справа № 489/6753/24 провадження №2/489/2475/24
РІШЕННЯ

Іменем України

18 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Миколаївської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів за безоплатне використання земельної ділянки

встановив:

У вересні 2024 року Миколаївська міська рада звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача коштів в сумі 88997,61 грн. за безоплатне користування з 07.12.2018 по 26.06.2023 земельною ділянкою площею 341 кв.м з кадастровим номером :01:042:0003 за адресою: АДРЕСА_1 та понесені судові витрати на оплату судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Як на підставу позовних вимог вказано, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 07.12.2018 Публічне акціонерне товариство «Фінанси та Кредит» передало, а ОСОБА_1 прийняла у власність нежитлові приміщення магазину № НОМЕР_1 , загальною площею 239,9 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до пункту 1 зазначеного договору, право власності або користування земельною ділянкою, на якій розміщено нерухоме майно належить Миколаївській міській раді, кадастровий номер: :01:042:0003.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.05.2021 № 405 «Про зміну та надання адрес і внесення змін до рішень виконкому міської ради», нежитловим приміщенням магазину АДРЕСА_2 (літ. «А», загальною площею 239,9 кв.м.) надано нову адресу: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.03.2024 № 368066324 внесено зміни до розділу щодо об`єкта нерухомого майна змінено адресу нерухомого майна з АДРЕСА_3 .

В подальшому, 26.06.2023 право власності було припинено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицькою Г.В. шляхом відчуження зазначеного майна.

Таким чином, ОСОБА_1 з 07.12.2018 по26.06.2023 належало право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , яке розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером: :01:042:0003, загальною площею 341, кв.м.

Отже, у період з 07.12.2018 по 26.06.2023 фактичним користувачем земельної ділянки площею 341 кв.м. з кадастровим номером: :01:042:0003, на якій розташований нежитловий об`єкт нерухомого майна була відповідач, яка не сплачувала кошти до міського бюджету за користування земельною ділянкою, чим були порушені права Миколаївської міської ради як органу місцевого самоврядування та власника земельної ділянки щодо неодержання коштів за час безоплатного використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, що підтверджено листом ГУ ДПС у Миколаївській області від 01.04.2024 № 3547/5/14-29-24-02-02.

Відповідно до рішення Миколаївської міської ради від 18.06.2015 № 48/9 «Про встановлення місцевих податків та зборів на території м.Миколаєва», зі змінами та доповненнями, розмір орендної плати для обслуговування об`єктів нерухомості, у яких здійснюється інша діяльність, становить 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки у поточному році.

Таким чином, безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати складають 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що за період з 07.12.2018 по 26.06.2023 становить 88997,61 грн.

13.02.2024 на адресу відповідача було направлено вимогу про добровільну сплату коштів за використання земельної ділянки у формі орендної плати в розмірі 88997,61 грн., але жодних дій відповідачем щодо сплати коштів зроблено не було.

Посилаючись на наведені обставини міська рада звернулася до суду з вказаним позовом.

У відзиві на позов, який надано представником відповідача - ОСОБА_2 , через систему «Електронний суд» вказано, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так я стосується орендної плати, яка має сплачуватися відповідачем за використання належної позивачу земельної ділянки, на якій розташоване належне відповідачу майно, використання якого можливе лише для ведення господарської діяльності. Тому, на думку представника відповідача провадження у справі підлягає закриттю на підставі частини першої стаття 255 ЦПК України.

Також заначив, що відповідач неодноразово намагалася отримати правовстановлюючі документи на земельну ділянку, а саме оформити договір оренди з міською радою, але цього не могла зробити з незалежних від неї причин. Крім того, нежитлові приміщення в господарській діяльності відповідачем не використовувалися.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 12.09.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що на підставі наказу Представництва Фонду державного майна України в м.Миколаєві від28.12.1995 № 303 та Переліку об`єктів, приватизованих Закритим акціонерним товариством «Актон», за вказаним товариством було зареєстровано право власності на нерухоме майно магазин № НОМЕР_1 , що розташований за адресою: м.Миколаїв, вул.Миколаївська. 3.

Пунктом 18 рішення Миколаївської міської ради народних депутатів від 20.09.1994 № 2/13 затверджено матеріали інвентаризації земель підприємств, закладів, організацій та відведено їх фактичному землекористуванню: Орендному підприємству продовольчої торгівлі Ленінського району в постійне користування: 18.91.17. Площею 305 кв.м. під магазин № 239 по вул.Миколаївській. 3.

Відповідно до вказаного рішення міської ради Акціонерним товариством «Актон» було отримано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою від 11.01.1995 № 001077.

В подальшому, Закрите акціонерне товариство «Актон» на підставі договору купівлі-продажу від 20.10.1999 продало ОСОБА_3 магазин № НОМЕР_1 ,розташований в АДРЕСА_1 , загальною площею 239,9 грн.

