Справа № 766/6967/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12.09.2024р. Херсонський міський суд Херсонської області в складі: головуючого судді Зуб І.Ю., секретар судового засідання Федорова О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Акціонерного товариства Акціонерне товариство «КРЕДОБАНК» (, юридична адреса: 79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП не відомо, адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

АТ «Кредобанк» звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідачів, мотивуючи позов тим, що 19.02.2021 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №CL-301073, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 150 914,45 грн., а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Банком виконано належним чином умови договору, надано кредит, а позичальник тривалий час свої зобов`язання за договором не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 12.06.2023 р. становить 200 073,15 грн. Банком надіслано ОСОБА_1 досудову вимогу про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань, яка залишена без задоволення, порушення не усунуті. З огляду на викладене вище, банк змушений звернутися до суду. Вважає, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. Тому, вбачає можливість застосувати до даного спору солідарним відповідачем іншого з подружжя: дружину позивача ОСОБА_2 .

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 14.02.2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавали.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи ухваливши заочне рішення.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.

19.02.2021 року укладено кредитний договір, року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № CL-301073, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 150 914,45 грн., а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Строк дії договору до 18.02.2026 року.

АТ «Кредобанк» свої зобов`язання за договором виконано, а ОСОБА_1 тривалий час свої зобов`язання за договором не виконував та станом на 12.06.2023 року має заборгованість в загальній сумі 200 073,15 грн., яка складається з: заборгованості за тілом кредита в сумі 136 956,11 грн., відсотки в сумі 63 117,04 грн., що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості перевіреним в судовому засіданні.

АТ «Кредобанк» за вих. №383/2023, направив вимогу від 28.07.2023 року ОСОБА_1 щодо дострокового стягнення заборгованості, яка залишена без задоволення, порушення не усунуті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу.

Стаття 554 ЦК України встановлює, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно зі ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом частин 1 та 2 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Разом з тим, звертаючись до суду з даним позовом позивач, як на підставу своїх позовних вимог про солідарне стягнення із відповідачів заборгованості за кредитним договором, покликався на те, що даний кредит був отриманий позичальником ОСОБА_1 , який перебуває у зареєстрованому шлюбі, а відтак в інтересах сім`ї, а тому подружжя має нести солідарну відповідальність по погашенню вказаного кредиту.

Відповідно до ч. ч. 2, 3,4 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Правовий аналіз ч.4 ст. 65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів.

Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх не спростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові N 6-163цс12 від 20 лютого 2013 року та в постанові від 14 вересня 2016 року у справі N 334/5907/14-ц (провадження N 6-539цс16).

Матеріали справи не містять належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів, що відповідачем ОСОБА_1 кредитний договір укладено в інтересах сім`ї, а грошові кошти одержані за договором, використані в інтересах сім`ї, отож відсутні правові підстави кваліфікувати другого ( в даному випадку відповідача ОСОБА_2 з подружжя як зобов`язану особу (боржника), а його згода на отримання кредиту іншим із подружжя не пов`язує виникнення обов`язку з фактом надання нею згоди на вчинення правочину.

Посилання позивача на судову практику висловлену у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №205/5882/18, суд вважає хибними, оскільки правовідносини не є подібними.

Отже, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд прийшов до переконання, що позивачем не доведено, що отримані відповідачем ОСОБА_1 грошові кошти за кредитним договором від 30.07.2021 року були використані в інтересах сім`ї, а тому вказаний договір не створює будь-яких обов`язків для відповідача ОСОБА_2 , відтак у задоволенні позову в частині солідарного стягнення боргу за кредитним договором із останньої слід відмовити.

За таких обставин, беручи до уваги, що боржником та поручителем не виконано обов`язок щодо повернення боргу за кредитним договором, суд дійшов висновку про відсутність підстав для х солідарної відповідальності по стягненню заборгованості. Тому позов підлягає задоволенню в частині вимог до відповідача ОСОБА_2 .

Крім того, в силу ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 3 001,10 грн. в рахунок відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Окрім того, у позові представник позивача просить суд про стягнення із відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 % від ціни позову, а саме 20 007,31 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі N826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Позивачем до позовної заяви додано копію договору про надання правової допомоги від 11.02.2019, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН №000531 та копію посвідчення адвоката України, копію довіреності № 12783 від 24.11.2022 року.

Водночас, матеріали справи не містять доказів узгодженого розміру правової (правничої) допомоги в рамках даного позову, детального опису робіт (наданих послуг), оплати витрат на професійну правничу допомогу позивачем (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а отже такі витрати є не доведеними позивачем, тому у задоволенні вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні.

Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.

Керуючись ст. 11, 14, 16, 526, 530, 611, 615, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст. 141, 258, 259, 264-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (місцезнаходження: м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 09807862) заборгованість за кредитним договором №CL-301073 від 19.02.2021 року, яка станом на 12.06.2023 року становить 200 073 (двісті тисяч сімдесят три) грн. 15 (п`ятнадцять) коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (місцезнаходження: м. Львів, вул. Сахарова, буд. 78, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 09807862) судовий збір в розмірі 3 001 грн. 10 коп.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України до Херсонського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення. Якщо повне рішення не були вручено у день його складення, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадку подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Апеляційна скарга подається до Херсонського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

СуддяІ. Ю. Зуб