Справа № 366/1189/24
Провадження № 2/366/457/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2024 року смт Іванків

Іванківський районний суд Київської області, у складі судді Корчкова А.А., за участю секретаря судового засідання Іванової Л.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) через свого представника, адвоката Шурубора Вячеслава Ігоровича (далі - Представник позивача), звернулася в суд з позовом до Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області (далі - Відповідач) про визнання за нею права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого 22.06.2001, приватним нотаріусом Іванківського районного нотаріального округу Київської області Ющенко Г.В. за реєстровим № 686.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що їй, на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , 1/2 частка якої належить позивачу на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 18.12.1997, що видане Іванківською районною державною адміністрацією згідно з розпорядженням № 485 від 17.12.1997, а інша 1/2 частка на підставі договору дарування, посвідченого 22.06.2001 приватним нотаріусом Іванківського районного нотаріального округу Київської області Ющенко Г.В., за реєстром №686, при цьому оригінал даного договору дарування було втрачено, у зв`язку із веденням бойових дій проти збройних сил російської федерації на території смт Іванків Київської області.

На даний час постало питання про реєстрацію права власності на вищевказану квартиру за позивачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у зв`язку з цим позивач звернулася до КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» з проханням надати інформацію щодо реєстрації за нею права власності на вказану квартиру.

Відповідно до інформації з БТІ, згідно з матеріалами інвентаризаційної справи на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на цю квартиру зареєстровано за ОСОБА_1 : на 1/2 частку на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло, виданого 18.12.1997 Іванківською районною державною адміністрацією (зареєстровано в БТІ 15.02.1998 під реєстровим № 32/11); на 1/2 частку на підставі договору дарування, посвідченого 22.06.2001 приватним нотаріусом Іванківського районного нотаріального округу Ющенко Г.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 686 (зареєстровано в БТІ 26.06.2001 під реєстровим № 32/11).

Окрім того, у зв`язку із втратою вищевказаного договору дарування, позивачем було здійснено запит до Київського обласного державного нотаріального архів, з проханням видати його дублікат. 26 лютого 2024 року позивач отримала відповідь з нотаріального архіву про те, що видача дублікату зазначеного договору є неможливою. Зокрема зазначено, що перевіркою наряду 2-03 «Договори відчуження квартир та документи, на підставі яких вони посвідчувались» за 2001 рік приватного нотаріуса Ющенко Г.В. встановлено відсутність договору дарування частини квартири, посвідченого 22.06.2001 за реєстром № 686, проте встановлено наявність договору дарування частини квартири, посвідченого 22.06.2001 за реєстром № 693, згідно з яким набувачем 1/2 частини квартири є ОСОБА_1 . Проте, при проведенні аналізу даного договору встановлено: відсутність на документі підпису однієї з сторін договору; - наявність виправлення за допомогою коректорної фарби тексту договору, а саме реєстрового номеру, застереження якого відсутнє, прочитати помилково написаний текст не вбачається можливим.

Також, державним реєстратором Іванківської селищної ради було відмовлено позивачу у реєстрації права власності, оскільки подані документи не відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно».

За таких обставин, позивач звернулась із даним позовом до суду, оскільки іншого шляху для захисту прав, крім в судовому порядку не має..

Процесуальні дії:

18.04.2024 позовна заява надійшла до Іванківського районного суду Київської області.

23.04.2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Розгляд справи призначено на 05.06.2024 та відкладено на 08.07.2024.

08.07.2024 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача, адвоката Шурубора В.І. та витребувано у Київському обласному нотаріальному архіві належним чином завірену копію договору дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Ющенко Галиною Василівною 22.06.2001 за реєстром № 693. Судове засідання відкладено на 26.08.2024.

24.07.2024 до суду від Київського обласного нотаріального архіву надійшли затребувані матеріали.

Позиції сторін.

Представник Позивача у позовних вимогах просив розглядати справу без участі позивача та представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

15.05.2024, 23.07.2024 Відповідач звернувся до суду із заявами, зі змісту яких вбачається, що вони не заперечують проти позову та просять справу розглядати без участі їх представника.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного тексту рішення.

Дослідивши письмові докази, надані Позивачем та витребувані за клопотанням Представника позивача судом, враховуючи визнання позову Відповідачем, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Встановлені судом обставини справи та застосовані норми права.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд, в тому числі, керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994 р., Серія A, № 303-A, параграф 29).

Згідно з вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Статтею 15 ЦК України гарантовано право кожного на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його власність.

Стаття 1 Протоколу Першого Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право мирного володіння своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У пункті 37 Постанови від 07.02.2014р. №5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних, кримінальних справ зазначає, що позови про визнання права власності, що пред`явлені на підставі статті 392 ЦК, пов`язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна. З урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності

У цьому ж пункті Постанови Пленум ВССУ наголошує, що виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, зокрема, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами.

Крім того, Верховний Суд України у своєму узагальненні «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ» звертає увагу, що передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Наприклад, позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа.

Пунктом 9 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» встановлено, що підставою для державної реєстрації прав, зокрема, є судове рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

Державна реєстрація не є способом набуття права власності, а лише становить засіб підтвердження фактів набуття речових прав на нерухоме майно (постанова Верховного Суду від 24.01.2020 р. у справі № 910/10987/18).

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 18.12.1997 року виданого Іванківською районною державною адміністрацією Київської області згідно з розпорядженням (наказом) № 485 від 17.12.1997 року, квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 50,5 кв.м. належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (в рівній долі кожному). Право власності на зазначену квартиру зареєстровано 15.02.1998 у Києво-Святошинському бюро технічної інвентаризації за № 32/11 /а.с.6, 6звор./.

