Справа № 752/9611/24
Провадження №: 2/752/4913/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 жовтня 2024 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючої судді Митрофанової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

Державного житлово-комунального підприємства НАН України

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Державного житлово-комунального підприємства НАН України (далі - позивач), адреса: 03150, місто Київ, вулиця Антоновича, будинок 124-128 до ОСОБА_1 (адреса - відповідач), адреса: АДРЕСА_1 , в якій позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Державного житлово-комунального підприємства НАН України суму заборгованості в розмірі 15 788,50 грн.

В обгрунтування позовних вимог позивач послався на те, що позивач є балансоутримувачем будинку, обслуговує його та надає відповідні комунальні послуги, а відповідач є користувачем цих послуг.

У позовній заяві також зазначено, що позивач виконав свої обов`язки в повному обсязі, надавши відповідні комунальні послуги, проте відповідач в добровільному порядку не виконує свої зобов`язання щодо плати комунальних послуг, у зв`язку з чим за період з 01 жовтня 2019 року по 31 січня 2024 року утворилася заборгованість за житлово-комунальні послуги у сумі 15 788,50 грн.

Враховуючи, що відповідачем в добровільному порядку наявна сума заборгованості не погашена, позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 24 червня 2024 року відкрито провадження у справи, вирішено здійснити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, а також встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення копії ухвали суду подати відзив на позовну заяву у відповідності до статті 274 ЦПК України.

Копія ухвали суду про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами направлені на адресу: АДРЕСА_1 , рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням, який повернувся на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Так, відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Згідно частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням пункту 3, пункту 4 частини першої статті 280 ЦПК України.

Дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з такого.

Судом встановлено, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного 08 квітня 2004 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хіоніною Н.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 567 (реєстраційне посвідчення Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна № 780 від 23 квітня 2004 року).

Відповідно до розпорядження Президії НАН України № 291 від 02 березня 2000 року, на виконання постанови Бюро Президії НАН України від 24 грудня 1998 року № 427 «Про створення Державного житлово-комунального підприємства НАН України» ЖКК-1,2,3 НАН України в порядку перерозподілу майна НАН України передало зі свого балансу на баланс Державного житлово-комунального підприємства НАН України житлові будинки та гуртожитки згідно з додатком 1.

Згідно з Додатком 1 до розпорядження Президії НАН України від 02 березня 2000 року № 291, будинок АДРЕСА_3 передано на баланс позивачу.

З довідки Державного житлово-комунального підприємства НАН України про нарахування та сплату по особовому рахунку № НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 ), адреса АДРЕСА_4 , вбачається наявність заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01 жовтня 2019 року по 31 січня 2024 року в розмірі 15 788,50 грн.

Враховуючи, що відповідачем наявна сума заборгованості по сплаті додаткових житлових послуг в добровільному порядку не погашена, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини третьої статті 13 Конституції України та частини четвертої статті 319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) при здійсненні права власності визначається, що власність зобов`язує.

Згідно із статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За правилами частини четвертої статті 319, статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Наведене в сукупності дозволяє дійти висновку, що власник житлового приміщення несе також обов`язок з оплати житлово-комунальних послуг.

Оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, є обов`язком споживача таких послуг, згідно пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно статті 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Статтею 179 ЖК України визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюються з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи, що судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 , відповідно, споживачем послуг позивача, впродовж тривалого часу отримувала житлово-комунальні послуги від позивача, проте, своїх зобов`язань з їх оплати належним чином не виконувала, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за такі послуги.

Аналізуючи вищевикладене та надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, керуючись частиною першою статті 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача сплаченого ним судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 235, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-284 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Державного житлово-комунального підприємства НАН України до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного житлово-комунального підприємства НАН України суму заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_2 за період з 01 жовтня 2019 року по 31 січня 2024 року у розмірі 15 788,50 грн (п`ятнадцять тисяч сімсот вісімдесят вісім гривень 50 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Державного житлово-комунального підприємства НАН України понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3 028,00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

1. Позивач - Державне житлово-комунальне підприємство НАН України, адреса: 03150, місто Київ, вулиця Антоновича, будинок 124-128, ;

2. Відповідач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя А.О. Митрофанова