Справа №:755/2888/22
Провадження №: 2/755/480/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" серпня 2024 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Коваленко І.В.,

за участі секретаря судових засідань Назарової І.В.,

учасники справи:

представник позивача - Бурдюг Т.В. ,

представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Карапетян А.Р.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Десята Київська державна нотаріальна контора про звернення стягнення на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

14 квітня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», звертаючись до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Десята Київська державна нотаріальна контора, просило:

«В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , перед товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Інвестохіллс Веста", код за , адреса: м. Київ, Подільський район, вул. Олексія Терьохіна, буд. 8А, оф. 111, за кредитним договором № 99/06/01-CL від 19 квітня 2006 року, присуджену до стягнення з ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18.11.2010 року у справі № 2-3480/1-2010 р. у розмірі 4 190 261,12 грн., витрати на здійснену оцінку 1/4 ч. Предмету іпотеки у розмірі 2 000.00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 881, 64 грн., а усього: 4 192 261.12 грн., звернути стягнення на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , шляхом реалізації на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.»

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 квітня 2006 року між ПАТ «Банк Форум» (надалі - Банк, або Первісний кредитор) та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір №99/06/01-СL, відповідно до якого Банк надав Відповідачу-1 кредит у формі кредитної лінії для споживчих потреб в сумі 250000, 00 доларів США 00 центів, а згодом між сторонами була підписана Додаткова угода від 18.04.2008р.

В забезпечення повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та можливої неустойки між позивачем, ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 був укладений Договір іпотеки від 19.04.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колєсник С.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1944, з внесенням змін до нього Додатковим договором від 22.04.2008р.

Предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира АДРЕСА_2 (надалі - Квартира або Нерухоме майно, або Предмет іпотеки), яка належить Іпотекодавцям на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого групою приватизації Управління справами Верховної Ради України 18.02.2002 року згідно з розпорядженням від 18.02.2002р. за №26 та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за № 9297 від 19.02.2002р. Предмет іпотеки включає в себе: п`ятикімнатну квартиру загальною площею 147,30 кв.м., жилою площею 97,40 кв.м.

Відповідно до п.п. 3.4.1., 3.4.2. вказаного Договору іпотеки, Іпотекодержатель має право у випадку невиконання основного зобов`язання, що випливають з Кредитного договору, задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки.

У зв`язку із невиконанням взятих на себе зобов`язань, Первісний кредитор звернувся з позовом до суду, та 18.11.2010 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі № 2-3480/1-2010 р. ухвалено рішення, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 19.04.2006 року та Додатковим договором до нього від 22.04.2008р., а саме - п`ятикімнатну квартиру АДРЕСА_3 та належить ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого групою приватизації Управління справами Верховної Ради України 18.02.2002 року згідно з розпорядженням від 18.02.2002р. за № 26 та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за № 9297 від 19.02.2002р. в рахунок погашення заборгованості Ржавської ЛЛ за Кредитним договором № 99/06/01-СЬ від 19 квітня 2006 року та Додаткової угоди від 18 квітня 2008 року.

Після набрання вказаним рішенням законної сили Первісний кредитор звернув його до виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

В подальшому органами державної виконавчої служби було відкрито чотири виконавчі провадження, саме: 1) НОМЕР_4 - боржник ОСОБА_3 ; 2) НОМЕР_5 - боржник ОСОБА_4 ; 3) НОМЕР_6 - боржник ОСОБА_5 ; 4) НОМЕР_7 - боржник ОСОБА_2 .

02.12.2019 р. ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/18364/19, провадження № 6/755/1273/19, первісного кредитора, позивача у справі № 2-3480/1-2010 р. замінено правонаступником ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА".

У зв`язку з тим, що органи державної виконавчої служби тривалий час не виконували вказане рішення суду, позивач звернувся до них із відповідними заявами про закінчення вказаних вище виконавчих проваджень (НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_7) та повернення виконавчих листів про стягнення з боржників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 заборгованості, без виконання.

В результаті виконавчі листи про стягнення із боржників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 були повернуті без виконання, а щодо боржника ОСОБА_5 стягувачу було повідомлено про неможливість повернення виконавчого листа Стягувачу, у зв`язку із смертю боржника ОСОБА_5 та одночасно рекомендовано звернутись із відповідними вимогами до спадкоємців померлого боржника.

Позивач звернувся до Десятої Київської державної нотаріальної контори із вимогою до боржників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , та був повідомлий, що вказана вимога (претензія) буде прийнята та долучена до матеріалів спадкової справи № 831/2018, щодо майна померлого ОСОБА_5 і доведена до відома спадкоємців, які прийняли спадщину.

Станом на дату подання цього позову наявна заборгованість не погашена, а спадкоємці про намір задовольнити кредиторські вимоги не заявили.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно іпотекодавцями та співвласниками Спірної квартири є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

При обґрунтуванні позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачами норм ст.1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора, норми ст.ст.575, 589, 590 ЦК України, ст.ст. 3, 7, 33, 39 Закону України «Про іпотеку».

14 квітня 2022 року визначено суддю для розгляду справи та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

15 серпня 2022 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за вказаним позовом.

19 січня 2023 року постановою Київського апеляційного суду частково скасовано ухвалу Дніпровського районного суду міста Києві від 15.08.2022 року та направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

07 лютого 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на спадкове майно.

Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Десята Київська державна нотаріальна контора про звернення стягнення на спадкове майно.

Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Витребувано з Десятої Київської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи № 831/2018 після померлого ОСОБА_5 та інформацію про обсяг спадкового майна, осіб (спадкоємців), які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 .

