Провадження № 2-с/161/144/24
У Х В А Л А

17 жовтня 2024 року Суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області Рудська С.М. розглянувши у в м. Луцьку заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу та поворот його виконання в цивільній справі за заявою Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послугу з поводження з побутовими відходами, -

В С Т А Н О В И Л А:

29.05.2024 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області в цивільній справі № 161/10175/24 було видано судовий наказ, яким з боржника ОСОБА_1 , на користь стягувача ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс», стягнуто заборгованість за послугу з поводження з побутовими відходами в розмірі 5688, 62 грн., а також судові витрати по справі (далі судовий наказ).

10.10.2024 року боржник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування вищевказаного судового наказу на обгрунтування якої зазначила, що даний виконавчий документ після його постановлення судом, був пред`явлений стягувачем до примусового виконання. Як наслідок, ВДВС м. Луцька ЗМУ МЮ відкрито щодо неї виконавче провадження, накладено арешт на її картковий рахунок, а також визначено розмір виконавчого збору та інших витрат на забезпечення здійснення виконавчого провадження. Вказує, що вона не є боржником за пред`явленими вимогами, оскільки послугами з поводження з побутовими відходами, які надаються ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс», не користується. Зі змістом оскаржуваного судового наказу вона ознайомилася лише 25.09.2024 року та станом на вказану дату з неї в примусовому порядку стягнуто кошти. Враховуючи наведене, просить суд поновити їй процесуальний строк на подачу даної заяви, оскаржуваний судовий наказ скасувати та в порядку повороту його виконання: стягнути із ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс» на свою користь 5688,62 грн. заборгованості та 302,80 грн. судового збору; стягнути з ВДВС м. Луцька ЗМУ МЮ на свою користь 1459,14 грн. виконавчого збору, а також 62 грн. та 134,04 грн. витрат виконавчого провадження (а.с. 15-17).

Згідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав.

Як встановлено судом, оспорюваний судовий наказ в цивільній справі № 161/10175/24, був виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області 29.05.2024 року та 30.09.2024 року був надісланий за адресою місця реєстрації боржника (а.с. 11).

Однак, вищевказаний виконавчий документ повернувся до суду без його вручення адресату (а.с. 12-13).

Про наявність вищевказаного судового наказу ОСОБА_1 стало відомо 25.09.2024 року внаслідок отримання нею копії матеріалів виконавчого провадження № 75715265, яке було відкритим на його примусове виконання.

Натомість, в матеріалах цивільної справи № 161/10175/24 відсутні будь-які докази, які б вказували на дату отримання будь-яким із боржників копії оскаржуваного судового наказу до зазначеної ОСОБА_1 дати (25.09.2024 року).

Із заявою про скасування вищевказаного виконавчого документу боржник ОСОБА_1 звернулася до суду 09.10.2024 року, шляхом її надіслання засобами поштового зв`язку (а.с. 27).

Частиною 2 ст. 171 ЦПК України визначено, що заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Відтак, проаналізувавши обставини справи та вимоги закону, приходжу до висновку, що у даному випадку існують підстави для поновлення строку подачі боржником заяви про скасування судового наказу, оскільки як слідує із матеріалів цивільної справи № 161/10175/24 сторона боржника ознайомилася лише 25.09.2024 року.

У свою чергу, суд вважає заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки наведені нею обставини мають істотне значення для правильного вирішення справи та можуть бути з`ясовані при розгляді справи в порядку позовного провадження.

Частиною 3 ст. 171 ЦПК України також визначено, що в ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Зі змісту ст. 444 ЦПК України вбачається, що умовою повороту виконання рішення суду, є його добровільне або примусове виконання та подальше його скасування.

Поворот виконання рішення представляє собою повернення стягувачем боржнику всього, що ним було отримано за скасованим згодом рішенням з метою відшкодування боржнику збитків, завданих виконанням рішення.

Отже, поворот виконання є процесуальною формою поновлення судом порушених прав боржника, що забезпечує можливість зворотного стягнення зі стягувача всього безпідставно отриманого ним за скасованим рішенням.

З іншого боку, поворот виконання рішення є самостійним засобом захисту прав сторін, який повинен здійснюватись шляхом подання заяви про поворот виконання (такі випадки передбачені ст. 444 ЦПК України).

Необхідність у повороті виконання судового рішення і поверненні сторін у первісне становище виникає тоді, коли рішення виконане, але згодом скасоване судом апеляційної чи касаційної інстанції, якщо цей суд закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. ЦПК України встановлено декілька варіантів вирішення судом питання щодо повороту виконання.