Відповідно до копії договору дарування посвідченого 22.06.2001 приватним нотаріусом Іванківського районного нотаріального округу Київської області Ющенко Г.В., ОСОБА_2 подарував ОСОБА_1 частину квартири АДРЕСА_1 .

Як зазначає Позивач в позовній заяві, оригінал вказаного договору дарування було втрачено, у зв`язку із веденням бойових дій проти збройних сил російської федерації на території смт Іванків Київської області.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухове майно ОСОБА_3 про відмову в проведенні реєстраційних дій № 72064041 від 14.03.2024 за заявою від 11.03.2024 (реєстраційний номер 59863034) ОСОБА_1 було відмовлено у проведенні реєстрації речового права на зазначену квартиру у зв`язку з тим, що подані документи не відповідають вимогам, оскільки заявником для державної реєстрації прав подано свідоцтво про право власності на житло № НОМЕР_1 від 18 грудня 1997 року, копію договору дарування № 686 від 22 червня 2001 року та лист Київського обласного державного нотаріального архіву від 26.02.2024 № 309/01-17, відповідно до якого встановлено що згідно даних архівного фонду № 107 (приватний нотаріус Ющенко Г.В. Іванківського нотаріального округу Київської області), в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій за 2001 рік за датою 22 червня 2001 року встановлено відсутність запису за реєстровим № 686, даний реєстровий номер був присвоєний правочину, за участю інших осіб та іншою датою. Перевіркою наряду 2-03 "Договори відчуження квартир та документи на підставі яких вони посвідчувались" за 2001 рік приватного нотаріуса Ющенко Г.B. встановлено відсутність договору дарування частини квартири, проте встановлено наявність договору дарування частини квартири, посвідченого 22.06.2001 за реєстровим № 693, згідно зі змістом якого, набувачем 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 . При проведені аналізу даного документа встановлено: відсутність на документі підпису однієї з сторін договору; наявність виправлення за допомогою коректної фарби тексту договору, а саме реєстрового номеру, застереження якого відсутнє, прочитати помилково написаний текст не вбачається можливим. Крім того у свідоцтві про право власності на житло № НОМЕР_1 від 18 грудня 1997 року зазначено, що квартира знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що унеможливлює проведення державної реєстрації прав /а.с.13/.

З листа КНП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» № 25 від 03.01.2024 вбачається, що з матеріалів інвентаризаційної справи на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 50,5 кв.м., право власності зареєстровано за ОСОБА_1 : на частину на підставі свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло, виданого 18.12.1997 Іванківською районною державною адміністрацією згідно з розпорядженням (наказом) від 17.12.1997 № 485 (зареєстровано в БТІ 15.02.1998 за реєстром № 32/11); на частину на підставі договору дарування, посвідченого 22.06.2001 приватним нотаріусом Іванківського районного нотаріального округу Ющенко Г.В. та зареєстрованого в реєстрі № 686 (зареєстровано в БТІ 26.06.2001 року за реєстром № 32/11) /а.с.8/.

З копії договору дарування 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Ющенко Галиною Василівною 22.06.2001 за реєстром № 693, який надійшов до суду від Київського обласного нотаріального архіву на виконання ухвали суду від 08.07.2024, вбачається, що він є аналогічним за своїм змістом і графічним відображенням тому, копію якого представником позивача долучено до позовної заяви.

Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, судом встановлено, що сукупність доказів наявних у матеріалах справи, підтверджують право власності позивача ОСОБА_1 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , яку остання набула на підставі договору дарування, посвідченого 22.06.2001 приватним нотаріусом Іванківського районного нотаріального округу Київської області, Ющенко Г.В.. та зареєстрованого в реєстрі за № 693.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до абзацу шостого пункту 11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009, за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Враховуючи викладене, а також те, що визнання позову Відповідачем не суперечить закону, не порушує, права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та визнати за Позивачем право власності на нерухоме майно, а саме на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 50,5 кв.м, житловою площею 27,8 кв.м., підсобною площею 22,7 кв.м., що належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого, 22.06.2001 приватним нотаріусом Іванківського районного нотаріального округу Київської області Ющенко Г.В. та зареєстровано в реєстрі за № 693.

Судовий збір:

Питання щодо судових витрат вирішується судом відповідно до положень ст.141 ЦПК України.

Судом встановлено, що Позивачем, при поданні позову до суду, сплачено судовий збір у сумі 2 504 грн. 50 коп., що підтверджується квитанцією. Однак, оскільки представник позивача у позові просив судовий збір, який сплачений при подачі вказаного позову, залишити за позивачем, то в силу ст.13 ЦПК України, де зазначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, судовий збір з Відповідача на користь Позивача не стягується.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 81, 141, 200, 206, 258-259, 263 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Іванківської селищної ради Вишгородського району Київської області майно про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , яка складається з двох житлових кімнат, загальною площею 50,5 кв.м, житловою площею 27,8 кв.м., підсобною площею 22,7 кв.м., що належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого 22 червня 2001 року приватним нотаріусом Іванківського районного нотаріального округу Київської області Ющенко Г.В. та зареєстровано в реєстрі за № 693.

Судові витрати залишити за Позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.10.2024.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ;

Представник позивача, адвокат Шурубор Вячеслав Ігорович, РНОКПП НОМЕР_3 , адреса для листування: вул. Мотрича, буд.23. смт Іванків Вишгородський район, Київська область 07201,

Відповідач: Іванківська селищна рада Вишгородського району Київської області, , місцезнаходження: вул. Івана Проскури, буд. 7, смт Іванків, Вишгородський район, Київська область, 07201.

Суддя Анатолій КОРЧКОВ