Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 936/1085/24
Провадження № 2/936/236/2024
21.10.2024 селище Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Пелиха О.О., за участі секретаря судового засідання Іванової Н.Я., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі судових засідань в селищі Воловець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жденіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області, третя особа Воловецька державна нотаріальна контора про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом,
ВСТАНОВИВ:
19.09.2024 до Воловецького районного суду Закарпатської області звернулася позивачка ОСОБА_1 із вищезазначеним позовом.
Позов мотивовано тим, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який був власником домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 чоловік позивачки ОСОБА_2 помер, після смерті якого відкрилась спадщина на зазначене спадкове майно. Однак, за життя спадкодавець не встиг зареєструвати право власності на вказане домоволодіння. З метою оформлення спадщини, позивачка звернулася в державну нотаріальну контору, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Посилається на те, що після смерті чоловіка у спадковому будинку позивачка залишилася проживати одна, але зареєстровані були їхні спільні діти, які проживають окремо за межами країни і на спадщину не претендують, щодо оформлення спадщини на користь позивачки не заперечують. За таких обставин позивачка змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з прилеглими обслуговуючими господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 69,79 кв.м., житловою площею 31,47 кв.м, в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Позивачка ОСОБА_1 у підготовче засідання не з`явилася, проте надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Представник третьої особи Воловецької державної нотаріальної контори, ОСОБА_3 у підготовче засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, щодо позову просить розглянути справу на розсуд суду. В поданій заяві також зазначила, що згідно даних Спадкового реєстру та Алфавітної книги обліку спадкових справ за померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 спадкова справа не заведена, заповітів на випадок смерті спадкодавець не залишав. Крім того, відзначила що окрім позивачки спадщину прийняли і діти спадкодавця.
Представник відповідача Жденіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області в особі селищного голови Култан В.М., в підготовче засідання не з`явився, але подав до суду заяву, в якій щодо задоволення позову не заперечує, просив розглядати справу без його участі.
Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Стаття 41 Конституції України зазначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 (чоловік позивачки), за життя збудував житловий будинок АДРЕСА_2 й завершив його будівництвом у 1960 році. У вказаному будинку він і проживав з моменту завершення будівництва та до його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 . Питання набуття права власності, зокрема й на житловий будинок, у 1960 році регламентувались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», які, зокрема, визначали умови та правові наслідки зведення й завершення будівництвом об`єкта.
Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно з приписами ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.
Згідно із листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.
Із виписки з погосподарської книги №1 с. Щербовець виданої виконкомом Жденіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області за №209 від 09.09.2024, встановлено, що згідно погосподарської книги АДРЕСА_3 зареєстроване дворогосподарство головою якого був померлий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (погосподарська книга № 1).
Викладеним доводиться, що чоловік позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , набув право власності на зазначений будинок АДРЕСА_1 в 1960 році внаслідок його будівництва.
ІНФОРМАЦІЯ_3 забудовник ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 15.03.2023 зареєстрованим виконавчим комітетом Жденіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з прилеглими обслуговуючими господарськими будівлями та спорудами за адресою в АДРЕСА_1 . За життя спадкодавець ОСОБА_2 не встиг зареєструвати право власності на вказане спадкове майно.
У відповідності з довідкою виконавчого комітету Жденіївської селищної ради № 207 від 09.08.2024, встановлено, що останнє місце реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є АДРЕСА_2 .
На день смерті ОСОБА_2 разом із ним, згідно довідки виконкому Жденіївської селищної ради № 208 від 09.08.2024, у будинку АДРЕСА_2 були зареєстровані: померлий ОСОБА_2 , 1963 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , дружина померлого ОСОБА_1 ,1966 року народження, син померлого ОСОБА_4 , 1986 року народження, син померлого ОСОБА_5 , 1987 року народження, донька померлого ОСОБА_6 , 1993 року народження.
