БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1844/24
Провадження № 2-о/497/115/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря судового засідання - Мунтянової В.Р.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Болградська міська рада Одеської області про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, якою просить встановити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 5 травня 2015 року до 25 листопада 2023 року.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що з 2015 року вона проживала разом з ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , тобто десять останніх років до його смерті, де проживає і зараз.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме земельну ділянку площею 0,97 га, що розташована Одеська область, Болградський район, Болградська міська рада, з кадастровим номером :01:006:0056, яка належить померлому на праві власності документ що посвідчує право Державний акт на право приватної власності на землю від 19.02.2004 ОД 064937.

Заявниця звернулась до приватного нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, нотаріус видав постанову з відмовою у видачі свідоцтва на право на спадщину у зв`язку з тим що факт проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до відкриття спадщини не підтверджений.

Ухвалою суду від 07.08.2024 року було відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 17.09.2024 року о 09:00 годині (а.с.19), про що повідомлено сторін по справі (а.с.20). Цією ж ухвалою були витребувані докази по справі.

На запит суду приватним нотаріусом Анжинтаревим В.В. Болградського районного нотаріального округу Одеської області 29.08.2024 року надано копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.28-44).

В судовому засіданні 17.09.2024 року:

- заявник пояснила, що проживала з ОСОБА_3 з 1997 року за адресою: АДРЕСА_1 . В 1998 році у них народилась донька ОСОБА_4 та вони разом проживали у зазначеному домоволодінні. Договір оренди не укладали. Раніше вони працювали на підприємстві, де вирощували томати, огірки. Цей будинок їм передали для проживаня під час їх спільної роботи в Болградському питомнику.

Заявник зазначила, що в неї є лише довідка з сільської ради про те, що вони з ОСОБА_3 проживали в цьому будинку. Зареєструваним в цьому будинку був лише її цивільний чоловік ОСОБА_3 . У 2006 році у них народився син. Юридично її цивільний чоловік не встановлював батьківство над дітьми оскільки він не був документований паспортом громадянина України. З цих же підстав вони не могли офіційно укласти шлюб. До дня смерті її цивільного чоловіка, і після його смерті, вона-заявниця проживала(є) в цьому будинку.

Стверджує, що вона зі спадкодавцем проживали разом як одна родина, вели разом спільне господарство 26 років поспіль, тобто були повноцінною сім`єю без реєстрації шлюбу.

Також зазначила, що чоловіку належить лише земельна ділянка, яку вона має намір успадкувати.

- представник заявника також наполягала на задоволені заяви ОСОБА_1 а також просила оголосити перерву, з метою отримання та надання до суду додаткових доказів на підтвердження та обґрунтування заявлених вимог;

- представник заінтересованої особи у судове засідання не прибув, про час та місце проведення розгляду повідомлявся згідно вимог чинного законодавства. Через систему «Електронний суд» представник надіслав заяву, про відсутність заперечень на дану заяву та розгляд справи у відсутність представника (а.с.26).

Протокольною ухвалою суду від 17.09.2024 року оголошено перерву в судовому засіданні до 09:00 години до 17.10.2024 року, надано час та можливість заявнику ОСОБА_1 та її представнику ОСОБА_2 надати суду усі докази в оригіналі на обґрунтування позовних вимог, на які заявник посилалася в судовому засіданні (а.с.56).

16.10.2024 представником позивача по справі надана заява про долучення до матеріалів справи документів, які б підтверджували факт проживання заявниці зі спадкодавцем з переліком додатків (а.с.60-70).

В судовому засіданні 17.10.2024 року:

-заявник підтримала свої вимоги, наполягала на їх задоволенні;

-представник заявника також;

- представник заінтересованої особи у судове засідання не прибув, про час та місце проведення розгляду повідомлявся згідно вимог чинного законодавства. Через систему «Електронний суд» представник раніше 26.08.2024 року надсилав заяву, про відсутність заперечень на дану заяву та розгляд справи у відсутність представника (а.с.26).

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд прийшов до висновку, що вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно пункту 5 частини 1 статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Болградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) (а.с.6).

З матеріалах справи наявний паспорт померлого ОСОБА_3 , виданий йому ще за часів Радянського Союзу , з якого слідує, що останній народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Комарино, Струго-Красненського району, Псковської області (а.с.11).