Відповідно до пункту 3 архівного витягу з рішення Миколаївської міської ради від 23.05.2021 № 30/16, виключено земельні ділянки, зокрема земельну ділянку в Закритого акціонерного товариства «Актон» площею 305 кв.м. по АДРЕСА_1 та на підставі клопотання Товариства від 09.12.1999 № 142 про відмову від земельної ділянки державний акт на право постійного користування землею від 11.01.1995 № 246 погашено.

На підставі рішення Миколаївської міської ради від 23.05.2001 № 30/16 з ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі від 04.09.2001, який зареєстровано в реєстрі за № 6185 та Книзі записів договорів оренди землі 10.09.2001 за № 710. Відповідно до цього договору, ОСОБА_3 було передано в оренду на умовах довгострокового тимчасового користування на 10 років земельну ділянку площею 341 кв.м. по АДРЕСА_1 , для обслуговування магазину.

28.10.2003, відповідно до договору купівлі-продажу № 4100, ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 купили в рівних частках нежитлові приміщення магазину залі. «А», загальною площею 239,9 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку із відчуженням ОСОБА_3 нежитлових приміщень магазину пунктом 36 архівного витягу з рішення Миколаївської міської ради від 24.02.20006 № 43/30 припинено ОСОБА_3 оренду земельної ділянкиплощею341 кв.м по АДРЕСА_1 та договір оренди землі від 04.09.2001 розірвано. Цим же рішенням земельну ділянку. Залишивши її в землях комерційного використання, площею 341 кв.м. передано громадянам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в оренду на 10 років для обслуговування магазину по АДРЕСА_1 .

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу від 26.12.2006 за № 4165, власником нежитлових приміщень магазину АДРЕСА_2 стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Фінтраст», яке згідно договору купівлі-продажу від 18.05.2007№ 789 відчужило їх Приватному виробничому підприємству «Кровля Гарант».

Рішенням Миколаївської міської ради від 25.08.2011 № 8/32 розірвано договір оренди земельної ділянки площею 341 кв.м. по АДРЕСА_1 від 15.06.2006 № 4236, укладений між міською радою та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 для обслуговування магазину, у зв`язку із продажем.

Із позову вбачається, що після прийняття рішення міською радою від 25.08.2011 № 8/32, Миколаївська міська рада не приймала жодних рішень щодо передачі земельної ділянки в оренду.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від12.01.2016 по справі № 915/1817/15 звертуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 18.05.2007 нежитлові приміщення магазину № НОМЕР_1 , вартістю 1171000, 00 грн.. які розташовані по АДРЕСА_1 і перебували у власності Приватного виробничого підприємства «Кровля-Гарант» шляхом визнання права власності на зазначене майно за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит».

07.12.2018 між Публічним акціонерним товариством «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно умов якого відповідач прийняла у власність нежитлові приміщення магазину № НОМЕР_1 , загальною площею 239,9 кв.м., який розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.05.2021 № 405 «Про зміну та надання адрес і внесення змін до рішень виконкому міської ради», нежитловим приміщенням магазину АДРЕСА_2 (літ. «А», загальною площею 239,9 кв.м.) надано нову адресу:

АДРЕСА_4 , на підставі договору купівлі-продажу зареєстрованого в реєстрі за номером 1055, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Іскрицькою Г.В., ОСОБА_1 відчужила нежитлові приміщенням магазину АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_8 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.03.2024 № 368066324 внесені зміни до розділу щодо об`єкта нерухомого майна змінено адресу нерухомого майна з АДРЕСА_3 .

Наведе підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 18.03.2024 № 370188969.

Таким чином, ОСОБА_1 з 07.12.2018 по26.06.2023 належало право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , яке розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером: :01:042:0003, загальною площею 341, кв.м.

Повідомленням ГУ ДПС у Миколаївській області від 01.04.2024 № 3547/5/14-29-24-02-02 підтверджується, що від ОСОБА_1 орендна плата за період з 2019 по 2024 рік до бюджету не надходила.

13.02.2024 Миколаївська міська рада на адресу ОСОБА_1 надіслала лист про з вимогою про сплати кошти в сумі 88997,61 грн. за фактичне користування земельною ділянкою площею 341 кв.м у період з 07.12.2018 по 26.06.2023, який відповідачем залишено без виконання.

Правове обґрунтування та мотиви суду

Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до положень статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно з пунктом в) частини першої статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Частиною першою статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. При цьому орендна плата справляється у грошовій формі.

У пункті 289.1 статті 289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, і не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (пункт 288.5 статті 288 ПК України).

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, а також застосування передбачених законом способів захисту прав.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Отже, у випадку використання земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди, власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію розміру неотриманої орендної плати за користування земельною ділянкою в порядку, визначеному статтею 1212 ЦК України.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Для кондикційних зобов`язань важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України).

