ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року

м. Харків

справа № 619/3051/17

провадження № 22-ц/818/3197/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Тичкової О.Ю., Мальованого Ю.М.

за участі секретаря Сізонової О.О.

учасники справи:

скаржник: ОСОБА_1

особа дії, якої оскаржуються: Державний виконавець Дергачівського відділу державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрайонного управління міністерства юстиції України Стадніченко Тетяна Олександрівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця Дергачівського відділу Державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрайонного управління міністерства юстиції України,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 02 липня 2024 року, постановлену суддею Овсянніковим В.С.

в с т а н о в и в:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою, в якій просив визнати неправомірною бездіяльність Головного державного виконавця Дергачівського відділу ДВС у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Стадніченко Тетяни Олександрівни у виконавчому провадженні № 57416300, яка полягає у невиконанні виконавчих дій, передбачених частиною першою, четвертою статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», з метою забезпечення боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, встановленому рішенням суду, 23 січня 2024 року о 17:00 годині та 25 січня 2024 року о 17:00 годині.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 02 липня 2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити скаргу у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що висновки суду не відповідають заявленим вимогам. Судом першої інстанції правильно визначено неправомірність постанови, проте суд не взяв до уваги, що до цієї постанови державний виконавець жодним чином не здійснював виконавчі дії. Вважає, що державний виконавець ухиляється від виконання рішення суду, скаржник більше 2 років не має можливості спілкуватися з дитиною. Суд встановлює у своєму рішення факти, які не стосуються предмету скарги. Наголошує, що дії виконавця порушують права дитини та позбавляють її права на спілкування з батьком.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимогст.367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до частин 1, 2 ст.367ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив із того, що наразі належному виконанню судового рішення перешкоджає те, що боржник ОСОБА_2 разом із сином перебувають у Німеччині (місто Бремен) у статусі біженців, і така обставина є вимушеною і тимчасовою, місто Харків і Харківська область перебувають під постійною загрозою як ракетних ударів, так і авіаударів й артилерійських обстрілів із різних систем, життя людини, її здоров`я і безпека є найціннішими, а згідно з правилами перебування у Німеччині AufenthG, там діють обмеження на виїзд із країни протягом тривалого часу. Крім цього, суд звернув увагу скаржника, що він сам є внутрішньо переміщеною особою і звертався до Дергачівського ВДВС із заявою про призначення місця проведення виконавчих дій у місті Полтава, де він наразі мешкає, що в свою чергу лише підтверджує факт небезпечності перебування у місті Харкові та Харківській області. Підстав вважати, що державним виконавцем не вжито всіх можливих заходів щодо виконання рішення суду чи допущено бездіяльність не має.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до вимог ст.447ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до вимог ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі перебуває виконавчий лист №619/3051/17 від 14.08.2018 року, виданий Дергачівським районним судом Харківської області, про усунення перешкоди ОСОБА_1 та визначення йому днів для участі у вихованні та спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином:

- кожного вівторка та четверга кожного тижня з 17 год.00 хв. до 19 год.00 хв., без присутності матері;

- кожної суботи та неділі кожного другого та четвертого тижня місяця з 10 год.00 хв. до 18 год.00 хв., без присутності матері;

- у день народження дитини, якщо 24 січня буде вихідним днем - з 09 год.00 хв., до 11 год.00 хв., в присутності матері ОСОБА_2 (бабусі ОСОБА_4 або дідуся ОСОБА_5 ) за адресою АДРЕСА_1 , або в дитячому розважальному закладі чи паркові відпочинку у смт Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області або у місті Харкові ; якщо 24 січня припадає на будній день - з 08 год.00 хв. до 08 год.30 хв., в присутності матері ОСОБА_2 (бабусі ОСОБА_4 або дідуся ОСОБА_5 ) за адресою АДРЕСА_1 з урахуванням думки та стану здоров`я дитини.

28.10.2021 Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області задоволено заяву ОСОБА_1 , про виправлення помилки у виконавчому документі, та виключено з виконавчого листа 6 (шостий) абзац резолютивної частини судового рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 22.02.2018 по справі №619/3051/17, а саме: « у день народження дитини, якщо 24 січня буде вихідним днем - з 09 год.00 хв. до 11 год.00 хв., в присутності матері ОСОБА_2 (бабусі ОСОБА_4 або дідуся ОСОБА_5 ) за адресою АДРЕСА_1 , або в дитячому розважальному закладі чи паркові відпочинку у смт Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області або у місті Харкові, якщо 24 січня припадає на будній день - з 08 год.00 хв. до 08 год.30 хв., в присутності матері ОСОБА_2 (бабусі ОСОБА_4 або дідуся ОСОБА_5 ) за адресою АДРЕСА_1 з урахуванням думки та стану здоров`я дитини».

