Справа № 501/3872/23
Провадження № 2/489/314/24
РІШЕННЯ

Іменем України

31 січня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1 , який приймає участь у розгляді справи в режимі відеоконференції,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

25.09.2023 ОСОБА_3 через свого представника адвоката Нестерова В.А. звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивував тим, що Іллічівським районним судом Одеської області 26.12.2022 по справі № 501/3540/22 було видано судовий наказ про стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Уляна на теперішній час проживає зі своєю матір`ю, відповідачем по справі. На протязі 2021 та частково 2022 років позивачем надсилались аліменти на утримання доньки, в подальшому відповідач почала вимагати оплати аліментів в більшому розмірі, заборонила позивачу спілкуватись з донькою, від отримання аліментів в розмірі 2 500,00 грн. на місця відмовилась. Позивач зазначає, що не має можливості оплачувати аліменти в розмірі 12 000,00 грн. щомісячно, оскільки має іншу родину, зокрема утримує неповнолітнього сина теперішньої дружини, а також спільного повнолітнього сина з відповідачем, який навчається на денній формі навчання в Литовській морській академії, навчання за контрактом, вартість якого складає 2 940,00 євро на рік та яке особисто оплачує самостійно позивач. Крім того, в останній рік в позивача погіршилось самопочуття, загострились професійні захворювання, він неодноразово перебував на лікарняному, що вплинуло на його прибутки. Позивач разом з сім`єю проживає в м. Паланга Республіка Литва, офіційно працює, проте несе витрати на утримання родини, на оренду житла, на навчання старшого сина, також допомагає хворій матері, яка в серпні 2023 перенесла інсульт. Враховуючи викладене, за такого доходу, як позивач отримує в Республіці Литва, відрахування, які проводяться на утримання його неповнолітньої доньки, складають приблизно 372,00 євро, що відповідно до офіційного курсу НБУ складає 14 493,12 грн. та є майже граничною сумою аліментів, встановленою Сімейним кодексом України. Відповідач не працює, перебуває у шлюбі з чоловіком, який також не працевлаштований, повторно народила дитину. На переконання позивача, фактично вся родина відповідача утримується за рахунок коштів, які сплачуються ним в якості аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 .

Оскільки вищезазначений розмір аліментів на утримання доньки ставить ОСОБА_3 у надзвичайно тяжкий матеріальний стан, не враховує тієї обставини, що він проживає за кордоном (має відповідні доходи і витрати), позивач просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу Іллічівського міського суду Одеської області від 26.12.2022 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з частки усіх видів заробітку (доходу) на 1/8 частку всіх видів заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття.

Згідно ухвали Іллічівського міського суду Одеської області від 02.10.2023 матеріали позовної заяви ОСОБА_3 передано за підсудністю до Ленінського районного суду м. Миколаєва.

Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01.11.2023 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження.

20.11.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ОСОБА_5 адвоката Бойченка Г.А., згідно якого він просить в задоволенні позову відмовити. Свої заперечення проти позову обґрунтовує тим, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що він здійснює оплату вартості навчання ОСОБА_8 , оскільки надане платіжне доручення містить ідентифікаційний (особистий) код платника, який відрізняється від коду позивача, зазначеного ним у позовній заяві. З приводу утримання сина теперішньої дружини позивача ( ОСОБА_9 ) не долучено жодних доказів про існування такої особи, ступінь спорідненості, вік тощо. Крім того, до позовної заяви не долучено жодних доказів на підтвердження того, що позивач начебто кожного місяця несе витрати на допомогу хворій матері та в якому розмірі. Також відповідач зауважує, що обставини хвороби позивача у 2023 році не підтверджено будь-якими доказами. Посилаючись на викладене, вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими.

26.12.2023 на адресу суду від представника позивача ОСОБА_3 адвоката Бойченка Г.А. надійшла відповідь на відзив, згідно якої він спростовує заперечення відповідача проти позову. Зокрема зазначає, що ідентифікаційний (особистий) код позивача як платника за навчання сина, який проживає разом з ним, відрізняється від зазначеного у позові, оскільки виданий уповноваженими органами Литовської Республіки. Крім того наполягає на тому, що позивач надає матеріальне забезпечення на підтримку матері, на підтвердження чого долучає до відзиву копії відповідних платіжних документів. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.12.2023 закрито підготовче провадження у справі, призначено її до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за участі представника позивача адвоката Нестерова В.А.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Нестеров В.А., який приймає участь в розгляді справи в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача адвокат Бойченко Г.А. в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання в них є двоє дітей: ОСОБА_10 , який є повнолітнім, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В подальшому шлюб між сторонами було розірвано.

Судовим наказом Іллічівського міського суду Одеської області від 26.12.2022 по справі № 501/3540/22 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку (а.с. 112).

Позивач ОСОБА_3 постійно проживає у м. Паланга, Литовська Республіка.

Згідно постанови Апеляційного суду Литви, м. Вільнюс, від 03.08.2023 по справі № е2Т-51-407/2023, допущено виконання в Литовській Республіці судового наказу Іллічівського районного суду Одеської області від 26.12.2022, яким постановлено стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини із заінтересованої особи ОСОБА_3 (а.с. 108-109).