Зазначений правовий висновок відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постановах від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) та висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року у справі № 201/2956/19 (провадження № 61-2105св20).

У спорах про стягнення грошових коштів за користування земельною ділянкою до моменту оформлення особою права користування такою земельною ділянкою власник має право на отримання безпідставно збережених грошових коштів у порядку статті 1212 ЦК України. Тобто в такому разі суд виходить з того, що фактичний користувач земельної ділянки без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе грошові кошти, які мав заплатити за користування нею, отже, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц та від 20 вересня 2018 року у справі № 925/230/17).

Слід зазначити, що положення глави 15, статей 120, 125 ЗК України, статті 1212 ЦК України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій знаходиться цей об`єкт, враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на її території будівлі або споруди, особа, яка придбала такий об`єкт, стає фактичним користувачем цієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна, а відносини з фактичним користуванням земельною ділянкою без оформлення права на цю ділянку (без укладення) договору оренди тощо та недотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом умовними.

Подібні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 в законний спосіб набула право власності на нежитлові приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_3 ), які розташовані на земельній ділянці комунальної власності, площею 341 кв.м. (кадастровий номер: :01:042:0003), однак не оформила правовстановлюючого документу на користування земельною ділянкою.

Отже, після набуття права власності на нежитлові приміщення магазину відповідач фактично стала користувачем земельної ділянки під такими приміщеннями, а тому не оформлення нею правовстановлюючого документу - договору оренди земельної ділянки та не сплата коштів за користування земельною ділянкою до місцевого бюджету, є порушенням прав територіальної громади на отримання доходу від використання земельної ділянки.

Таким чином, звернення Миколаївської міської ради до суду на підставі статті 1212 ЦК України є правомірним, так як відповідач як фактичний користувач земельної ділянки, яка без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберегла (заощадила) у собі вартість, яка має бути заплачена за користування нею, зобов`язана повернути таку вартість власнику земельної ділянки на підставі положення частини першої статті 1212 ЦК України.

Верховний Суд неодноразово викладав правову позицію, згідно з якою для вирішення спору про притягнення до власника об`єкта нерухомого майна безпідставно збережених коштів на підставі положення статей 1212-1214 ЦК України за фактичне користування без належних на те правової підстави земельною ділянкою комунальної власності, на якій цей об`єкт, необхідно, насамперед, з`ясувати: 1) фактичне користування земельною ділянкою 2) площу земельної ділянки 3) суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов, яка залежить від вартості цієї ділянки (її нормативно-грошової оцінки) 4) період користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави.

Розрахунком орендної плати позивач підтвердив, що розмір коштів, які підлягають стягненню з відповідача за безоплатне користування земельною ділянкою, складає 88997,61 грн., які розраховані за період з 07.12.2018 по 26.06.2023, тобто до моменту припинення права власності відповідача на нежитлові приміщення магазину.

Наданий позивачем розрахунок відповідає вимогам статті 206 ЗК України, статті 14 ПК України та рішенню Миколаївської міської ради від 18.06.2015 № 48/9 «Про встановлення місцевих податків та зборів на території м.Миколаєва», зі змінами та доповненнями, відповідно до якого розмір річної орендної плати для обслуговування об`єктів нерухомості, у яких здійснюється інша діяльність, становить 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене, оцінивши наявні у справі докази суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та його задоволенню повністю.

Щодо викладених у відзиві на позов доводів представника відповідача про поширення на даний спір господарського судочинства, суд вважає безпідставними, оскільки із встановлених обставин вбачається, що договір купівлі-продажу нежитлових приміщень магазину відповідачем було укладено як фізичною особою, а не як суб`єктом підприємницької діяльності, та предметом позову є стягнення з відповідача безпідставно утриманих коштів за фактичне користування земельною ділянкою, як фізичної особи. Тому, звернення міської ради до суду в порядку цивільного судочинства є правомірним.

Також суд відхиляє доводи представника відповідача про невикористання відповідачем нежитлових приміщень магазину та неможливість оформити правовстановлюючі документи на земельну ділянку, що надало б їй можливість сплачувати оренду плату за землю, оскільки вони не мають значенням для вирішення даного спору, оскільки незалежно від оформлення правовстановлюючого документа, чи здійснення господарської діяльності, відповідач придбавши нежитлові приміщення магазину у власність фактично стала користувачем земельної ділянки комунальної власності.

У зв`язку із задоволенням позову, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Миколаївської міської ради задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Миколаївської міської ради кошти в сумі 88997,61 грн. (вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто сім гривень 61 коп.) за безоплатне користування з 07.12.2018 по 26.06.2023 земельною ділянкою площею 341 кв.м з кадастровим номером :01:042:0003 за адресою: АДРЕСА_1 , а також судовий збір в сумі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 коп.)

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач Миколаївська міська рада, , місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20;

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 .

Повний текст судового рішення складено 18.10.2024.

Суддя І.В.Коваленко