Згідно з інформацією, яка зазначена в довідці №169, виданої 04.07.2024 року Табаківським старостинським округом Болградської міської ради Болградського району Одеської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 05.05.2015 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.8).

Відповідно до довідки № 166 від 02.07.2024 виданої Табаківським старостинським округом Болградської міської ради Болградського району Одеської області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 постійно проживав за адресою АДРЕСА_1 з 1999 року без реєстрації та був зареєстрований за цією ж адресою з 05.05.2015 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.9).

З довідки № 170 від 04.07.2024 виданої Табаківським старостинським округом Болградської міської ради Болградського району Одеської області слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 постійно проживав за адресою АДРЕСА_1 з 1999 року без реєстрації та був зареєстрований за цією ж адресою з 05.05.2015 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.10).

Судом досліджено Витяг з погосподарської книги виданого на ім`я ОСОБА_1 від 08.10.2024 року № 199 старостою Табаківського старостинського округу Болградської міської ради (а.с.61), де зазначено, що у період:

- з 1997 р. по 2000 р., по особовому рахунку № НОМЕР_2 громадянці ОСОБА_6 належить один будинок, розташований на земельній ділянці площею 0,14 га, який знаходиться в АДРЕСА_1 зазначене домоволодіння на 1997 - 2000 роки відносилося до робочого типу і в ньому зареєстрованих осіб не було,

-за період 2001p.no 2005 р., особовий рахунок № НОМЕР_3 громадянці ОСОБА_6 належить оди» будинок, розташований на земельній ділянці, площею 0,14 га, який знаходиться в АДРЕСА_1

- за 2006р.-2010р., облікова картка об`єкта по господарського обліку, номер об`єкта по господарського НОМЕР_4 гр. ОСОБА_6 належить один будинок, розташований на земельній ділянці, площею 0,1400 га, який знаходиться в АДРЕСА_1

-за 2011р.-2015р., облікова картка об`єкта по господарського обліку, номер об`єкта погосподарського обліку № НОМЕР_5 гр. ОСОБА_6 належить один будинок, розташований на земельній ділянці, площею 0,1400 га, який знаходиться в АДРЕСА_1 в ньому був зареєстрований та проживав з 05.05.2015 р та проживав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4

-за 2016р.-2020 р., облікова картка об`єкта по господарського обліку, номер об`єкта по господарського обліку№ НОМЕР_6 гр. ОСОБА_6 належить один будинок, розташований на земельній ділянці, площею 0,1400 га, який знаходиться в АДРЕСА_1 , в ньому був зареєстрований та проживав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4

- за 2021 р.-2025 р., облікова картка об`єкта по господарського обліку, номер об`єкта по господарського обліку № НОМЕР_7 гр. ОСОБА_6 належить один будинок, розташований на земельній ділянці, площею 0,1400 га, який знаходиться в АДРЕСА_1 , в ньому був зареєстрований та

проживав по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

З наданої суду квитанції вбачається, що особовий рахунок ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна команія» на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрований саме на ОСОБА_3 , та він її платником послуг за спожиту електроенерію (а.с.62).

Суду також надано кольорові фото з позначками та підписами осіб, на яких зображена сім`я з дітьми серед яких заявниця ОСОБА_1 , померлий ОСОБА_3 та їх діти, також фото з іншими членами сім`ї та друзями (а.с.63-70), що підтверджує перебування у фактичних шлюбних відносинах заявниці та померлого.

Спадкодавець офіційно одружений не був.

Після смерті ОСОБА_3 єдиним спадкоємцем є його цивільна дружина ОСОБА_1 та син.

Відповідно до довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщені /будинку осіб №171 від 04 липня 2024 року, виданої Табаківським старостинським округом Болградської міської ради Болградського району Одеської області, вбачається, що на момент смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрованих осіб не було, однак в довідці вказано, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 проживала за даною адресою без реєстрації з 1999 року та проживає по теперішній час (а.с.7)

З матеріалів спадкової справи №82/2024, що була сформована 01.07.2024 року Приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Анжинтаревим В.В. після померлого ОСОБА_3 (а.с.28-44) слідує, що єдиною особою, яка звернулася із заявою про прийняття спадщини після спадкодавця є ОСОБА_1 , тобто заявник по даній справі (а.с.30).