Питання щодо повороту виконання вирішують: 1) суд апеляційної чи касаційної інстанції при ухваленні нового рішення або постановленні ухвали; 2) суд першої інстанції, який розглядав справу, у судовому рішенні (при поверненні справи на новий розгляд після скасування рішення). У випадках, коли зазначені суди з будь-яких причин не вирішили питання щодо повороту виконання рішення, у відповідача (боржника у виконавчому провадженні) є можливість вирішити це питання шляхом подання заяви про поворот виконання.

Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернено на новий розгляд, а при новому розгляді справи в позові відмовлено або позовні вимоги задоволено в меншому розмірі, або провадження у справі закрито чи заяву залишено без розгляду, суд, ухвалюючи рішення, повинен зобов`язати позивача повернути відповідачеві безпідставно стягнене з нього за скасованим рішенням.

В порядку повороту виконання відповідачеві повертається все стягнуте з нього за скасованим рішенням (гроші, певні речі) у повному обсязі.

Поворот виконання допустимий лише у обсязі безпідставно отриманого за скасованим рішенням.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2011 року у справі № 13-рп/2011, поворот виконання рішення це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала. Як наголошено в Рішенні Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003, «правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини).

Тобто, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності обов`язкових умов: отримання позивачем від відповідача в порядку виконання рішення майна чи грошових коштів; виконане рішення скасоване вищестоящим судом повністю або змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може.

Як встановлено судом, судовий наказ Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.05.2024 року в цивільній справі № 161/10175/24 став предметом здійснення виконавчого провадження № 75715265, яке перебувало у ВДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮ (а.с. 22).

12.09.2024 року ВДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮ було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 75715265, у зв`язку з повним стягненням спірної заборгованості та усіх витрат, пов`язаних зі здійсненням виконавчих дій (а.с. 23).

Із розпорядження ВДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮ слідує, що в межах здійснення виконавчого провадження № 75715265 із ОСОБА_1 було стягнуто: на користь ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс» 5991,42 грн. (5688,62 грн. заборгованості та 302,80 грн. судового збору); на користь ВДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮ 599,14 грн. виконавчого збору, 69 грн. та 134,04 грн. витрат виконавчого провадження (а.с. 24).

Із наведеного слідує, що стягнуті з ОСОБА_1 на користь ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс» кошти в загальному розмірі 5991,42 грн., з яких: 5688,62 грн. спірної заборгованості за послугу з поводження з побутовими відходамита 302,80 грн. судового збору підлягають відшкодуванню боржнику за рахунок стягувача, оскільки правова підстава для набуття ЛСКАП «Луцькспецкомунтранс» вказаного майна відпала.

При цьому варто наголосити на такому.

Відповідно до положень ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» (Далі Закон), виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч. 2 ст. 2 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

При цьому в цивільному процесі відповідно до ч. 4 ст. 58 ЦПК України держава, територіальна громада бере участь у справі через відповідний орган державної влади, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник або представник.

Отже, у справах зазначеної категорії відповідачем є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Такими органами у справах, предметом вимог у яких є повернення стягнутого виконавчого збору, мають бути Відділ примусового виконання (дії якого призвели до безспірного стягнення коштів) та Казначейська служба (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету) .

Відтак, питання про повернення боржнику стягнутих з неї витрат у виконавчому провадженні не може бути вирішеним в порядку ст. 444 ЦПК України, оскільки ВДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮ не брав участі по справі № 161/10175/24, а тому в рамках розгляду такої не може бути вирішено питання про права, обов`язки та законні інтереси останнього.

В розглядуваному випадку розгляд питань про повернення стягненого в рамках виконавчого провадження № 75715265 в порядку цивільного судочинства відбуватися не може.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 про скасування судового наказу та поворот його виконання в цивільній справі № 161/10175/24.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 170, 171, 352-354, 444 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И Л А:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу та поворот його виконання задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на подання заяви про скасування судового наказу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.05.2024 року в цивільній справі № 161/10175/24.

Скасувати судовий наказ, виданий 29.05.2024 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області в цивільній справі № 161/10175/24 (№ провадження 2-н/161/1379/24) за заявою Луцького спеціального комунального автотранспортного підприємства «Луцькспецкомунтранс» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послугу з поводження з побутовими відходами.

Допустити поворот виконання судового наказу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.05.2024 року в цивільній справі № 161/10175/24 шляхом повернення на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 5688 (п`ять тисяч шістсот вісімдесят вісім) грн. 62 коп. та судового збіру в сумі 302 (триста дві) грн. 80 коп.

В іншій частині вимог ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду в частині задоволення заявлених вимог щодо скасування судового наказу оскарженню не підлягає.

Ухвала суду в частині вирішення заявлених вимог щодо повороту виконання судового наказу може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України з дня складення ухвали в повному обсязі.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складений 17 жовтня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Рудська С.М.