами розумності, справедливості та співмірності вважає, що компенсація в сумі 17000 грн. буде належною сатисфакцією понесених душевних страждань.

Посилання відповідача на частину п`яту статті 1187 Цивільного кодексу України, зокрема, на те, що позивачу не підлягає відшкодуванню шкода, бо така завдана внаслідок умислу самого позивача, суд не може взяти до уваги, оскільки матеріали кримінального провадження таких доказів не містять і під час досудового розслідування такі обставини встановлені не були.

Крім того, доводи відповідача про те, що шкода позивачу завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки є безпідставними, оскільки позивач під час вчинення ДТП рухався велосипедом, який не вважається джерелом підвищеної небезпеки, так як цей транспортний засіб не мав двигуна, а рухався внаслідок дії мускульної сили людини, яка знаходиться на ньому. Отже, його експлуатація є повністю контрольованою, а ознаками джерела підвищеної небезпеки є неможливість повного контролю з боку людини, наявність шкідливих властивостей, велика ймовірність завдання шкоди тощо. Вказане узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 10 січня 2019 року у справі № 350/1425/17.

Відповідно до статті 141 ЦПК України необхідно здійснити розподіл судових витрат.

Так, право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.

Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Шаповалов Максим Сергійович на підставі договору про надання правових послуг (професійної правничої допомоги) від 01 квітня 2024 року (а.с. 12-13).

Копією квитанції до прибуткового касового ордера № 10/24 від 01 квітня 2024 року підтверджується сплата позивачем адвокату Шаповалову Максиму Сергійовичу 7000 грн. згідно з договором про надання правових послуг (професійної правничої допомоги) від 01 квітня 2024 року (а.с. 14).

Відповідачу правничу допомогу надавав адвокат Ширай Андрій Анатолійович на підставі договору про надання правової допомоги від 20 травня 2024 року (а.с. 37).

Квитанцією № 1422007 від 20 травня 2024 року підтверджується сплата відповідачем адвокату Шираю Андрію Анатолійовичу 10000 грн. за договором від 20 травня 2024 року (а.с. 41).

Згідно із частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною третьою статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем документально підтверджено понесення витрат на правничу допомогу в сумі 7000 грн.

Відповідачем документально підтверджено понесення витрат на правничу допомогу в сумі 10000 грн.

Про неспівмірність понесених витрат на правничу допомогу сторони не заявляли.

Таким чином, враховуючи, що вимоги позивача задоволено частково, а також беручи до уваги позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 28 листопада 2018 року в справі № 761/11472/15-ц та інших, згідно з якою позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майнової вимогою, якщо вона позивачем визначена у грошовому вимірі, а тому відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог (34%) у сумі 2380 грн.

Крім того, з позивача на користь відповідача належить стягнути витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 6600 грн. (100% - 34%) = 66%; 66% від 10000 грн. = 6600 грн.).

Разом з тим, частиною десятою статті 141 ЦПК України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

А тому, враховуючи положення частини десятої статті 141 ЦПК України та те, що на позивача покладено більшу суму судових витрат, з позивача необхідно стягнути на користь відповідача 4220 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Також, оскільки обидві сторони звільнені від сплати судового збору, а тому відповідно до статті 141 ЦПК України він має бути компенсований за рахунок держави.

Керуючись статтями 2, 4, 10-13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 ) 17000 грн. (сімнадцять тисяч грн. ) у відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4220 грн. у відшкодування витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя