№ 366/1300/24
№ 2/366/482/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2024 смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі головуючої судді Слободян Н.П., за участю секретаря удових засідань Німченко Н.Ю., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в смт. Іванків цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 9330 грн., з них: 3000 прострочена заборгованість за сумою кредиту; 6330 грн. прострочена заборгованість за процентами та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422, 40 грн., а також витрати, пов`язані з отриманням правової допомоги у розмірі 10 500 грн.

Позов мотивований тим, що 06.06.2021 між Відповідачем та ТОВ «ЛІНЕУРА України» укладено кредитний договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписаний сторонами в електронній формі, шляхом підписання одноразовим цифровим ідентифікатором.

Рух справи

29.04.2024 позов надійшов до суду та був переданий на розгляд судді.

03.05.2024 відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Перший розгляд призначений на 03.06.2024, відкладене на 26.06.2024, яке, за клопотанням представника позивача, відкладене на 25.07.2024.

31.05.2024 надійшов відзив відповідача на позовну заяву та клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. 05.06.2024 у задоволенні зазначеного клопотання відмовлено ( а.с.68).

26.06.2024 надійшла заява представника позивача про відкладення розгляду справи та продовження позивачу строку подання заперечення на відзив.

23.07.2024 надійшло заперечення на заяву про надання строку на подання відповіді на відзив.

24.07.2024 надійшло письмове пояснення відповідача на відзив.

25.07.2024 надійшла заява позивача про розподіл судових витрат у сумі 10500 грн. та заява про розгляд справи без участі представника позивача. Судове засідання відкладене на 11.09.2024 та на 02.10.2024.

23.09.2024 надійшло клопотання представника позивача про доручення договору факторингу ( який вже наявний у матеріалах справи) та платіжних інструкцій до нього.

30.09.2024 надійшло заперечення від відповідача на клопотання про доручення доказів, які подані до суду представником позивача 23.09.2024.

Позиції сторін

Позивач послідовно у своїх позові та поданих заявах підтримував позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач подав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що: 1) Відповідач не укладав з Позивачем кредитного договору, не отримував його копії. З наданого позивачем кредитного договору вбачається, що він підписаний аналогом власноручного підпису одноразовим ідентифікатором, однак, згоди на таке підписання умови Договору не містять, як і не містять зразки відповідних аналогів власноручних підписів. 2) Позивач не надав належних та достатніх доказів, які б підтверджували наявність заборгованості за кредитним договором . Крім цього, проценти за користування кредитом нараховувались після закінчення строку кредитного договору. 3) В матеріалах справи відсутні докази переходу прав вимоги до Позивача ( відсутні докази внесення коштів за договором факторингу).

Встановлені судом обставини

06.06.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Відповідачем укладено договір № 1999600 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом його підписання Відповідачем електронним підписом одноразового ідентифікатора (а.с. 32-38)

Відповідно до п.1.1 договору укладення такого здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході клієнта в особистий кабінет, шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

Згідно з умовами Договору, Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти у розмірі 3000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки (п. 1.2, 1.3 Договору)

Процентна ставка за користування кредитом фіксована 1, 90% в день та застосовується в межах 30 денного строку (п. 1.3, 1.4 Договору)

Знижена процентна ставка становить 0, 01 % та застосовується за умови, якщо клієнт в межах строку кредитування (30 днів) або протягом трьох календарних днів за датою закінчення такого строку погасить заборгованість, або у разі пролонгації договору за ініціативою Клієнта, Товариство застосовує знижену процентну ставку (п. 1.4.2)

Згідно п.1.6 Договору, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: п.1.6.1 за стандартною ставкою 4 710 грн.; за зниженою ставкою 3 009 грн.

Відповідно до п. 2.1 Договору, кредит надається Товариством у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на кредитну картку № НОМЕР_1 або на іншу картку клієнта, яку він надасть Товариству.

Нарахування процентів за кредитом здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування (включаючи періоди пролонгації/авто пролонгації)виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році (п. 3.1 Договору)

Відповідно до п. 4.2 Договору, сторони домовились, що у випадку, якщо у Клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку пролонгації) наявна заборгованість за кредитом та Клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п.п. 4.1.1-4.1.6 Договору (пролонгація за ініціативою Клієнта), застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (авто пролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Клієнт, підписуючи Договір, дає згоду на його авто пролонгацію продовження строку дії Договору та строку користування кредитом із закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту ще на 15 днів.

Згідно п. 4.2.4 Договору у випадку пролонгації Товариство не пізніше 4-го календарного дня після закінчення строку кредиту або продовженого строку кредиту (п.1.3, р.4.1.5 Договору) надсилає електронний лист-повідомлення на електронну адресу Клієнта та/або СМС-повідомлення на номер телефону, вказані у розділі 10 цього Договору, інформуючи Клієнта про новий строк користування кредитом та розмір процентної ставки за користування кредитом. Зазначена інформація також відображається в Особистому кабінеті.

Сторони погодили, що за користування кредитом в період автопролонгації нарахування процентів здійснюється в порядку розділу 3 Договору за стандартною процентною ставкою у відповідності до п. 1.5 Договору (24079,41 % річних) (п. 4.2.3 Договору).

Відповідно до положень п. 4.2.5 Договору, загальна кількість автопролонгацій за Договором обмежується загальною кількістю днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 днів (включаючи 30 денний строк кредитування за п.1.3 Договору). Якщо у разі наступної пролонгації загальна кількість днів користування кредиту буде більшою за 120 днів, така авто пролонгація не застосовується, а строк повернення кредиту та сплати нарахованих процентів є таким, що настав.

Відповідно до додатку № 1 до Кредитного договору (а.с. 12), дата видачі кредиту є 06.06.2021, а дата платежу 06.07.2021. Кількість днів у розрахунковому періоді становить 30 днів. Сума кредиту за договором/погашення кредиту 3000 грн. Проценти за користування кредитом становлять грн. Річна процентна ставка 3, 71 %, а загальна вартість кредиту 3009 грн.

Якщо Клієнтом не будуть виконані умови Договору для отримання зниженої процентної ставки, розмірі платежів, що зазначені в графіку, будуть перераховані за стандартною процентною ставкою та матимуть такі значення:

Сума платежу за розрахунковий період 4710 грн.;

Проценти за користування кредитом 1710 грн.;

Реальна річна процентна ставка 24079, 41 % річних;

Загальна вартість кредиту 4710 грн.

Аналогічні положення наведені у паспорті споживчого кредиту (а.с. 27-28)

Згідно з довідкою про ідентифікацію ТОВ «ЛІНЕУРА Україна», клієнт ОСОБА_1 , з яким укладено договір № 19996600 від 06.06.2021, ідентифікований ТОВ «Лінеруа Україна». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі https://credit7.ua/: одноразовий ідентифікатор Н465, час відправки ідентифікатору позичальнику 06.06.2021 9:32:54, номер телефону, на який відправлено ідентифікатор 38 067 465 43 50 (а.с 9)

Згідно з листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» на адресу ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», ТОВ «УПР», яке надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, на виконання умов договору на переказ коштів № ФК-19/03-21 від 12.03.2019, інформує про перерахування грошових коштів у розмірі 3000 грн. 06.06.2021 на банківську картку НОМЕР_2 (а.с. 13)

24.12.2021 між Позивачем та ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» укладено договір факторингу № 02-24122001, відповідно до якого Позивачу відступлено прав вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. 22-25)

Відповідно до п.6.2.3 Договору, права вимоги переходить до фактора після підписання сторонами цього договору та виконання фактором вимог п.7.2 Договору(а.с.24)

Згідно з п.7.2 Договору, фактор здійснює оплату клієнту шляхом :перерахування суми, що вказана в п.7.1 цього Договору, на вказаний у реквізитах до цього договору рахунок, протягом 5 робочих днів з дати підписання сторонами цього договору(а.с.24)

Згідно з п.8.2.2 Договору, за фактом передачі реєстру боржників сторони підписують акт приймання-передачі реєстру боржників (додаток №2)

Відповідно до платіжних інструкцій №1696 від 24.12.2021, №1697 від 28.12.2021, №453 від 28 грудня 2021, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» перерахувало на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» кошти в рахунок оплати за відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами по договору факторингу №02-24122001 від 24.12.2021(а.с._____)

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №02-24122001 від 24 грудня 2021, заборгованість ОСОБА_1 за договором №1999600 від 06.06.2021 становить 9 330 грн, із них: 3 000 грн. сума виданого кредиту/залишок по тілу кредиту, 6 330 грн. залишок по відсотках (а.с.8)

10.01.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» надіслало ОСОБА_1 вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором, в якій повідомлялося, що заборгованість за кредитним договором перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» на дату відступлення 9 330 грн. (а.с.17)

Відповідно до виписки з особового рахунка за Кредитним договором за період з 06.06.2021 по 22.06.2023, яка сформована ТОВ «КЕШ ТУ ГОУ», заборгованість Відповідача перед Позивачем становить 9330 грн., з них: 3000 тіло кредиту; 6330 відсотки. (а.с. 7)

Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Щодо доводів відповідача, щодо не укладення кредитного договору.

Відповідно до ч.3 ст.207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів в Україні регулюються Законом України "Про електронну комерцію", який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частинами 1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 уклали договір №1999600 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 06.06.2021, ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі https://credit7.ua/: одноразовий ідентифікатор Н465, час відправки ідентифікатору позичальнику 06.06.2021 9:32:54, номер телефону, на який відправлено ідентифікатор 38 067 465 43 50 (а.с 9) . Су звертає увагу, що саме цей номер телефону відповідач зазначає як контактний у своїх заявах, відзиві та заперечення на заяви/клопотання.

Таке підписання узгоджене сторонами в п.10.7 Договору № 1999600.

Таким чином доводи відповідача, що кредитний договір не укладався ним не відповідає нормам ЦПК України є безпідставними та спростовується наданими позивачем доказами.

Крім того, позивачем надано докази перерахування коштів відповідачу.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Судом встановлено, що в п.2.1 кредитного договору, кредит надавався Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» відповідачу у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 .

Позикодавцем виконано умови договору, а саме: 06.06.2021 на банківську картку відповідача № НОМЕР_2 було успішно зараховано кредитні кошти у сумі 3 000 грн.

Таким чином доводи відповідача, щодо не надання кредитних коштів на його картковий рахунок, оскільки він не укладав договір, є безпідставними.

Щодо доводів відповідача щодо ненадання доказів виконання договору факторингу разом з позовом та заперечення на заяву про долучення відповідних платіжних інструкцій.

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно із практикою Європейського Суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Судом встановлено, що 24 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» було укладено договір факторингу №02-24122001 від 24.12.2021, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором про надання кредиту №1999600 від 06.06.2021, з моменту підписання цього договору та здійснення фактором оплату клієнту шляхом перерахування суми, що вказана у п.7.1 цього договору, на вказаний у реквізитах цього договору рахунок протягом 5 робочих днів з дати підписання сторонами цього договору.

Підтвердженням сплати Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» коштів на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» є відповідні платіжні інструкції, подані представником позивача до суду разом з клопотанням від 23.09.2024. Суд вважає за необхідне звернути увагу, що факт проведення оплати за зазначеним Договором факторингу, а відтак його укладення та виконання ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» неодноразово був підтверджений у рішеннях суду за позовами цього товариства про стягнення заборгованості, які перебувають у загальному доступі, тому суд бере до уваги подані платіжні інструкції, а, відтак вважає доведеним виконання договору факторингу №02-24122001 від 24.12.2021, згідно Додатку до якого було сформовано реєстр боржників, в тому числі за кредитним договором №1999600 від 06.06.2021, боржник ОСОБА_1 , заборгованість якого, за розрахунками позивача, становила 9 330 грн.

Щодо зобов`язань між сторонами за кредитним договором та нарахованої заборгованості

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно пункту першого частини першої статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилом ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

За ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» надало ОСОБА_1 кредит у сумі 3 000 грн. зі сплатою відсотків на строк 30 днів, а останній зобов`язався виконати зобов`язання за кредитним договором та повернути кредит у передбачений договором строк, але кредитних коштів не повернув та зобов`язань за кредитним договором не виконав, а тому є всі підстави для стягнення заборгованості в судовому порядку.

Щодо доводів відповідача щодо неправомірності нарахування відсотків за кредитним договором.

Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору сторони погодили строк кредиту 30 днів та встановлено графік платежів, яким встановлено дату повернення кредиту 06.07.2021.

Відтак, до 06.07.2021 відповідач мав повернути позивачеві кредит і сплатити проценти.

Враховуючи викладене, Суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на вказане Суд відхиляє аргументи позивача про те, що він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

Судом встановлено, що відповідно до п.1.4.1. Кредитного договору процентна ставка становить 1,90% в день, та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в.п.1.3 цього Договору і складає 30 днів.

Доказів того, що договір був пролонгований у передбаченому розділом 4 Договору порядку, зокрема п.4.2 Договору, яким передбачено порядок автопролонгації строку кредиту, матеріали справи не містять.

Таким чином, враховуючи суму кредиту 3 000 грн., відповідач має сплатити на користь відповідача відсотки за користування кредитом в розмірі 1710 грн. (3 000 грн. х 1,9% х 30 днів кредитування) .

Враховуючи, що кредитним договором визначено, що строк кредиту 30 днів, дата повернення 06.07.2021, після спливу цього строку кредитування, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, вимог про стягнення відсотків відповідно до ст.625 ЦК України позивач не заявляв, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором, що складається з заборгованості за тілом кредиту 3 000 грн. та заборгованості за відсотками у межах строку кредитування у сумі 1 710 грн., всього 4 710 грн., що відповідає загальній вартості кредиту вказаній в п.1.6.1 кредитного договору.

Розподіл судових витрат.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу

Відповідно до ч. 1 ст. 141, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Щодо стягнення судового збору

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 1 222,83 грн. в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору за подання позовної заяви до суду. Розрахунок: 50,48 % (від задоволених позовних вимог) Х 2 422,40 грн. (сплачений судовий збір).

Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу

У відповідності до положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Водночас, в силу вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем додано:

договір № б/н про надання правової допомоги від 29.12.2023 ( а.с.10-11)

копію довіреності, виданої 29.12.2023 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» адвокату Пархомчука С.В. на представництво інтересів Товариства (а.с.111);

копію акту отримання правової допомоги від 15.05.2024, згідно якого адвокат Пархомчук С.В. надав позивачу правничі послуги таких змісту та ціни:

-Зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між позивачем та відповідачем . Вартість цієї послуги 2000 грн.;

-Складання та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви, моніторинг судової практики. Вартість цієї послуги 5000 грн.;

-Інші клопотання, заяви до суду, складання процесуальних документів, моніторинг «ЄРДСР» щодо процесуального статусу судової справи. Вартість цієї послуги 3000 грн.;

-Канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції 500 грн.

-Всього 10 500 грн.; ( а.с.112, 113)

копію платіжної інструкції № 3 1464 від 20.05.2024 про сплату позивачем адвокату 10 500 грн. витрат на правничу допомогу за договором від 29.12.2023 ( а.с.14).

Однак, суд вважає, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу є завищеним, оскільки зазначені вище витрати перевищують суму заборгованості, заявлені до стягнення у позові, а додані до позову письмові докази не є такими, збирання яких вимагає надмірних зусиль, як і їх кількість.

У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

З урахуванням переліку наданих послуг адвокатом, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає необхідним зменшити понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу до 2000 грн. Під час прийняття такого рішення судом також враховані вимоги ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України, складність вказаної справи, що адвокат є кваліфікованим юристом з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, а також відсутність судових засідань за участю представника позивача, що може призвести до неправомірного збагачення позивача за рахунок відповідача.

На підставі наведеного, ст.247,263-265,273,279,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 1999600 від 06.06.2021 у сумі 4 710 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 3 000 грн., заборгованість за відсотками у межах строку кредитування 1710 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» 1222,83 грн. в рахунок відшкодування витрат, понесених на сплату судового збору при подачі позовної заяви до суду.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» 2000 грн. в рахунок витрат на правову допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (12.10.2024)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Слободян