Cправа № 333/272/20
Номер провадження №4-с/333/1/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Михайлової А.В., за участю секретаря судового засідання Панченко К.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Шавлукова Заіра Арсенівна, Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», щодо неправомірних дій ОСОБА_2 приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області,

ВСТАНОВИВ:

22.02.2020 року року ОСОБА_1 звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із скаргою щодо неправомірних дій ОСОБА_2 приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області, заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Шавлукова З.А., Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ».

Свою скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що на підставі виконавчих листів № 333/952/18, що видані Комунарським районним судом м. Запоріжжя, приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Шавлуковою З.А. відкрито виконавче провадження № 60942236 та виконавче провадження № 60942237 від 30.12.2019 року.

Скаржниця зазначає, що вказані виконавчі листи не відповідають вимогам ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 431 ЦПК України, оскільки судом у якості стягувача вказано Публічне акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» (), що не відповідає інформації, яка міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Відповідно до інформації з ЄДР, , за вказаним ЄДРПОУ: зареєстровано з травня місяця 2018 року АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «РАЙФФАЙЗЕНБАНК АВАЛЬ».

Крім того, скаржниця вказала, що у заявах представника банку про відкриття виконавчих проваджень від 19.12.2019 року за № 114-39/11-58557 та за № 114-39/11-58556 зазначено адресу банку: м. Херсон, вул. Ушакова, 53, індекс: 73003, яка не міститься у ЄДР та крім цього заяви, з якими звернувся представник АТ «РАЙФФАЙЗЕНБАНК АВАЛЬ», підписані особою, яка не мала належних повноважень від банку.

З цих підстав ОСОБА_1 просить суд дану скаргу задовольнити, визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової З.А. щодо відкриття виконавчих проваджень: ВП № 60942236 від 30.12.2019 року, ВП № 60942237 від 30.12.2019 року за заявою представника АТ «РАЙФФАЙЗЕНБАНК АВАЛЬ» від 19.12.2019 року, зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукову З.А. скасувати відповідні постанови та постановити ухвалу суду про зупинення виконавчих дій в зазначених виконавчих провадженнях до набрання законної сили судового рішення з розгляду даної скарги.

Ухвалою судді від 27.01.2020 року скаргу прийнято до розгляду, відкрито провадження, справу призначено до судового розгляду, витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової З.А. інформацію про виконавчі провадження № 60942236, № 60942237.

14.02.2020 року до суду надійшли пояснення приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової З.А., в якому вона зазначила, що 30.12.2019 року до приватного виконавця надійшло дві заяви про відкриття виконавчого провадження від АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», зазначені заяви були подані із дотриманням вимог Закону «Про виконавче провадження», у зв`язку із чим приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Шавлуковою З.А. 30.12.2019 року винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень: № 60942236, № 60942237.

Вимоги скаржниці вважає необґрунтованими зважаючи на те, що скаржником відповідно до п. а) ч. 1 ст. 449 ЦПК України було порушено строки для звернення зі скаргою до суду.

Крім цього ОСОБА_2 вказала, що згідно даних, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців, та громадських формувань, , зазначений у виконавчих листах, належить АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ». Відповідно до відкритої інформації 05.08.2016 року ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» змінило назву на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», тобто мала місце сама зміна назви, а не ліквідація чи реорганізація органу, враховуючи дані обставини, юридична особа, на користь якої присуджені кошти, залишилось незмінною.

В поясненнях ОСОБА_2 зазначила, що в заявах про відкриття виконавчого провадження стягувач зазначив адресу для листування: АДРЕСА_1 . Жодним нормативним актом не заборонено сторонам виконавчого провадження отримувати кореспонденцію не за адресою своєї офіційної реєстрації, тому факт отримання поштової кореспонденції на права боржника, як сторони виконавчого провадження не впливає.

Крім того, твердження скаржниці про те, що заяви про відкриття виконавчих проваджень були підписані особою, яка не мала належних повноважень від банку, не мають під собою жодних підстав, оскільки відповідні заяви підписані представником АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» за довіреністю Сапіга М.М., до того ж завірені належним чином копії довіреності на представника банку були додані до заяв про відкриття виконавчих проваджень.

Посилаючись на дані обставини, в своїх поясненнях вказала, що скарга боржника не містить жодних аргументованих зауважень та спрямована на ухилення боржника від виконання рішення суду, що набрало законної сили, тому в задоволенні скарги просила відмовити у повному обсязі.

14.09.2020 року до канцелярії суду надійшла заява від представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 про витребування доказівта документів щодо підтвердження правоздатності приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової З.А.

Ухвалою суду від 17.09.2020 року задоволено відповідну заяву.