Постановою від 24.12.2021 року відновлено виконавче провадження на підставі Ухвали Дергачівського районного суду Харківської області від 25.11.2021 № 619/3051/17, про визнання неправомірною бездіяльність, щодо невідновлення виконавчого провадження № 57416300 та зобов`язано державного виконавця Дергачівського відділу ДВС у Харківському районі Харківської області відновити зазначене виконавче провадження.

Постанова про відновлення виконавчого провадження була направлена сторонам виконавчого провадження та до Дергачівського районного суду Харківської області (органу який видав виконавчий документ).

24.04.2022 року на електронну адресу відділу надійшла заява від боржника ОСОБА_2 . У своїй заява боржник ОСОБА_2 , повідомляє, що у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України та систематичними жорстокими обстрілами м. Харкова та сусідніх населених пунктів, в тому числі смт Мала Данилівка, враховуючи постійну загрозу ракетних ударів на усій території України, у зв`язку з реальною загрозою життю і здоров`ю дитини ОСОБА_3 , 2015 р.н., а також відсутністю належного матеріального, побутового забезпечення та неможливістю медичного обслуговування, дитина разом зі з нею, за рекомендацією батька ОСОБА_1 , була евакуйована до Німеччини.

Неодноразово, а саме 02.12.2022, 08.02.2023, 19.05.2023, 26.06.2023, 24.11.2023, 28.12.2023 державним виконавцем було направлено електронний запит до Державної прикордонної служби, щодо перетину боржником державного кордону. Згідно відповіді відсутні дані щодо перетину боржником державного кордону.

13.04.2023 з метою неупередженого, своєчасного і в повному обсязі виконання рішення суду, на електронну адресу боржника ІНФОРМАЦІЯ_2 було направлено вимогу виконавця про надання інформації щодо фактичного місця перебування та реєстрації.

Також з метою виконання рішення суду на відомі відділу електронні адреси боржника , ІНФОРМАЦІЯ_2 направлено запит про місце знаходження боржника та сина ОСОБА_6 .

19.05.2023 на адресу боржника АДРЕСА_1 , рекомендованою кореспонденцією було направлено виклик державного виконавця. Однак направлена кореспонденція була повернута до відділу у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

27.06.2023, 25.07.2023, 07.11.2023, 24.11.2023 державним виконавцем було направлено письмові запити до державної прикордонної служби України про перетинання боржником державного кордону. Згідно відповіді відсутні дані щодо перетину боржником державного кордону та лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями.

27.06.2023 державним виконавцем було направлено запит до Головного управління міграційної служби, про наявність у боржника ОСОБА_2 закордонного паспорта.

11.07.2023 державним виконавцем було направлено запит до Посольство України в Федеративній Республіці Німеччина, Генеральне консульство України у Гамбурзі, Генеральне консульство України у Мюнхені, Генеральне консульство України в Дюссельдорфі, Генерального консульства України у Франкфурті на Майні, чи дійсно боржник ОСОБА_2 була евакуйована до Німеччини разом з дитиною ОСОБА_3 , 2015 р.н.

13.07.2023 державним виконавцем була винесена постанова про визначення місця побачення стягувача з дитиною та направлена сторонам виконавчого провадження електронною поштою.

13.07.2023 державним виконавцем була винесена постанова про проведення виконавчих дій на 20.07.2023 та направлена сторонам виконавчого провадження електронною поштою.

13.07.2023 державним виконавцем було здійснено виїзд за адресою боржника вказаною у виконавчому документі, АДРЕСА_1 . В ході виїзду було встановлено, що боржник ОСОБА_2 за вказаною адресою відсутня, зі слів матері та сусідів ОСОБА_2 виїхала за межі України, а саме до Німеччини у зв`язку зі збройною агресією Російської федерації.

17.07.2023 на електронну пошту відділу надійшла заява боржника ОСОБА_2 . У своїй заяві боржник повідомляє, що так як вже повідомлялося нею раніше, у заяві від 24.04.2022, у зв`язку зі збройною агресією Російської федерації проти України та постійними хаотичними ракетними та артилерійськими обстрілами усієї території України, рятуючи сина ОСОБА_3 , 2015 р.н., вона була змушена покинути територію України.

