Справа № 185/3479/24
Провадження № 2/204/2473/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Карнаух В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про скасування постанови державного нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

07 травня 2024 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області згідно ухвали від 05 квітня 2024 року надійшла цивільна справа № 185/3479/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про скасування постанови державного нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , яка на момент своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . На день смерті ОСОБА_3 залишилось спадкове майно: квартира АДРЕСА_2 ; вклад в АТ «Ощадбанк»; земельна ділянка, яка належала померлій на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 157519, яка розташована на території Кунівської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області площею 1,73 га, кадастровий номер земельної ділянки :00:001:0019, нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає 40 091,70 грн. Інших спадкоємців, передбачених законом та заповітом, немає. 24 серпня 2022 року позивач звернувся до Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Однак, постановою державного нотаріуса Шкицької Ю.А. від 17 лютого 2024 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю інформації про наявність інших осіб з числа спадкоємців за законом, які постійно проживали разом з померлою на момент її смерті і не заявили про відмову від спадщини у встановлений ч. 3 ст. 1268 ЦК України строк. З вищевказаною постановою позивач не погоджується. Оскаржувана постанова державного нотаріуса мотивована лише тим, що ОСОБА_1 не надано документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії і тому видача свідоцтва про право на спадщину є неможливою. Однак, при цьому, в оскаржуваній постанові нотаріусом не зазначено, які саме документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, не подані, чи які документи з поданих ним не приймаються нотаріусом, які саме документи слід подати. Вважає, що оскаржувана постанова нотаріуса є такою, що не відповідає вимогам законодавства та порушує права спадкоємця, а тому підлягає скасуванню. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом та просив: скасувати постанову державного нотаріуса Першої Павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шкицької Юлії Анатоліївни від 17 лютого 2024 року про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у зв`язку з відсутністю інформації про наявність інших осіб з числа спадкоємців за законом, які постійно проживали разом із померлою на момент її смерті і не заявили про відмову від спадщини у встановлений ч. 3 ст. 1268 ЦК строк; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково зазначив, що з метою отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 він надавав документи та виконував всі вимоги, які заявляла нотаріус Першої павлоградської державною нотаріальної контори Дніпропетровської області. Однак, незважаючи на це, нотаріус все одно винесла оскаржувану постанову про відмову у видачі йому ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Також не заперечував, що отримував від Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області лист вих. № 3401/02-14 від 09 грудня 2023 року.

Представник відповідача - ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. Додатково пояснила, що Першою павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини дійсно було заведено спадкову справу № 744/2022, до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . У грудні 2023 року на адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку був направлений лист, в якому нотаріус зазначала, що ОСОБА_1 , серед іншого, необхідно надати довідку про те, де та з ким на час своєї смерті була зареєстрована та проживала спадкодавець ОСОБА_3 . Позивач приніс та показав їй довідку однак та довідка не відповідача вимогам законодавства України, про що вона повідомила позивача та повернула дану довідку. Клопотань про направлення нотаріусом до компетентних органів запитів з метою отримання довідки про місце реєстрації спадкодавця та зареєстрованих разом зі спадкодавцем осіб на час відкриття спадщини, ОСОБА_1 не заявляв. У зв`язку з відсутністю у спадковій справі всіх документів, необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину, нею 17 лютого 2024 року було винесено оскаржувану постанову.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Вугледар Донецької області, що підтверджується його паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим Вугледарським МВ УМВС України в Донецькій області 24 травня 2004 року (а.с. 8-9).

Зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 22 квітня 1975 року, актовий запис № 30, вбачається, що батьками позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є: батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_3 (а.с. 14).

31 січня 2001 року матір`ю позивача - ОСОБА_3 було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Вугледарської державної нотаріальної контори Бурш Л.І., зареєстрований в реєстрі за № 150, яким на випадок своєї смерті вона зробила таке розпорядження: усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті, і на що вона за законом матиме право, вона заповідає своєму синові ОСОБА_1 (а.с. 96 (зворотній бік)).

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 04 січня 2022 року Вугледарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Волноваському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис № 2 (а.с. 15).

24 серпня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 91-92).

У зв`язку з цим, того ж дня, тобто 24 серпня 2022 року, Першою павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області було заведено спадкову справу № 744/2022 (номер у Спадковому реєстрі - 69608421), до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , копія якої міститься в матеріалах справи (а.с. 90-111).

Однак, постановою державного нотаріуса Першої павлоградської державної нотаріальної контори Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Шкицької Ю.А. від 17 лютого 2024 року ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його матері, ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . У вказаній постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії державним нотаріусом в обгрунтування відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом зазначено наступне. В заяві про прийняття спадщини заявником було зазначено місце реєстрації померлої на час смерті: АДРЕСА_1 . В частині 3 статті 1268 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Факт самостійного проживання померлої ОСОБА_3 та відсутності у померлої спадкоємців, які б постійно проживали разом з нею на час відкриття спадщини, матеріалами спадкової справи не підтверджено (а.с. 13).

Не погоджуючись з вказаною постановою державного нотаріуса Першої павлоградської державної нотаріальної контори від 17 лютого 2024 року та наполягаючи на тому, що дана постанова є не вмотивованою та не зрозумілою, у березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просив скасувати вищевказану постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Так, статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Аналогічні положення закріплені у главі 14 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Оцінюючи правомірність винесеної державним нотаріусом Першої павлоградської державної нотаріальної контори Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Шкицькою Ю.А. у спадковій справі № 744/2022 постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 17 лютого 2024 року суд виходить з наступного.

