г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 197/814/23
Номер провадження 2/213/1913/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2024 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Нестеренка О.М.,

секретар судового засідання Близнюк Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача.

Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 06.03.2019 у розмірі 30 603,56 грн, яка виникла станом на 15.04.2023, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2684,00 грн.

Позов обґрунтовано обставинами:

Відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до позивача та підписав Заяву б/н від 06.03.2019. для користування картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку, в подальшому розмір кредитного ліміту збільшився з 1000 грн. до 26000 грн.

При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором, станом на 15.04.2023 року відповідач має заборгованість в розмірі 30603,56 грн, яка складається з наступного: 24937,41грн. - заборгованість за кредитом; 5666,15 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Позиція відповідача

06.09.2024 від відповідача надійшли письмові заперечення, зі змісту яких вбачається, що останній з позовом згодний частково, а саме на суму заборгованості за кредитом (24937,41 грн.). Суму заборгованості в частині відсотків за користування кредитом не визнає.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

03.07.2023 представник позивача звернувся до Широківського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення заборгованості.

09.11.2023 ухвалою судді Широківського районного суду Дніпропетровської області позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

30.07.2024 на підставі розпорядження в.о. голови Широківського районного суду Дніпропетровської області справу передано у провадження судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Нестеренка О.М.

19.08.2024 ухвалою судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області вказану цивільну справу було прийнято до свого провадження, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

16.09.2024 за результатами розгляду заяви відповідача ухвалою судді Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання сторони не з`явились, їх належним чином повідомлено про дату, час і місце судового засідання. До позову представником позивача додано клопотання про розгляд справи без участі представника Банку, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач до початку розгляду справи по суті надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Інших заяв, клопотань від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

Зміст позовних вимог полягає у стягненні з відповідача заборгованості, що виникла внаслідок порушення останнім грошового зобов`язання перед позивачем.

06.03.2024 відповідач підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку.

Відповідно до Довідки позивача, між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був підписаний договір, за яким було надано кредитні картки: № НОМЕР_1 (термін дії 08/22); № НОМЕР_2 (термін дії 07/23).

Позивачем надається Витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» у редакції, що діяла на момент підписання заяви, які не містять реквізитів та підпис позичальника.

Позивачем надається Паспорт споживчого кредиту за картками «Універсальна» та «Універсальна ГОЛД», який підписаний відповідачем власноруч.

Відповідно до Довідки позивача, відбувались зміни за лімітами (встановлення/збільшення/зменшення).

Із виписки за Договором по карті відповідача слідує, що останній дійсно користувався наданими коштами вигляді кредитного ліміту, а також періодично, однак не в строки встановлені договором та не в повному розмірі, здійснював поповнення своєї картки готівкою, з якої здійснювалось автоматичне погашення простроченої заборгованості та списання відсотків. Останнє поповнення картки відповідачем здійснено 08.03.2023.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 06.03.2019, станом на 15.04.2023 загальна сума заборгованості відповідача складає 30 603,56 грн, яка складається з: 24 937,41 грн - заборгованість за кредитом; 5666,15 грн - заборгованість за відсотками.

Відповідачем заборгованість не сплачена.

IV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Щодо форми правочину та його змісту.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України).

Договір, що за своєю правовою природою є двостороннім правочином, є домовленістю двох або більше сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.ст. 626,628 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).

Конструкція договору приєднання спрямована на уніфікацію договірних умов з метою забезпечення гарантій, визначених ст. 633 ЦК України.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ст. 634 ЦК України).

Так, за договором приєднання лише одна сторона уповноважена на розроблення договірних умов у даній справі АТ КБ «ПриватБанк».

Оскільки споживач банківських послуг є юридично слабшою стороною за договором приєднання, що спричиняє дисбаланс свободи договору, тому умови, що розробляються банком повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому, з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Щодо виконання зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтями 1046, 1048 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.ст. 526 та 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).

Разом з цим, до предмета доказування входить, зокрема і доведення позивачем порушення грошового зобов`язання та наявності заборгованості.

V. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Частинами 1, 3 статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що між АТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_1 дійсно виникли правовідносини «клієнт-банк», у зв`язку із підписанням відповідачем Анкети-Заяви від 06.03.2019.

На підставі цієї заяви банком було відкрито картковий рахунок із видачою відповідних карток: № НОМЕР_1 (термін дії 08/22); № НОМЕР_2 (термін дії 07/23). У подальшому кредитний ліміт, встановлений у початковому розмірі 1000 грн. було збільшено до 26000 грн.

Щодо розрахунку заборгованості.

Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, згідно з усталеною практикою Верховного Суду, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані Банком в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. За своїм змістом розрахунок заборгованості є складеним банком розрахунковим документом (зокрема, Постанова ВС КЦС від 25.05.2022 у справі № 219/7527/16-ц).

У постановах Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 569/7648/15-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 зроблено висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

У зв`язку з чим, суд не може брати до уваги вказаний доказ як належний та такий, що підтверджує заборгованість.

Разом з цим, із виписки за договором вбачається зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача, часткове поповнення рахунку для погашення заборгованості та списання відсотків, а також користування коштами.

Проте, ОСОБА_1 не належним чином та не в повному обсязі виконав зобов`язання за договором, вчасно отримані в кредит кошти не повернув, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Щодо відсотків за користування кредитом.

Судом встановлено, що в Анкеті-Заяві від 06.03.2019 процентна ставка не зазначена, тому суд вважає, що сторони не погодили цю умову, яка є істотною за кредитним договором. Єдині документи, які містять у собі посилання на процентну ставку Паспорт споживчого кредиту та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна».

Щодо Паспорта споживчого кредиту.

Незважаючи на те, що законодавцем передбачена можливість фіксування правочину в кількох документах, які текстуально відтворюють волю сторін, потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Вказана правова позиція міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2022 у справі № 393/126/20.

Також суд звертає увагу, що Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містять підпису відповідача, не конкретизують, який саме Тариф обслуговування та який вид кредитної картки застосований до правовідносин з відповідачем, а містять лише узагальнену інформацію.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір відсотків за користування кредитом.

Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами.

З урахуванням приписів частини першої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн, що підтверджується випискою про зарахування судового збору та відповідає вимогам Закону України «Про судовий збір». Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2187,00 грн (24937,41 х 2684,00 / 30603,56).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3-5, 12, 13, 76-81, 83, 89 ч. 1, ч. 3; 137, 141, 178 ч. 8, 223, 259, 263-265, 268, 273, 274, 280, 282, 354 ЦПК України

У Х В А Л И В :

Позов Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 06.03.2019 у розмірі 24937 (двадцять чотири тисячі дев`ятсот тридцять сім) гривень 41 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2187 (дві тисячі сто вісімдесят сім) гривень 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 17 жовтня 2024 року.

Відомості про сторін:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», , юридична адреса: вул. Грушевського, буд.1д, м. Київ, 01001, р/р НОМЕР_3 , МФО 305299.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя О.М. Нестеренко