ОСОБА_2 повідомляє, що на даний час разом з сином ОСОБА_6 перебуває у Німеччині (м. Бремен) у статусі біженців, про що надає відповідні документи (а саме посвідченнями на право проживання №125808004, № НОМЕР_1 ), тому з`явитися на виклик державного виконавця та бути присутньою при проведенні виконавчих дій, які призначені на 20.07.2023 вона не зможе.

У своїй заяві ОСОБА_2 повідомляє, що не може наражати сина ОСОБА_6 на небезпеку, оскільки в Україні продовжено військовий стан, відбуваються воєнні дії, ворог продовжує завдавати ракетних ударів по всій території держави, тому готова надати можливість для побачення ОСОБА_1 з сином ОСОБА_6 , на території Німеччини.

28.12.2023 до відділу надійшла заява ОСОБА_1 від 26.12.2023, в якій він просить, призначити місце проведення виконавчих дій в приміщенні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції за адресою Полтавська область, м. Полтава, провулок Стешенка,6.

08.01.2024 року державним виконавцем було направлено запит до Посольство України в Федеративній Республіці Німеччина, Генеральне консульство України у Гамбурзі, Генеральне консульство України у Мюнхені, Генеральне консульство України в Дюссельдорфі, Генерального консульства України у Франкфурті на Майні, чи перебуває боржник ОСОБА_2 у м. Бремен (Німеччина) (а.с. 57).

08.01.2024 року державним виконавцем була направлено запит до Іміграційного офісу міста Бремен Управління у справах іноземців, чи перебуває боржник ОСОБА_2 у м. Бремен (Німеччина) (а.с. 58).

12.01.2024 року на електронну адресу боржника було направлено виклик державного виконавця, з метою визначення місця побачення ОСОБА_1 з дитиною (а.с. 83).

16.01.2024 року державним виконавцем було направлено запит до служби у справах дітей Малоданилівської селищної ради, з вимогою надати інформацію, чи надходило повідомлення від боржника ОСОБА_2 , про її місцезнаходження та місцезнаходження її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 43).

У відповіді служба у справах дітей Малоданилівської селищної ради від 17.01.2024 повідомляє, що: «У зв`язку з тим, що територія Малоданилівської селищної ради розташована в районі проведення воєнних (бойових) дій, громадянка ОСОБА_3 , з метою збереження життя та здоров`я малолітньої дитини, разом з дитиною ОСОБА_3 , 2015 року народження, була вимушена виїздити в більш безпечне місце, а саме евакуйовані до Німечини за рекомендацією батька ОСОБА_1 , про що повідомила надіславши лист електронною поштою, до листа також були додані скріншоти документів.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутивих умов від 30.10.2023 - ОСОБА_2 і її малолітній син ОСОБА_3 , за адресою АДРЕСА_1 , не перебувають».

Також служба у справах дітей Малоданилівської селищної ради повідомляє, що малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на обліку в службі у справах дітей Малоданилівської селищної ради не перебуває (а.с. 46-47).

Згідно відповіді Генерального Консульства України у Гамбурзі від 18.01.2024, на запит державного виконавця Дергачівського ВДВС - підтверджено перебування станом на 17.01.2024 дружини ОСОБА_2 , та його сина ОСОБА_3 в м. Бремен (а.с. 84).

Згідно заяви ОСОБА_2 від 21.01.2024, адресованій відділу ВДВС у Харківському районі Харківської області, в якій вона повторно повідомляє, що через збройну агресію Російської Федерації проти України, з метою порятунку життя та здоров`я свого сина ОСОБА_3 , 2015 р.н, була змушена покинути територію України та у законний спосіб (на підставі Постанови Кабінету міністрів України від 27.01.1995 року №57 про «Правила перетинання державного кордону громадянами України» (абзац 13 пукт 2(3) виїхала до Німеччини м. Бремен, де і перебуває на сьогоднішній день разом із сином.

ОСОБА_2 у заяві вказала, що вона ніколи навмисно не перешкоджала побаченням сина з його батьком, ОСОБА_1 .. Але на даний час обставини склалися таким чином, що насамперед вона повинна діяти в інтересах дитини, забезпечивши її розвиток в безпечному та спокійному середовищі. Зважаючи на те, що в Україні продовжено військовий стан, постійно відбуваються обстріли території України з боку Російської Федерації, вона не має права наражати дитину на небезпеку і має забезпечити дитині постійний догляд і опіку, тому з вищезазначених причин не може з`явитися на виклик державного виконавця (а.с. 81).

Як вбачається з іншої заяви ОСОБА_2 від 21.01.2024, адресованої відділу ВДВС у Харківському районі Харківської області, вона просить звернутися до відповідного суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду у справі №619/3051/17 на час воєнного стану (а.с. 82).