Нотаріальні дії повинні вчинятись відповідно до встановлених для нотаріуса або посадової особи, яка вчиняє нотаріальні дії, компетенцією і порядком їх вчинення.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

У статті 1 Закону України «Про нотаріат» закріплено, що нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: видають свідоцтва про право на спадщину.

Згідно з підпунктом 4.12 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Відповідно до підпунктів 4.14, 4.15, 4.16 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні (частина 3 статті 46 Закону України «Про нотаріат»).

У пункті 1 глави 13 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, визначено, що нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії у випадках, передбачених Законом.

Підстави для відмови у вчиненні нотаріальної дії визначено у частині 1 статті 49 Закону України «Про нотаріат».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо:

1) вчинення такої дії суперечить законодавству України;

2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії;

3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії;

4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства;

5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень;

6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності;

7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення;

8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням;

8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників. Внесення до Єдиного реєстру боржників державного або комунального підприємства не є підставою для відмови у посвідченні договору купівлі-продажу, укладеного у процесі приватизації єдиного майнового комплексу державного або комунального підприємства. Внесення до Єдиного реєстру боржників державного підприємства не є підставою для відмови у посвідченні договору купівлі-продажу, укладеного у процедурі припинення державного підприємства, відповідно до Закону України «Про особливості припинення державних підприємств за рішенням Фонду державного майна України»;

9) в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, забороняється безпідставно відмовляти у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Аналогічні положення закріплені також у пункті 3 глави 13 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Крім того, у вказаному пункті закріплено, що у постанові про відмову зазначаються: дата винесення постанови; прізвище, ініціали нотаріуса, який виніс постанову, найменування та місцезнаходження державної нотаріальної контори або найменування нотаріального округу та адреса розташування робочого місця приватного нотаріуса; прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, місце її проживання або найменування і місцезнаходження юридичної особи; про вчинення якої нотаріальної дії просила особа, що звернулася до нотаріуса (короткий зміст прохання); причини відмови у вчиненні нотаріальної дії з посиланням на чинне законодавство; порядок і строки оскарження відмови з посиланням на норми цивільного процесуального законодавства.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що нотаріус зобов`язаний мотивувати свої дії, направлені на відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Оскаржувана постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дій мотивована тим, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, однак факт самостійного проживання померлої ОСОБА_3 та відсутності у померлої спадкоємців, які б постійно проживали разом з нею на час відкриття спадщини, матеріалами спадкової справи не підтверджено.

Судом встановлено, що за вих. 3401/02-14 від 09 грудня 2023 року державним нотаріусом Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шкицькою Ю.А. було направлено ОСОБА_1 лист, в якому нотаріус, серед іншого, зазначала, що статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї, тому ОСОБА_1 необхідно надати довідку про те, де і з ким на час своєї смерті ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована.

При цьому, позивач під час розгляду справи не заперечував факт отримання ним від Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області вищезазначеного листа з вимогою надати довідку про місце реєстрації та проживання спадкодавця на час відкриття спадщини, а також зареєстрованих разом зі спадкодавцем осіб. Цей лист був долучений самим позивачем до матеріалів позову.

В свою чергу, суд вважає за необхідне звернути увагу, що вимога нотаріуса надати довідку про місце реєстрації та проживання спадкодавця на час відкриття спадщини, а також зареєстрованих разом зі спадкодавцем осіб була правомірною та відповідала вимогам Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зокрема підпункту 4.14 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Крім того, у підпунктах 3.19, 3.20 пункту 3 лави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України закріплено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Однак, судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідну довідку на підтвердження місця реєстрації та проживання спадкодавця на час відкриття спадщини, а також зареєстрованих разом зі спадкодавцем осіб, нотаріусу так і не надав. Заяв про направлення особисто нотаріусом запитів з метою отримання інформації про місце реєстрації спадкодавця, склад її родини та осіб, які були зареєстровані з нею за однією адресою на час відкриття спадщини, ОСОБА_1 нотаріусу також не подавав.

Таким чином, суд вважає встановленим, що саме у зв`язку з цим, тобто у зв`язку з неподанням нотаріусу всіх документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, державним нотаріусом Першої павлоградської державної нотаріальної контори Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Шкицькою Ю.А. 17 лютого 2024 року було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оцінюючи додану позивачем до позовної заяви довідку № 3 від 01 березня 2024 року, видану Асоціацією співвласників багатоквартирних будинків «Імперіал-Вугледар», суд оцінює її критично та до уваги в якості доказу не приймає, оскільки вказана довідка датована 01 березня 2024 року, тобто пізнішою датою, ніж постанова державного нотаріуса Першої павлоградської державної нотаріальної контори Павлоградського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Шкицької Ю.А. від 17 лютого 2024 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, що свідчить про те, що така довідка до моменту винесення оскаржуваної постанови нотаріусу позивачем не могла бути надана.

Отже, суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова нотаріуса належним чином вмотивована, обґрунтована та відповідає вимогам законодавства, нотаріусом не порушено вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а отже факту порушення прав та законних інтересів позивача під час розгляду даної справи судом не встановлено.

З огляду на наведене, встановивши та проаналізувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити в повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, то судові витрати ОСОБА_1 по справі підлягають віднесенню на сторону позивача.

На підставі ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 34, 49, 50 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 та керуючись ст.ст. 4, 81, 82, 133, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до Першої павлоградської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області про скасування постанови державного нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Л. Черкез