Справа № 188/494/24
Провадження № 2-о/188/36/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Місюра К.В.

при секретарі: Лисяк А.Є.

за участю представників сторін:

від заявника: ОСОБА_1

від заінтересованих осіб: не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до суду, відповідно до якої просить встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 , під час виконання військового обов`язку при захисті Батьківщини в результаті збройної агресії Російської Федерації проти України, проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу, в період часу з 01 березня 2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_4.

Вимоги заявника мотивовані тим, що вона починаючи з 2011 року проживала разом із померлим ОСОБА_2 , як дружина та чоловік, без реєстрації шлюбу між ними. За час проживання однією сім`єю як чоловік та дружина вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, придбали спільно будинок, займалися його благоустроєм, робили ремонт, купували меблі, але шлюб не реєстрували, так як в цьому не було потреби. У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України ОСОБА_2 було мобілізовано 26.05.2023 року, де він проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_5 під час виконання бойового завдання ОСОБА_2 загинув, що і зумовило її звернутися до суду.

В судовому засіданні заявник підтримала заявлені вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити, пояснивши те, що із загиблим ОСОБА_2 вона проживала разом з 2011 року в с. Мар`янка Синельниківського району Дніпропетровської області в гуртожитку, а потім з 2017 року в будинку, який придбав ОСОБА_3 , в тому ж селі до дня його смерті.

Представники Міністерства оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_6 до суду не з`явились, направили суду заяви, відповідно до яких просять справу розглядати у відсутність їх представників та відмовити в задоволенні заяви, з підстав, викладених в поясненнях, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши заявника, свідків, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадах.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що згідно паспорту ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 27.03.2018 року.

Відповідно до паспорту ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 також з 27.03.2018 року.

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 12.12.2017 року, ОСОБА_4 передав у власність, а ОСОБА_2 прийняв цілий житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 8 вказаного Договору покупець, тобто ОСОБА_2 , повідомив про те, що в шлюбі не перебуває та майно належатиме йому на праві особистої приватної власності.

Згідно акту про встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_1 від 28.11.2023 року, зі слів сусідів за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрована і проживає ОСОБА_1 , 1982р.н. Разом із нею з 2011 року по теперішній час був зареєстрований та проживав без укладення шлюбу ОСОБА_2 , 1977р.н.

Відповідно до свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_2 від 28.11.2023р., ОСОБА_2 , 1977р.н., помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Андріївка Донецької області.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомив, що він є депутатом і проживає в тому ж селі, що і ОСОБА_6 . Йому відомо про те, що вона більше 10 років проживала з ОСОБА_7 , але більш конкретні деталі (з якого та по який час, за якою адресою) він не пам`ятає та не може повідомити.

Свідок ОСОБА_2 повідомив, що він є рідним братом ОСОБА_2 , який загинув в листопаді 2023 року на війні. Повідомив, що його брат давно знайомий з ОСОБА_1, з якою разом проживав до того, як пішов на війну, але більш точних дат він не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_8 повідомила, що вона є сусідка ОСОБА_9 та ОСОБА_3 , які почали проживати по сусідству з 2017 року, оскільки купили будинок.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона також є сусідка ОСОБА_1 з 2017 року, але більш детальної інформації вона надати не може, оскільки нічого не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_11 повідомила суду, що знає ОСОБА_1 давно, яка проживала з ОСОБА_7 з 2011 року спочатку в гуртожитку, в потім в 2017 році вони придбали будинок в с. Мар`янка, де і жили до загибелі ОСОБА_3 .

Більше жодних доказів заявником в підтвердження своїх заявлених вимог до суду не надано.

Ознайомившись з заявленими вимогами та наданими доказами суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 9 Сімейного кодексу України подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.

Особи, які проживають однією сім`єю, а також родичі за походженням, відносини яких не врегульовані цим Кодексом, можуть врегулювати свої сімейні (родинні) відносини за договором, який має бути укладений у письмовій формі. Такий договір є обов`язковим до виконання, якщо він не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів України та моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Сімейного кодексу України проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Обов`язковою умовою для визнання чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Так, сам собою факт перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки без доведення факту ведення спільного господарства, спільна присутність на святах та у близьких родичів, самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не можуть свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце, протягом зазначеного періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів, які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

До того ж, необхідна наявність доказів, які підтверджують наявність факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу (свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, свідоцтво про смерть одного із подружжя, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік записаний як батько, квитанції, заповіти тощо, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися одне про одного).

Також не завадить надати докази, що свідчать про спільне ведення господарства (спільна сплата рахунків, оформлення кредитів, докази про спільне придбання майна, квитанції, довідки про спільне проживання та ведення господарства тощо).

Жодного із наведеного доказу заявником до суду не надано.

Крім того, у наданій заявницею накладній № 281 від 21.11.2023 року, замовником та платником коштів на поховання ОСОБА_2 , є Троїцька сільська рада Синельниківського району Дніпропетровської області, а не ОСОБА_1 .

Тобто, вказаний документ підтверджує факт поховання ОСОБА_2 , на кошти, які були виділені Троїцькою сільською радою, а не факт спільного проживання та ведення спільного господарства із загиблим, а також не підтверджує, що витрати на поховання останнього велись із спільного бюджету, тощо.

До того ж, оцінюючи в якості доказу наданий акт про встановлення факту проживання від 28.11.2023 року, суд вважає за необхідне зазначити, що інформація, яка в ньому міститься, про те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_2 зареєстровані та проживали в будинку АДРЕСА_1 з 2011 року не відповідає дійсності та спростована в судовому засіданні особисто ОСОБА_1, яка зазначила, що будинок ОСОБА_3 придбав лише в 2017 році і зареєстрований за зазначеною вище адресою був лише з 2017 року, а не з 2011 року, як зазначено в акті.

Вказані обставини підтверджуються безпосередньо договором купівлі-продажу будинку, який мається в матеріалах справи.

До того ж, допитані в судовому засіданні показали те, що будинок АДРЕСА_1 було придбано ОСОБА_3 лише в 2017 році.

Оцінюючи покази свідків суд також зазначає про те, що жоден із них не надав повних, точних та достовірних відомостей про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 проживали однією сім`єю як жінка та чоловік саме з 01.03.2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_4, як просить встановити заявниця в своїй заяві.

До того ж, лише показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України законним і обґрунтованим є рішення, ухвалене судом відповідно до норма матеріального права із дотриманням норм процесуального права та на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При таких обставинах, суд вважає, що вимоги заявника не підлягають задоволенню, оскільки матеріалами справи та особистими поясненнями заявниці в судовому засіданні не підтверджуються обставини, які необхідні для прийняття законного та справедливого рішення по суті заяви.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 141, 142, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 293 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період часу з 01.03.2011 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 відмовити.

Витрати у справі віднести на заявницю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя К. В. Місюра