25.01.2024 року державним виконавцем була винесена постанова про визначення місця побачення стягувача з дитиною, а саме АДРЕСА_2 та направлена сторонам виконавчого провадження (а.с. 78-80).

Після винесення постанови про визначення місця побачення стягувача з дитиною, у АДРЕСА_2 , державним виконавцем неодноразово були винесені та направлені доручення Шевченківському відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, здійснити перевірку виконання боржником рішення суду у приміщенні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції за адресою Полтавська обл., м. Полтава, провулок Стешенка, 6.

На виконання доручення про проведення виконавчих дій, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтава Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції надіслало відповідь про те що: «Відповідно до ч. 11 розділу ІІІ Про затвердження інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції від 02.04.2015 року №512/5 перевірка інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи або здійснення опису та арешту майна на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця здійснюється органом державної виконавчої служби, компетенція якого поширюється на територію вчинення таких дій за дорученням державного виконавця.

Згідно з описовою частиною доручення, 23.01.2024 року боржник ОСОБА_2 повідомила державного виконавця про те, що перебуває у м. Бремен, Німеччина, що унеможливлює проведення будь яких виконавчих дій, за адресою АДРЕСА_2 » (а.с 72).

Подаючи скаргу, ОСОБА_1 наголошував, що державний виконавець не виконує вимоги ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 64-1 Закону України «Про виконавче провадження» виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 22 лютого 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Усунуто перешкоди ОСОБА_1 та визначено йому дні для участі у вихованні та спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме:

- кожний непарний та парний вівторок та п`ятницю з 18 год. 30 хв. до 19 год. 30 хв. в присутності матері ОСОБА_2 (бабусі ОСОБА_4 або дідуся ОСОБА_5 ), за адресою: АДРЕСА_1 , враховуючи думку та стан здоров`я дитини;

- кожну непарну суботу місяця з 09 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. в присутності матері ОСОБА_2 (бабусі ОСОБА_4 або дідуся ОСОБА_5 ), як за місцем проживання дитини за адресою: АДРЕСА_1 , так і з можливістю відвідування дитячих розважальних закладів чи парків відпочинку, враховуючи думку та стан здоров`я дитини;

- у день народження дитини, якщо 24 січня буде вихідним днем - з 09 год. 00 хв. до 11 год. 00 хв. в присутності матері ОСОБА_2 (бабусі ОСОБА_4 або дідуся ОСОБА_5 ), за адресою: АДРЕСА_1 , або в дитячому розважальному закладі чи паркові відпочину у смт Мала Данилівна Дергачівського району Харківської області або у місті Харкові; якщо 24 січня припадає на будній день - з 08 год. 00 хв. до 08 год. 30 хв. в присутності матері ОСОБА_2 (бабусі ОСОБА_4 або дідуся ОСОБА_5 ), за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням думки та стану здоров`я дитини.

Постановою Харківського апеляційного суду 18 липня 2018 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_7 задоволено частково. Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 22 лютого 2018 року змінено в частині визначення порядку та участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Абзаци 4-6 резолютивної частині рішення викласти в наступній редакції:

визначити ОСОБА_1 наступний спосіб участі у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце та час їхнього спілкування:

-кожного вівторка та четверга кожного тижня з 17 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. без присутності матері;

-кожної суботи та неділі кожного другого та четвертого тижня місяця з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. без присутності матері.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Таким чином у рішенні суду в частині визначення порядку спілкування ОСОБА_1 з дитиною не встановлено місце побачення стягувача з дитиною.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

Відповідно до ч. 5 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень якщо рішенням про встановлення побачення з дитиною не визначено час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, державний виконавець викликає сторони виконавчого провадження з метою визначення часу та (або) місця такого побачення шляхом надіслання викликів одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

Сторона виконавчого провадження у разі неможливості з`явитися на призначений час письмово повідомляє про це державного виконавця шляхом подання заяви (клопотання), в якій (якому) зазначає про зручні для неї час та (або) місце проведення побачення стягувача з дитиною.

Державний виконавець визначає час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною.

Оскільки у зв`язку із озброєною агресією Російської Федерації боржниця разом із дитиною виїхала за межі України, виконати рішення суду щодо певного місця зустрічі неможливо.

Згідно відповіді Генерального Консульства України у Гамбурзі від 18.01.2024, на запит державного виконавця Дергачівського ВДВС - підтверджено перебування станом на 17.01.2024 дружина ОСОБА_1 , - ОСОБА_2 , та його сина ОСОБА_3 в м. Бремен (а.с. 84).