13.10.2020 року на електронну пошту Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява від ОСОБА_2 , в якій остання, на виконання вимог ухвали суду від 17.09.2020 року, надає зазначені докази та документи, що беззаперечно підтверджують правоздатність приватного виконавця.

05.05.2021 року до суду надійшов лист із письмовими поясненнями від представника АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», в якому представник зазначив, що скаржницею у скарзі надано відомості про обставини, які не відповідають дійсності, крім того, просив суд відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі, оскільки АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» визнає доводи скаржниці безпідставними та вважає скаржницю такою, що умисно уникає відповідальності за невиконання грошового зобов`язання за кредитним договором та за рішенням суду.

06.09.2022 року представник скаржниці ОСОБА_1 ОСОБА_3 надав до суду заяву про витребування доказів у заінтересованих осіб: приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової З.А., АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ».

Ухвалою суду від 16.10.2023 року відповідну заяву представника скаржниці задоволено та витребувано у заінтересованих осіб зазначені в заяві докази.

31.10.2023 року на адресу Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява від представника заінтересованої особи АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», в якій остання надає витребувані докази.

02.11.2023 року до суду надійшла відповідь від приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової З.А., в якому виконавець вказала, що витребувані документи вона надавала суду у повному обсязі на виконання ухвали суду від 17.09.2020 року та вони містяться в матеріалах справи.

У судове засідання скаржниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Заінтересовані особи у судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені судом належними чином, в матеріалах справи містяться заяви від приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової З.А. та представника АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», в яких вони просили суд проводити розгляд справи без їх участі, у задоволенні скарги просили відмовити.

Суд виходить з того, що якщо сторони та/або їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справу, та, зважаючи на межі розгляду справи в суді, суд вважає за потрібне розглянути справу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали скарги та наявні в ній письмові докази, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 щодо неправомірних дій приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заіри Арсенівни.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням зокрема таких засад: обов`язковості виконання рішень; справедливості, неупередженості та об`єктивності; розумності строків виконавчого провадження.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу, як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 448 ЦПК України).

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Дослідивши матеріали скарги, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

На виконання Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі № 333/952/18 від 06.03.2019 року, за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором Комунарським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчі листи: № 333/952/18 від 16.04.2019 року, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» () заборгованості за кредитним № 014/17-39/1548-34 від 22 січня 2008 року у розмірі 30 162, 75 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 28 465, 50 доларів США та заборгованості по відсоткам у розмірі 1 697, 25 доларів США; стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» () витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 076, 75 грн.

30.12.2019 року АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» звернувся до приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової З.А. із відповідними заявами про відкриття виконавчого провадження з виконання зазначених виконавчих листів.

Приватним виконавцем Шавлуковою З.А., в свою чергу, у відповідності до п. 5 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України,відкрито виконавчі провадження № 60942236, № 60942237.

Наразі на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової З. А. перебуває зведене виконавче провадження № 60942238, до складу якого входять:

-виконавче провадження № 60942236 від 30.12.2019 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» заборгованості за кредитним договором № 014/17-39/1548-34 від 22.01.2008 року у розмірі 30 162, 75 доларів США;

-виконавче провадження № 60942237 від 30.12.2019 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» витрат по сплаті судового збору у розмірі 6 076 грн. 75 коп.

10.01.2020 року приватним виконавцем в рамках зведеного виконавчого провадження № 60942238 винесено постанову про арешт коштів боржника, якою передбачено накладення арешту на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (із змінами) роз`яснено, що при розгляді справ за скаргами сторін виконавчого провадження на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні керуватися положеннями Конституції України, пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК),законами України: від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», «Про державну виконавчу службу», «Про виконавче провадження», іншими нормативно-правовими актами, які регулюють примусове виконання судових рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, тощо.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 6 Р. 1 Інструкції з організації про примусове виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно зі ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як сама скарга, так і долучені до неї матеріали, не містять посилань на докази, що підтверджують порушення приватним виконавцем Шавлуковою З.А., встановленої законом процедури, пов`язаної із реалізацією її професійної діяльності.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що приватний виконавець, відкриваючи виконавче провадження постановами від 30.12.2019 року, діяв відповідно до закону і в межах повноважень, відтак скарга ОСОБА_1 щодо неправомірних дій приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової З.А. є необґрунтованою і такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 258, 260, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження»,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Шавлукова Заіра Арсенівна, Акціонерне товариство «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», щодо неправомірних дій ОСОБА_2 приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Учасник справи, якому повний тест ухвали суду не був вручений у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Комунарського районного

суду м. Запоріжжя А.В.Михайлова