Справа № 944/2352/24
Провадження №2/944/1054/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

21.10.2024 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Матвіїва І.М.

з участю секретаря судового засідання Мельник Є.Є.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Яворів, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів.

В обґрунтування вимог посилається на те, що нею з власного рахунку АТ «Альфа-банк» 12.03.2022 було здійснено переказ коштів на картку АТ КБ «ПриватБанк» №001672 чотирьома траншами 10000 грн, 10000 грн, 10000 грн та 2000 грн, на загальну суму 32000 грн, що підтверджується відповідними квитанціями. При перевірці платежу, позивачу стало зрозуміло, що грошові кошти відправлені помилковому одержувачу. Після чого, позивач одразу звернулася до служби підтримки АТ КБ«ПриватБанк» із повідомленням про негайне повернення коштів, проте, їй стало відомо що повернення коштів можливе лише за згодою одержувача, яку він не надав. Задля досудового врегулювання спору, 21.12.2023 позивачем було направлено письмову вимогу про повернення коштів, однак відповідачем її було проігноровано, а грошові кошти не повернуто, враховуючи наведене просить позов задоволити та стягнути з ОСОБА_2 безпідставно отримані кошти в сумі 32000 грн.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 21.05.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач по справі не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, за зареєстрованим місцем, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подав.

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

На підставі ст.280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи.

Частинами 4, 5 ст.268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 14.10.2024, є дата складення повного судового рішення 21.10.2024.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 12 березня 2022 року з карткового рахунку, відкритого у АТ «Альфа-банк» перерахувала на картковий рахунокАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 чотирьома траншами 10000 грн, 10000 грн, 10000 грн та 2000 грн, на загальну суму 32000 грн, що підтверджується квитанціями АТ «Альфа-банк» від 24.05.2024 -№681148202-2, №681148203-2, №681148204-2, -№681148205-2. Дата проведення операції 11.03.2022 року.

За твердженням позивача, вказаний платіж був проведений нею помилково, у зв`язку з чим вона звернулася до служби підтримки АТ КБ «ПриватБанк» із повідомленням про повернення помилково перерахованих коштів. На що отримала повідомлення про те, що за її зверненням не вдалося повернути грошові кошти. Отримувач не надав згоду.

Листом від 09.03.2023, АТ КБ «ПриватБанк» повідомило позивача про те, що банк не отримав згоду клієнта (помилкового отримувача) на повернення коштів, а повернення коштів без згоди клієнта є неможливим. Тому рекомендовано позивачу звернутися до суду.

29.09.2023 позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача ОСОБА_2 із вимогою про повернення безпідставно отриманих грошових коштів.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом цієї статті безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які вникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, в разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав, договірний характер правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість зробити висновок про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Якщо поведінка набувача, потерпілого не свідчить про існування та виконання договірного зобов`язання, то у разі виникнення між ними спору щодо повернення майна, яке знаходиться у набувача, на спірні правовідносини поширюються положення статті 1212 ЦК України.

При цьому суд виходить із того, що між сторонами у справі відсутні договірні правовідносини щодо зарахування коштів на картковий рахунок відповідача, відповідач не є власником цих грошових коштів, а тому отримані ним грошові кошти є безпідставно набутими та підлягають поверненню позивачу у спосіб, передбачений положеннями статті 1212 ЦК України. Отже позов підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрату у розмірі 968,96 гривень.

Керуючись ст.13, 141, 247, 263-265, 273, 289 ЦПК України, статті 1212 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 32000,00 (тридцять дві тисячі) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 жовтня 2024 року.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя І.М.Матвіїв