ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 704/1120/23
Провадження № 22-ц/821/1315/24
Категорія: 304020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Гончар Н.І., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Ярошенка Б.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Горобець Сергій Олександрович

відповідач: ОСОБА_2

представник відповідача: адвокат Ткаченко Михайло Олександрович

третя особа: приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Побіянська Неллі Борисівна

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 03 червня 2024 року (ухваленого під головуванням судді Дьяченка Д.О. в приміщенні Тальнівського районного суду Черкаської області) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Побіянська Неллі Борисівна про визнання договору дарування житлового будинку недійсним,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

18 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дарування житлового будинку недійсним, посилаючись в обгрунтування позовних вимог на те, що вона, маючи похилий вік та незадовільний стан здоров`я, попередньо домовилась із ОСОБА_2 , щоб вона її доглядала, на що остання надала згоду.

Також вони домовились про те, що якщо відповідачка буде доглядати позивачку, після смерті їй перейде у власність належний ОСОБА_1 на праві приватної власності будинок, що розташований в АДРЕСА_1 ).

Відповідачка наполягала на документальному підтвердженні такої угоди, і вирішивши документально оформити їх угоду, вказує позивачка, сторони звернулись до приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу Побіянської Н.Б. для укладення відповідного договору. 19 червня 2018 року такий договір було укладено та посвідчено приватним нотаріусом за реєстровим номером 1573.

Після укладення договору відповідачка запевнила позивачку, що вона обов`язкового буде її доглядати до самої смерті, однак своєї обіцянки не дотрималась та з тих пір до позивачки не навідувалась.

Натомість, вказує позивачка, вона почала частіше хворіти та відповідно потребувала сторонньої допомоги та догляду. На своє звернення про допомогу відповідачка заявила, що вона позивачці нічого не винна, а будинок вже належить їй, оскільки їй подарований.

Не розуміючи всіх юридичних аспектів позивачка звернулась за юридичною консультацією, де їй роз`яснили, що нею та відповідачкою укладено не договір довічного утримання, а договір дарування, за яким вона подарувала відповідачці свій житловий будинок. Проте, вказує позивачка, до цього часу вона була впевнена, що між нею та відповідачкою укладено договір довічного утримання і вона не могла подарувати при житті комусь свій єдиний будинок, в якому проживає, а самій залишитись без майна.

Тому позивачка вважає, що укладений між нею та відповідачкою договір дарування є недійсним, оскільки він укладений під впливом обману і тому вона вимушена звернутись до суду із даним позовом.

Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 21 листопада 2023 року до участі у справі в якості третьої особи залучено приватного нотаріуса Ватутінського міського нотаріального округу Побіянську Неллі Борисівну.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 03 червня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачка не довела, що в момент вчинення оспорюваного правочину, вона діяла під впливом обману з боку відповідача. При цьому, суд виходив із того, що сторони правочину мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним та відповідало внутрішній волі, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Враховуючи наведене, судом не встановлено передбачених ст. 229, 230 ЦК України підстав для визнання оспорюваного позивачем договору дарування недійсним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 04 липня 2024 року, ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду першої інстанції винесеним без дотримання норм матеріального права та ігнорування обставин справи, при невідповідності висновків суду фактичним обставинам даної справи, просила рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 03 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що судом першої інстанції не враховано достатньо похилий вік позивачки (88 років), невміння читати та забудькуватість, що підтверджується наданими до суду медичними документами.

Вважає себе особою, яка внаслідок дій відповідачки втратила своє єдине житло шляхом обману її відповідачкою, а тому не має можливості надати докази про дійсні домовленості, характер та вид договору, який мав намір укладатись насправді.

Відзив на апеляційну скаргу

16 серпня 2024 року до Черкаського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому представник ОСОБА_2 - адвокат Ткаченко М.О., вважаючи апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою, просив її залишити без задоволення.