Відповідач ОСОБА_11 01.07.2022 уклала шлюб з ОСОБА_12 , після чого змінила прізвище на « ОСОБА_13 » (а.с. 58).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_4 народився син ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 59).

27.10.2022 позивач ОСОБА_15 в м. Паланга, Литва, уклав шлюб з ОСОБА_16 , після чого його дружина змінила прізвище на « ОСОБА_17 » (а.с. 17-18).

Згідно договору оренди житла від 21.03.2022 ОСОБА_18 орендує квартиру в м. Паланга, Литва, орендна плата в місяць 540 євро. Зі змісту договору оренди вбачається, що у вказаній квартирі, окрім ОСОБА_19 , проживають ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_20 (неповнолітній син дружини позивача ОСОБА_19 ) (а.с. 22-23).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що разом з ним в Литовській Республіі більше двох років проживає та знаходиться на його утриманні їх спільний з відповідачем син ОСОБА_10 , який навчається у Литовській морській академії на очній основі. Згідно контракту на навчання від 28.07.2023 № 8-50 вартість навчання становить 2 940,00 євро за навчальний рік, що сплачується рівними частинами кожного семестру (а.с. 9-16).

Представник відповідача на питання суду щодо утримання відповідачем повнолітнього сина сторін, який продовжує навчання, пояснив, що йому не відомо, чи несе ОСОБА_4 якісь витрати на утримання сина ОСОБА_8 .

У відповідності до платіжного доручення № 36 від 27.07.2023 ОСОБА_15 здійснив оплату за навчання ОСОБА_21 в Литовській морській академії в сумі 1 540 євро (а.с. 19-20).

Згідно Довідки ЗАТ «Іксія» про нараховану та виплачену заробітну плату та інші виплати від 31.08.2023 № 04-2023 ОСОБА_22 виплачено: 02/2023 3 110,71 євро, 03/2023 938,38 євро, 04/2023 2 702,06 євро, 05/2023 2 182,32 євро (а.с. 21).

Також в обґрунтування позову ОСОБА_3 посилається на те, що допомагає хворій матері, яка в серпні 2023 перенесла інсульт.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_23 є матір`ю ОСОБА_3 (а.с. 102).

У відповідності до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 ОСОБА_23 отримує пенсію за віком (а.с. 24).

Згідно виписки із медичної карти № 4223/639 ангіоневрологічного відділення Міської лікарні № 1 ОСОБА_23 перебувала на стаціонарному лікуванні з 04.08.2023 по 25.08.2023; повний діагноз ішемічний інсульт в басейні правої СМА, проведена процедура сТЛТ, грубий лівобічний геміпарез з акцентом у руці, прозо парез ліворуч (а.с. 26-26). На підтвердження надання матеріальної допомоги матері позивачем надано до суду квитанції на переказ грошових коштів на користь ОСОБА_24 300,00 євро 04.08.2023, ОСОБА_25 50,17 євро 14.10.2023, 92,31 євро 05.11.2023 (а.с. 103-105).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Виходячи з предмету позову, суду слід керуватися частиною першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно яких держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ч. 3 ст.181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В ч. 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька або стану його здоров`я може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Звертаючись до суду із позовом, позивач просив зменшити розмір аліментів, стягнутих за судовим наказом на утримання дитини ОСОБА_6 , посилаючись на те, що змінився стан його здоров`я (загострились професійні захворювання та він перебував на лікарняному), він несе витрати на оренду житла, утримання дружини та її малолітнього сина, оплату навчання спільного з відповідачем повнолітнього сина, який продовжує навчання, та непрацездатної хворої матері, відповідно погіршився його матеріальний стан.

При цьому частина із вказаних обставин не існували станом на час видачі судового наказу (хвороба матері, вступ сина до навчального закладу на платній основі), відповідно не були враховані судом, оскільки справа розглядалась в порядку наказного провадження, без повідомлення ОСОБА_3 та без надання йому можливості надати заперечення або пояснення щодо заявлених вимог.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

Приписами статей 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку, судом встановлено, що збільшились витрати позивача (він змушений нести витрати на навчання повнолітнього сина та на утримання хворої непрацездатної матері), в зв`язку чим погіршився його матеріальний стан. Вказане є підставою для зменшення розміру аліментів, що стягнуті з нього на утримання доньки ОСОБА_7 . Разом з тим, приймаючи до уваги, що позивачем не надано суду доказів про погіршення стану його здоров`я, не надано також достовірних та належних доказів розміру фактичних витрат на утримання непрацездатної матері (грошові перекази адресовані не на ім`я матері, а на імена інших осіб), з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини, керуючись принципами розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. А саме розмір аліментів, що стягнутий з відповідача на утримання ОСОБА_6 , підлягає зменшенню до 1/6 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на утримання дитини відповідного віку.

При цьому суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача проти позову, оскільки вони спростовуються матеріалами справи та поясненнями представника позивача.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 за судовим наказом Іллічівського міського суду Одеської області від 26.12.2022 по справі № 501/3540/22 на користь ОСОБА_5 на утримання дитини ОСОБА_6 - з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 31.01.2024.

Суддя Г.А. Микульшина