Наявності спору про право під час розгляду даної справи в порядку окремого провадження судом не встановлено.

Відповідно до висновку про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.07.2024 року слідує, що свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , не може бути видано за відсутністю документів, що підтверджують факт проживання однією сім`єю спадкоємця ОСОБА_1 та померлого ОСОБА_3 не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.43).

Відповідно до положень ст.1 СК України визначаються засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.

Положеннями ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно положень ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка.

Положеннями ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 199/3941/20 (провадження № 61-7340св22) зроблено висновок, що проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, з метою вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має встановити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю у наведеному визначенню.

КЦС ВС у своїх постановах у справах 588/350/15, 755/18012/16, 643/6799/17, 369/3338/17, 588/350/15-ц сформулював наступні умови встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу - 1) ведення спільного господарства; 2) наявність спільного бюджету; 3) наявність взаємних прав та обов`язків як у подружжя; 4) а також інші обставини, що свідчать про реальність сімейних відносин.

Крім того, КЦС ВС у Постанові від 17.06.2020 року у справі № 755/18012/16 надав приблизний перелік підстав, які можуть підпадати під поняття наявності спільного життя - ведення спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Обмеження щодо засобів доказування факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю законодавством не передбачено, а тому з цією метою можуть використовуватися всі передбачені законодавством належні, допустимі докази - показання свідків; ділове та особисте листування; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; витяги з погосподарських книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання як рухомого, так і нерухомого майна (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, довідки житлово-експлуатаційних організацій, органів місцевого самоврядування про спільне проживання та ведення господарства (Постанова КЦС ВС від 11.02.2021 року у справі № 158/431/19).

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини (постанова КЦС ВС від 30.10.2019 року у справі № 643/6799/17).

Таким чином, умовами встановлення факту проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є наступні: 1) відсутність між ними офіційно зареєстрованого шлюбу, як і не перебування кожного з них в іншому офіційному шлюбі; 2) ведення спільного господарства; 3) наявність спільного бюджету; 3) наявність взаємних прав та обов`язків як у подружжя; 4) наявність інших обставин, що можуть свідчити про реальність сімейних стосунків між особами.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , підтвердили факт проживання однією сім`єю заявниці та спадкодавця більше п`яти років по день смерті.

Пояснили, що з заявником були сусідами, у заявниці ОСОБА_1 була родина: цивільний чоловік ОСОБА_3 , донька та син. Вони проживали за адресою: АДРЕСА_1 . Їх спільна донька - померла,а потім у них народився син. Вони жили разом, вели спільне господарство. Проживали разом до дня смерті ОСОБА_9 Діти називали чоловіка батьком. Сім`я все життя жила дружно, щасливо, вони кохали один одного, ніхто навіть не здогадуувався, що відсутня реєстрація шлюбу, працювали, допомагали та піклувались один про одного.

Свідки попереджені судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від дачі показань за ст.ст.384, 385 КК України, що підтверджується їх підписом, тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів дані покази.

Суд визнає покази свідків достовірними і приймає їх в якості доказів, оскільки свідки є сусідами цієї сім`ї і добре їх знали і знають.

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Статтею 1264 ЦК України, передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз.2 п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

У п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належить не лише тільки жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали із спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ст.3 ч.2 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною 1 статтею 294 ЦПК України, визначено що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Таким чином факт, про вставлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки надає правові підстави для отримання Свідоцтв про право на спадщину за законом.

Положеннями ст.ст.80, 81 ЦПК України, визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з роз`ясненнями, що викладені в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з частиною 1 статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї, та спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Враховуючи вищевикладене, представлені заявником докази на підтвердження факту її проживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 , як однією сім`єю, на час відкриття спадщини, в контексті положень ст.ст.76-80ЦПК України, є належними та допустимими, спір щодо спадкового майна відсутній, суд дійшов висновку, що заява є підставною та підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст.10, 11, 58, 60, 213, 215, 256, 259, 293, 315 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Болградська міська рада Одеської області про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю зі спадкодавцем - задовольнити.

Встановити юридичний факт проживання однією сім`єю, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 постійно проживала з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 з 2015 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто на час відкриття спадщини.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В.Кодінцева