ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/244/24Головуючий по 1 інстанції
Справа № 692/1025/23 Категорія: 307020000 Левченко Л.О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 рокум. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Сіренка Ю.В.

за участю секретаря Широкової Г.К.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач Шрамківська сільська рада Золотоніського району Черкаської області;

особа, що подала апеляційну скаргу представник позивача - адвокат Фай Валерій Григорович;

розглянувши у відкритому судовому засіданнів порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Фая Валерія Григоровича на рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 31 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що вона після розлучення батьків проживала з матір?ю у м. Київ, а батько ОСОБА_2 переїхав до с. Коломиці Золотоніського району Черкаської області, де один проживав у придбаному ним будинку по АДРЕСА_1 .

06 березня 2022 року у зв`язку з агресією російської федерації позивач виїхала до Республіки Турція, де знаходилася як біженка до 12 липня 2023 року. Повернувшись в Україну позивач від матері довідалась, що її батько ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки батько інших спадкоємців не мав, позивач звернулась до Драбівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, однак отримала відмову у зв`язку з пропуском строків звернення з заявою про прийняття спадщини.

Вказуючи на те, що її проживання за кордоном на час смерті батька та необізнаність про його смерть є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, позивач просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини терміном в два місяці з дня набрання чинності рішенням суду.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 31 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що необізнаність про смерть спадкодавця та проживання за кордоном не є тими вагомими підставами, що унеможливлюють подачу заяви про прийняття спадщини або є перешкодами у подачі такої заяви.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник позивача адвокат Фай В.Г. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність рішення суду фактичним обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Вказує, що необізнаність спадкоємця про смерть спадкодавця є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Скаржник посилається на неврахування судом висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17.Також зазначає про визнання позову відповідачем. Крім того, не погоджується з позицією суду про те, що твердження сторони позивача про постійне перебування за кордоном у період з 20.03.2022 року по 12.07.2023 року належним чином не підтверджене.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Заслухавши учасників, які з`явились в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до копії про народження серія НОМЕР_1 , виданого 30.05.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району міста Києва, ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 та її батьками вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 , виданого 14.11.2022 року Драбівським відділом ДРАЦС у Золотоніському районі Черкаської області ЦМУМЮ (м. Київ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Коломиці Золотоніського р-ну Черкаської області.

Відповідно договору купівлі-продажу житлового будинку № 2022 від 17.08.2021 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 270851940 від 17.08.2021 року ОСОБА_2 належить житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до Довідок № 93 від 15.09.2023 року та № 94 від 15.09.2023 року виконавчого комітету Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, ОСОБА_2 на день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 був зареєстрований та проживав один у своєму домоволодінні по АДРЕСА_2 .

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 114/02-31 від 16.09.2023 року виданої ОСОБА_4 , державним нотаріусом Першої золотоніської державної нотаріальної контори, в порядку заміщення державного нотаріуса Драбівської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у АДРЕСА_2 , оскільки ОСОБА_1 на день смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) з останнім зареєстрована не була, мала подати заяву про прийняття спадщини до 02.05.2023 року, вчасно заяву про прийняття спадщини не подала і вважається такою, що пропустила строк для прийняття спадщини.

Відповідно до відповіді в.о. завідувача Драбівської державної нотаріальної контори С. Колосовської вх. № 4014/23-Вхз від 18.10.2023 року спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 у Драбівській державній нотаріальній конторі не заводилась, що також відповідає відомостям Інформаційної довідки зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 74216789 від 05.10.2023.

Відповідно даних копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 , виданого 10.06.2016р., орган видачі 8089, (сторінки 1, 10, 11, 16, 17, 32) він виданий ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та містить відмітки про перетин кордону України.

Відповідно до загальних положень про спадкування, викладених у статтях 1220, 1222, 1270 ЦК України право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, початком перебігу якого є час її відкриття.

Згідно із частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до цієї норми поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач зобов`язаний повідомити суду поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог.

Частина третя статті 1272 ЦК України може застосовуватись, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд повинен враховувати, що такі причини визначаються у кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Рішення обґрунтовується лише тими доказами, які одержані у визначеному законом порядку та досліджені в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовані вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен мотивувати свої дії та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16 та у постановах Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 198/476/16-ц, від 12 лютого 2018 року у справі № 712/656/15-ц, від 06 червня 2018 року у справі № 592/9058/17-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц.

Крім того, у постанові від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 Верховний Суд дійшов висновку, що неспілкування позивача зі спадкодавцем, а також необізнаність спадкоємця про факт смерті батька не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку.

Таким чином, необізнаність про смерть спадкодавця не є поважною причиною для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 03 березня 2021 року у справі № 145/148/20, від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18.

У постанові Верховного Суду від 13 квітня 2023 року у справі № 607/13549/21 зазначено, що перебування спадкоємців за межами країни не є поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, які унеможливили чи в інший спосіб перешкодили вчасно здійснити таку дію.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що необізнаність про смерть батька не є поважною причиною пропуску позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Як на підставу оскарження рішення суду заявник посилається на неврахування судом першої інстанції висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17.

Відповідно до висновків, викладених у вказаній постанові поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не суперечать вказаним висновкам Верховного Суду, оскільки у кожній справі суд виходить з конкретних обставин справи та доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності. Однак питання щодо визначення додаткового строку для подання заяви для прийняття спадщини вирішується у кожному конкретному випадку, з урахуванням встановлених обставин справи та поданих сторонами доказів.

Апеляційний суд дійшов переконання, що доводи апеляційної скарги про те, що суд не дослідив докази та обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не підтвердилися. Інші доводи апеляційної скарги зводяться до непогодження з ухваленим судом рішенням, а також до необхідності здійснення переоцінки досліджених судом доказів.

У справі, що переглядається, позивач не надала безспірних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, не довела наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню цієї заяви у встановлений законом строк, що у силу статті 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком, тому оскаржуване рішення суду першої інстанції про відмову в позові є законними й обґрунтованими.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Фая Валерія Григоровича- залишити без задоволення.

Рішення Драбівського районного суду Черкаської області від 31 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Шрамківської сільської ради Золотоніського району Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, викладених у статті 389 ЦПК України.

Судді