У відповідності довідки виконкому Жденіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області № 07 від 16.01.2024 виданій ОСОБА_1 , 1966 року народження, вбачається, що будинку, що перебуває у її власності присвоєно поштову адресу АДРЕСА_3 .
Статтею 1217 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкування здійснюється за заповіт ом або за законом.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки - ст. 1261 ЦК України.
Відповідно до ч.1 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).
Підстав для усунення позивачки ОСОБА_1 від спадкування, визначених статтею 1224 Цивільного кодексу України немає.
Положеннями ч. 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Це зобовязання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.
Згідно із правилами, встановленими п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженими Наказом Мін`юсту від 22.02.2012 року N 296/5, для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Із матеріалів справи вбачається, що з метою оформлення спадщини, позивачка звернулася в державну нотаріальну контору, проте їй було відмовлено (в усній формі) у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ щодо належності спадкового майна, виданого на імя чоловіка спадкоємця ОСОБА_2 , окрім того нарівні з дружиною спадкодавця ОСОБА_1 спадщину прийняли і діти спадкодавця: сини спадкодавця ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , дочка спадкодавця ОСОБА_6 .
Так, у матеріалах справи наявні заяви дітей спадкодавця: синів спадкодавця ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , дочки спадкодавця ОСОБА_6 , проте, що вони на спадщину по смерті батька ОСОБА_2 не претендують, від спадщини відмовляються. Також, у заявах останні зазначили, що не заперечують, щоб спадщину отримала спадкоємець за законом їхня мама (позивачка) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Якщо у разі смерті власника нерухомого майна первинна реєстрація прав власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.
Із досліджуваних матеріалів справи вбачається, що правовстановлюючі документи на цей житловий будинок не оформлені, оскільки забудовник ОСОБА_2 право власності на будинок не зареєстрував у встановленому порядку. Діти спадкодавця ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не мають бажання оформлювати спадщину, відмовляються від спадщини за померлим батьком ОСОБА_2 , і не заперечують, щоб спадщину прийняла спадкоємець за законом їхня мама (позивачка) ОСОБА_1 , що підтверджується їхніми заявами поданими до суду від 26.09.2024. Таким чином, встановлено, що позивачка є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно норм ч. 5 ст. 1268 цього Кодексу незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
На сьогоднішній день, позивачкою ОСОБА_1 як замовником виготовлено технічний паспорт на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 06.11.2023 року (реєстраційний номер ТІ01:7648-9585-2416-3676). До складу домоволодіння, згідно технічного паспорту виготовленого 06.11.2023 року, входить: житловий будинок «А», господарська будівля «Б», господарська будівля «Г», колодязь «К», вбиральня «В», хвіртка, ворота, огорожа «№1-2».
В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 - що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.
З урахуванням викладеного, судом встановлено, що існують обставини, які є підставою для визнання за позивачкою ОСОБА_1 права власності на спадковий житловий будинок із прилеглими обслуговуючими господарськими будівлями та спорудами в судовому порядку, оскільки іншого способу захисту своїх спадкових прав та свого права власності у позивачки немає.
З положень ч.1 ст. 3 ЦПК України, випливає, що правовому захисту особи в порядку передбаченому цим кодексом підлягають порушені, невизнані або оспорювані права свободи чи інтереси.
Враховуючи вищенаведене, згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, з`ясувавши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Керуючись статтями 328, 392, 1216, 1218, 1297 ЦК України, статтями 200, 206, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до Жденіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області, третя особа Воловецька державна нотаріальна контора про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), право власності на житловий будинок з прилеглими обслуговуючими господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 69,79 кв.м., житловою площею 31,47 кв.м., в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через суд першої інстанції.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

відповідач: Жденіївська селищна рада Мукачівського району Закарпатської області; місцезнаходження: смт. Жденієво, вул. Шевченка, буд.141, Мукачівський район Закарпатська область; ;

третя особа: Воловецька державна нотаріальна контора, місцезнаходження: Закарпатська область, Мукачівський район, селище Воловець, вул. Карпатська, 68, код 02883937.

Суддя Пелих О.О.