При цьому вважав, що рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 03 червня 2024 року ухвалено на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, є законним, а тому просив залишити його без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Матеріалами справи встановлено, що 19.06.2018 року за договором дарування житлового будинку ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 ). Даний договір був посвідчений приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Побіянською Н.Б. та зареєстрований в реєстрі за №1573. Договір підписано сторонами в присутності нотаріуса, особи встановлено, їх дієздатність перевірено.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що вона є сестрою позивачки. До укладення договору вона з сестрою спілкувалась часто, а після дарування будинку стали спілкуватись рідко. Їй розповіла сусідка, що до сестри ОСОБА_4 ніхто не ходить, відповідачка не провідує, тому свідок почала все купувати сама та готувати їсти позивачці. Щодо укладення договору дарування свідок пояснила, що позивачка розповіла їй, що її привезли до нотаріуса, нічого не питали та дали щось підписати. Позивачка часто все забуває, тому у 2007, 2015, 2016 роках зверталась до психіатра з цього приводу.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що вона знає позивачку та відповідачку. Між сторонами завжди були гарні відносини, відповідачка доглядала позивачку, навідувала її, готувала їсти, допомагала по господарству. Разом вони робили ремонт в будинку та обробляли присадибну ділянку.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що вони дружать сім`ями з сторонами справи понад 10 років. Відповідачка допомагала позивачці, доглядала її, возила на базар, готувала їсти, робила ремонт в будинку. Позивачка ніколи не жалілась на відповідачку.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що він знає позивачку та відповідачку. Між сторонами завжди були гарні відносини, вони разом робили ремонт в будинку, будували баню, туалет, відмостку від будинку. Відповідачка доглядала позивачку, готувала їсти, прибирала.

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно частини першої статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Частиною першою статті 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з частинами першою, третьою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов.

Згідно зі статтями 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що вона під впливом обману зі сторони ОСОБА_2 , подарувала відповідачці належний їй на праві власності спірний будинок.

Відповідно до частини першої статті 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Тлумачення статті 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення (абзац 2 частини першої статті 229 ЦК України).

Обман, що стосується обставин, які мають істотне значення, має доводитися позивачем як стороною, яка діяла під впливом обману. Отже, стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.

На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Суб`єктом введення в оману є сторона правочину як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 06 квітня 2020 року в справі № 293/780/18 (провадження № 61-10328св19), від 28 квітня 2020 року в справі № 263/16688/17 (провадження № 61-16584св19) і від 02 жовтня 2019 року в справі№ 140/2589/15-ц (провадження № 61-16847св18).

Згідно з частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції вірно виходив із того, що правові підстави для визнання недійсним договору дарування будинку, як такого, що вчинений внаслідок обману, відсутні, оскільки ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не довела, що обман мав місце і укладення нею договору дарування відбулося саме під впливом обману зі сторони ОСОБА_2 .

Позивачка не надала суду доказів того, що на момент укладення спірного договору вона не мала наміру його укладати, адже наявності жодних фактичних обставин, які б це підтверджували при розгляді справи, встановлено не було.

Наданий до суду в якості доказу незадовільного стану здоров`я позивачки лист КНП «Тальнівська багатопрофільна лікарня» Тальнівської міської ради від 25.09.2023 року №751-с, з якого вбачається, що позивачка у 2014, 2015 та 2019 роках зверталась до лікаря-невропатолога ще не свідчить про те, що в неї була потреба у догляді й сторонній допомозі.

Також посилання позивачки на її похилий вік - 88 років, на переконання судової колегії є необгрунтованими, оскільки сам по собі вік не є свідченням того, що особа неспроможна читати, писати чи усвідомлювати значення своїх дій.

Наявність або відсутність вказаних обставин може встановлюватись певними засобами доказування, зокрема проведенням психіатричної експертизи.

Крім того, позивачка та її представник не надали суду жодних доказів на підтвердження того, що при укладенні договору дарування будинку позивачка помилялася щодо природи цього правочину і що ця помилка має істотне значення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду, обґрунтовано викладені в мотивувальній частині оскарженого судового рішення. При вирішенні даної справи, судом першої інстанції правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 03 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Ватутінського міського нотаріального округу Побіянська Неллі Борисівна про визнання договору дарування житлового будинку недійсним - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та на умовах, передбачених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Н.І. Гончар

Л.І. Василенко

/повний текст постанови суду виготовлено 16 жовтня 2024 року/