Справа № 180/1700/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 р. м.Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хомченко С.І.,

з секретарем судового засідання Назаренко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до територіальної громади м. Марганець в особі Марганецької міської ради про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до територіальної громади м. Марганець в особі Марганецької міської ради про визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 06.12.1994 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_2 ОСОБА_1 укладено договір міни, згідно якого ОСОБА_3 обміняла належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 на належну на праві часткової власності ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 квартиру по АДРЕСА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 .. Після його смерті відкрилась спадщина на частку квартири по АДРЕСА_3 . 04.12.2023 року ОСОБА_2 приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Єрьоменко Є.Г. було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 . При оформленні спадщини з`ясувалось, що 11.03.1994 року на підставі рішення Виконкому Марганецької міської ради №22 від 20.01.94 р. ОСОБА_3 був виданий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0839 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташовану по АДРЕСА_3 . Згідно витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку НВ-023 від 21.09.2023 р. земельна ділянка кадастровий номер::01:025:0341 площею 0,0499 га призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: АДРЕСА_3 належить ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Марганецької міської ради №22 від 20.01.1994 р. Згідно витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку НВ-2023 від 22.09.2023 р. земельна ділянка кадастровий номер::01:025:0342 площею 0,0171 га призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: АДРЕСА_3 належить ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Марганецької міської ради №22 від 20.01.1994 р. 04.12.2023 року постановою приватного нотаріуса Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Єрьоменко Є.Г. ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на 1-3 частку земельних ділянок, оскільки їх власником є ОСОБА_3 .. Просять суд визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку земельної ділянки кадастровий номер::01:025:0341 площею 0,0499 га, на 1/3 частку земельної ділянки кадастровий номер::01:025:0342 площею 0,0171 га, які розташовані по АДРЕСА_4 та призначені для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки). Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частки земельної ділянки кадастровий номер::01:025:0341 площею 0,0499 га, на 2/3 частки земельної ділянки кадастровий номер::01:025:0342 площею 0,0171 га, які розташовані по АДРЕСА_4 та призначені для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки).

Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи без участі представника Марганецької міської ради за наявними у справі матеріалами.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд приходить до наступного.

Як встановлено судом, 06.12.1994 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 укладено договір міни, згідно якого ОСОБА_3 обміняла належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 на належну на праві часткової власності ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 квартиру по АДРЕСА_2 (а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.15).

04.12.2023 року ОСОБА_2 приватним нотаріусом Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Єрьоменко Є.Г. було видане свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/3 частку у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.12).

11.03.1994 року на підставі рішення Виконкому Марганецької міської ради №22 від 20.01.94 р. ОСОБА_3 був виданий державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0839 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташовану по АДРЕСА_3 (а.с.11).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку НВ-023 від 21.09.2023 р. земельна ділянка кадастровий номер::01:025:0341 площею 0,0499 га призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: АДРЕСА_3 належить ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Марганецької міської ради №22 від 20.01.1994 р. (а.с.16-17).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку НВ-2023 від 22.09.2023 р. земельна ділянка кадастровий номер::01:025:0342 площею 0,0171 га призначена для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташована за адресою: АДРЕСА_3 належить ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Марганецької міської ради №22 від 20.01.1994 р. (а.с.18-19).

Відповідно до ст.128 ЦК УРСР 1963 р. право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Як встановлено судом із вище наведеного Договір міни від 06.12.1994 року, за яким ОСОБА_3 обміняла квартиру в АДРЕСА_4 ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, його не визнано в судовому порядку недійсним, а тому залишається в законній силі до даного часу.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 18, 18-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 року, до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження.

Згідно ст.120 ЗК України, а також ст.377 ЦК України, до особи яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруди, переходить право власності, право користування земельної ділянки на якій вони розміщені без змін її цільового призначення в обсязі та на умовах встановлених для попереднього власника землекористувача.

Згідно з застереженнями, що містяться в ст. 5 ЦК України та п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, правовий статус майна, а також права та обов`язки суб`єктів цивільних правовідносин щодо цього майна визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття.

Аналогічна позиція викладена у листі Верховного Суду України від 01 липня 2013 року «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ», розділі «Перехід права власності на земельну ділянку у разі набуття права власності на розташовані на ній об`єкти нерухомості (ст. 377 ЦК, ст. 120 ЗК)» роз`яснено, що при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р. згідно з положеннями чинного до цієї дати ЗК (ст. 30) до набувача від відчужувача автоматично переходило право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження.

Відповідно до ч.1 ст. 30 ЗК України ( Відомості Верховної Ради УРСР (ВВР), 1991, N 10, ст. 98 ) визначено при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Відповідно до правових позицій, що викладені у Постанові ВСУ від 13 квітня 2016 року № 6-253цс16, зазначена норма (ст. 120 ЗК) закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.

Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЗК України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки.

З наведених норм вбачається, що чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права власності на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, який на ньому розташований, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі.

Відповідно до п. 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц, згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття.

Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 809/48/18, набуття речового права на земельну ділянку особою, яка набула права власності на розміщене на ній нерухоме майно, відбувається шляхом переходу від попереднього власника (користувача) земельної ділянки.

Таким чином, при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі або споруди. Стаття 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю, що на ній розташована.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 82, 89, 141, 223, 259, 264-265, 268, 354 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до територіальної громади м. Марганець в особі Марганецької міської ради про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку земельної ділянки кадастровий номер::01:025:0341 площею 0,0499 га, на 1/3 частку земельної ділянки кадастровий номер::01:025:0342 площею 0,0171 га, які розташовані по АДРЕСА_4 та призначені для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки).

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 2/3 частки земельної ділянки кадастровий номер::01:025:0341 площею 0,0499 га, на 2/3 частки земельної ділянки кадастровий номер::01:025:0342 площею 0,0171 га, які розташовані по АДРЕСА_4 та призначені для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки).

Судові витрати покласти на позивачів.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Марганецький міський суд Дніпропетровської області в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: С. І. Хомченко