Справа №442/8145/24
Провадження №2/442/1910/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого судді Медведика Л.О.,

з участю секретаря Далявської Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Меденицької селищної ради Львівської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в підтвердження позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його брат, ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими спорудами та будівлями.

За життя брат заповіт не складав, спадкоємці першої черги відсутні, тому він, його брат ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить до спадкоємців другої черги спадкування за законом. У встановлений законодавством строк він звернувся до приватного нотаріуса Дрогобицького нотаріального округу Спариняк Л.В. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті брата, на підставі якої нотаріусом було заведено спадкову справу №08/2024. Після вивчення документів наданих ним на підтвердження належності вищевказаного житлового будинку спадкодавцю, нотаріус з`ясувала, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно, видала постанову по відмову у вчиненні нотаріальної дії та рекомендувала звернутися до суду з питань оформлення спадкових прав на вищевказане майно.

В судове засідання позивач не з`явився. Від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, посилаючись на підстави, викладені в заяві. Просив задоволити позов.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності Щодо задоволення позову покладається на думку суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оглянувши матеріали справи, суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер брат позивача - ОСОБА_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Дрогобицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими спорудами та будівлями.

За життя брат заповіт не складав, спадкоємці першої черги відсутні, тому позивач, як ріжний брат, належить до спадкоємців другої черги спадкування за законом.

У встановлений законодавством строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Дрогобицького нотаріального округу Спариняк Л.В. із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті брата, на підставі якої нотаріусом було заведено спадкову справу №08/2024.

На підтвердження належності вищевказаного житлового будинку спадкодавцю ним було представлено довідку ЦНАПу виконавчого комітету Меденицької селищної ради від 14.02.2024 №125, згідно якої ОСОБА_2 , до дня смерті постійно проживав і був зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Відповідно до відповіді виконавчого комітету Меденицької селищної ради від 08.03.2024, згідно даних земельно-кадастрової книги Меденицької селищної ради з 1986 року будинок АДРЕСА_1 рахувався за гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до дня його смерті, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , виготовленого КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» 28.02.2024, загальна площа даного дерев`яного будинку 50,2кв.м, житлова 28,3кв.м, рік побудови будинку 1951 року.

Відповідно до довідки КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» від 19.02.2024 №384, вказаний житловий будинок проінвентаризовано. Право власності на вищевказаний об`єкт нерухомого майна станом на 31.12.2012 не зареєстровано. Інвентаризаційна вартість майна становить 270104,00грн.

Після вивчення документів наданих ним на підтвердження належності вищевказаного житлового будинку спадкодавцю, нотаріус з`ясувала, що відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно - житловий будинок АДРЕСА_1 , а також відсутня реєстрація права власності на даний будинок на ім`я спадкодавця.

За таких обставин, 19 серпня 2024 року нотаріус видала позивачу постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності щодо належності цього майна спадкодавцеві.

Згідно ст. 66-69 ЗУ "Про нотаріат", п.4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктом 24 даної Постанови зазначено, що при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

За ч. 2 ст. 331 ЦК якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту такої реєстрації.

Зі змісту зазначених норм убачається, що право власності на нерухоме майно виникає в особи з моменту його державної реєстрації. Однак у відповідності до вищевказаної довідки КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державна реєстрація права власності на вказаний житловий будинок за спадкодавцем - відсутня.

Відповідно до роз`яснень наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року - при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права (п.3.1.).

Крім того, згідно роз`яснень даного Листа Вищого спеціалізованого суду України, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи (п.3.2).

Згідно роз`яснення у Листі Міністерства юстиції України від 23.02.2016 №8.4-35//18/1, з метою напрацювання єдиної практики застосування законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в частині державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, збудованих до 5 серпня 1992 року, фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Вищевикладене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 15.10.2020р. у справі № 623/214/17.

Як зазначено вище, житловий будинок був збудований спадкодавцем до 1951 року, рахувався згідно земельно-кадастрової книги Меденицької селищної ради Дрогобицького району Львівської області за померлим, а тому вважається таким, який прийнятий в експлуатацію.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В сукупності наведені вище докази свідчать про підставність позовних вимог позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 81, 264, 265, 352 ЦПК України , суд, -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) право власності на житловий будинок, загальною площею 50,2кв.м, житловою площею 28,3кв.м, з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Медведик Л.О.