Надання компетентними органами іноземних держав запитуваної інформації підпадає під обмеження, встановлені законодавством про захист персональних даних та здійснюється лише у рамках надання правової допомоги відповідно до чинних міжнародних угод.

В кінці січня 2024 року боржниця ОСОБА_2 повідомила державного виконавця про своє разом з сином фактичне перебування за межами України, надала на адресу відділу державної виконавчої служби копії посвідчень на право проживання у Німеччині №125808004, №125808005 та просила відкласти проведення виконавчих дій.

Відомості щодо повернення ОСОБА_2 до України та перетину нею кордону дотепер відсутні.

Відповідно до ч. 4 розділу ІХ Інструкції з організації примусового виконання рішень за неможливості з`ясування місцезнаходження боржника чи дитини державний виконавець звертається з поданням до суду про розшук дитини або боржника. Відповідно до ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук. боржника або дитини.

З наявних у справі копій документів убачається, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебувають у Німеччині м.Бремен з 10.06.2022 року та по теперішній час. Тому підстав для її розшуку не вбачається.

При цьому судова колегія зауважує, що першочерговим завданням держави є забезпечення безпеки і права на життя дитини, що проголошено статтею 6 Конвенції про права дитини, а тому, розглядаючи справи про визначення місця проживання дитини з урахуванням особливостей, спричинених введенням в Україні воєнного стану, вирішуючи спори, що стосуються прав та інтересів дитини, судове рішення має бути спрямованим на забезпечення її безпеки і права на життя (постанови Верховного Суду від 09 лютого 2023 року у справі № 753/572/20, від 24 травня 2023 року у справі № 127/9377/21, від 14 червня 2023 року у справі № 760/31518/21, постанова Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в

ід 11 грудня 2023 року у справі № 607/20787/19).

У межах справи, що переглядається Верховним Судом вже роз`яснювалось заявнику, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини вимагає визначення найкращих інтересів дитини та передбачає, що зв`язки дитини з сім`єю повинні зберігатися, за винятком випадків, коли це може шкодити його здоров`ю

та розвитку. З урахуванням введення воєнного стану в Україні, вирішуючи спори, що стосуються прав та інтересів дитини, першочерговим завданням держави є забезпечення її безпеки і права на життя.

З огляду на те, що м. Харків і Харківська область перебувають під постійною загрозою як ракетних ударів, так і авіаударів й артилерійських обстрілів, а мати з дитиною з 10 червня 2022 року перебувають на території Німеччини, колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця щодо невиконання виконавцем приписів частин першої-четвертої статті 64-1 Закону України «Про виконавче провадження».

В аспекті дотримання принципу обов`язковості виконання судового рішення колегія суддів звертає увагу на те, що Верховним Судом вже наголошувалося, що за змістом статті 435 ЦПК України та статті 33Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення (постанова Верховного Суду від 27 травня 2024 року у справі № 619/3051/17, провадження № 61-3419 св 24).

Як зазначає сам заявник, протягом березня-травня 2024 року державний виконавець неодноразово застосовував до боржника у виконавчому провадженні заходи відповідальності, передбачені статтею 64-1 Закону України «Про виконавче провадження», однак це не призвело до виконання судового рішення про контакт з дитиною у спосіб та порядку, передбачений рішенням суду.

Суд може за позовом батьку усунити перешкоди у контакті з дитиною. Водночас слід враховувати, що усунення певних об`єктивних обставин, викликаних діями держави-агресора, може бути на певному етапі ускладненим або навіть неможливим.

Виконання судових рішень у справах про піклування про дитину може бути ускладнено у зв`язку з періодами зростання дитини, розвитком кола її інтересів, необхідністю переїзду в іншу місцевість, а у період воєнного стану також безпековими факторами, наслідками бойових дій, отже зміна істотних обставин може потребувати зміни порядку (застосування інших способів) реалізації прав батьків щодо малолітньої дитини.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Справедливість судового розгляду, у тому числі розгляду скарги в порядку контролю за виконанням судових рішень (Розділ VII ЦПК України), повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій про відмову у задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця неправомірними.

Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у постанові від 26 червня 2024 року по справі №619/3051/17.

Ст.12ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

З урахуванням обсягу дій державного виконавця, спрямованих на виконання рішення суду про участь батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, підстав для висновку про бездіяльність виконавця не вбачається.

Висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст.375ЦПКУкраїни суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст.367,368,369,375,381,382,383,384ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 02 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова

Повний текс постанови складено 17.10.2024