1Справа № 335/8654/24 2/335/3023/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Стеценка А.В., за участю секретаря судового засідання Резніченко Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

29.07.2024 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що сторони з 08.09.2007 сторони перебувають у шлюбі, від якого мають двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2024 року. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам позивача. Проте, відповідач заперечує проти розірвання шлюбу.

З огляду на викладене, позивач просить шлюб між сторонами розірвати.

Ухвалою судді від 02.08.2024 відкрито провадження в справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи, призначено судове засідання.

17.09.2024 від позивача надійшли письмові пояснення, в яких позивач просить суд не надавати подружжю строк для примирення, оскільки вважає, що примирення між ними неможливо, сторони з 22.01.2024 проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, та не мають жодних спільних інтересів. На розірванні шлюбу наполягла.

Ухвалою суду від 19.09.2024 у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_5 про передачу справи за підсудністю до іншого суду було відмовлено.

17.10.2024 від представника відповідача ОСОБА_5 надійшла заява про надання сторонам строку для примирення, в обґрунтування зазначивши, що непорозуміння у подружжя виникли після тривалого перебування позивачки з дітьми за межами України, одна відповідач хоче зберегти сім`ю, тому просить надати строк для примирення шість місяців.

Ухвалою суду від 17.10.2024 в задоволені клопотання представника відповідача про надання сторонам строку для примирення відмолено.

В судове засідання позивач не з`явилася, 17.10.2024 подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, в якій просила позов задовольнити та розірвати шлюб між сторонами.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, 17.10.2024 від представника надійшло клопотання про відкладення судового засідання, яке сформовано в підсистемі «Електронний суд». Представником суду не надано доказів поважності причин неприбуття в судове засідання ані відповідача, ані його представника..

З огляду на викладене, суд, визнав причини неявки відповідача та її представника в судове засідання неповажними та, керуючись ч. 3 ст. 211, п. 1 ч. 3 ст. 223 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України, вирішив справу розглядати за відсутності сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Частиною першою статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод визначено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

За положеннями ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

За приписами ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків

Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо.

Виходячи з засад сімейного законодавства, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Такий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 08.11.2018 у справі № 569/458/18.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у рішенні суду у справі про розірвання шлюбу, зокрема, має бути зазначено дату й місце реєстрації шлюбу, час та причини фактичного його припинення, мотиви, з яких суд визнав збереження сім`ї можливим чи неможливим, обґрунтовані висновки з приводу інших заявлених вимог. У резолютивній частині рішення слід навести відомості, необхідні для реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС.

Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08.09.2007 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 581, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 25.07.2024 (видане повторно). Від шлюбу у сторін двоє дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд встановив, що вимога про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання, задовольнивши позовні вимоги.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211 грн. 20 коп. Доказів понесення позивачем інших судових витрат суду не надано.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 08.09.2007 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис № 581 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211 (одну тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на його апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених уч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя А.В. Стеценко