17 березня 2023 року (вх.12897) на адресу суду від Десятої Київської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи №831/2018 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 . (а.с.23-90)

12 травня 2023 року (вх.№22883) з дотриманням вимог статей 127, 174, 178 ЦПК України, до суду представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Карапетян Армен Рафікович подав відзив на позов, з доказами направлення відзиву іншим учасникам справи. За змістом відзиву представник відповідача висловила свою позицію щодо предмету та підстав позову, просила застосувати строки позовної давності, відмовити у задоволенні позову у повному обсязі з підстав, наведених у відзиві на позов та долучених до нього доказів на спростовання позиції позивача щодо підстав та предмету позову. (а.с.108-115)

28 липня року (вх.№37406) до суду надійшла заява уповноваженого представника «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» Бурдюг Т.В. про залучення до участі у справі №755/2888/22 в якості співвідповідачів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в особі законного представника ОСОБА_11 .

01 листопада 2023 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Бурдюг Т.В. про залучення у якості співвідповідачів - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в особі законного представника ОСОБА_11 , яке подане до суду 28 липня 2023 року, зареєстроване за вх№37406.

26 грудня 2023 року за Вх.№65908 засобами поштового зв`язку до суду надійшло клопотання представника позивача Бурдюг Т.В. про витребування доказів: з Бучанської міської державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи №79/2022 щодо майна померлого ОСОБА_4 та інформацію про усіх спадкоємців ОСОБА_4 , що з`явились в рамках спадкової справи №79/2022 із зазначенням частки у спадщині кожного з них.

25 грудня 2023 року (вх.№65558) до суду через систему «Електронний суд» надійшло клопотання уповноваженого представника «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» Бурдюг Т.В. про залучення до участі у справі №755/2888/22 відповідачів, спадкоємців та правонаступників ОСОБА_4 : ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

27 лютого 2024 року (вх.№11161) до суду через засобами поштового зв`язку надійшла заява уповноваженого представника «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» Бурдюг Т.В. про залучення відповідачів спадкоємців та правонаступників майна ОСОБА_5 , якими є: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

29 лютого 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів, яке подане представником позивача Бурдюг Т.В. та зареєстроване в канцелярії суду 26 грудня 2023 року за Вх.№65908.

29 лютого 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача Бурдюг Т.В. , поданого через систему «Електронний суд» та зареєстрованого у суді 25.12.2023 року за Вх.№65558, про залучення до участі у справі відповідачів, спадкоємців та правонаступників ОСОБА_4 : ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Цією ж ухвалою, відмовлено у задоволенні заяви представника позивача Бурдюг Т.В. , зареєстрованої у суді 27.02.2024 року за Вх.№11161, про залучення до участі у справі №755/2888/22 в якості відповідачів спадкоємців та правонаступників майна ОСОБА_5 : ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

24 лютого 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача - Бурдюг Т.В. підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, позовні вимоги просила задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Карапетян А.Р. у судовому засіданні заперечував проти позову з підстав, викладених у відзиві на позов, просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила.

Третя особа Десята Київська державна нотаріальна контора Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Лазарєва Л.І. подала до суду письмові пояснення, в яких підтвердила, що при проведенні оформлення спадщини у липні 2023 року для ОСОБА_14 , після смерті його батька ОСОБА_15 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 (спадкову справу заведено 18.01.2019 року) у реєстрі заповітів було виявлено заповіт бубусі ОСОБА_14 (матері ОСОБА_15 ) ОСОБА_16 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , про який ОСОБА_14 до цього часу відомо не було. У зв`язку із вищевикладеним, нею, 25.07.2023 року ОСОБА_14 за номером 205/02-14 було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із пропуском терміну для прийняття спадщини та було рекомендовано за вирішенням даного питання звернутись до суду із вказаним позовом.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Карапетяна А.Р., дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, оцінивши докази та аргументи у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 19 квітня 2006 року між Акціонерним комерційним Банком Форум» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № 99/06/01-CL від 19 квітня 2006 року, відповідно до якого АКБ «Форум» надав відповідачу-1 кредит у формі кредитної лінії для споживчих потреб в сумі 250 000, 00 доларів США 00 центів.

Пунктом 1.2. даного договору визначено, що кредитні кошти надаються строком до 19 квітня 2008 року, а п. 1.3. за користування кредитними коштами встановлена плата в розмірі 12,9 процентів річних.(а.с.42-45 т.1)

18 квітня 2008 року сторони уклали додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якого строк повернення кредитних коштів сторони визначили 19 квітня 2009 року, а плату за користування кредитними коштами розмірі 13 процентів річних. (а.с.46 т.1)

19.04.2006 року, між ОСОБА_5 , від імені якого за довіреністю діяв ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , як майновими поручителями за ОСОБА_3 , ОСОБА_3 та Акціонерним комерційним Банком Форум» був укладений Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колєсник С.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1945. (а.с.33-36 т.1)

Предметом договору іпотеки було забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов`язань, що випливають з укладеного кредитного договору №99/06/01-Z від 19.04.2006 року та додаткових угод до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, в тому числі стосовно будь-яких збільшень основного зобов`язання та (або) процентів за основним зобов`язанням, за умовами якого боржник зобов`язаний повернути іпотекодержателю кредитні кошти в сумі 250 000,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення 19.04.2008; сплачувати проценти за користування кредитними коштами, можливі неустойки, а також інші витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги.

Предметом іпотеки було нерухоме майно - квартира АДРЕСА_2 , який належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого групою приватизації Управління справами Верховної Ради України 18.02.2002 року згідно з розпорядженням від 18.02.2002р. за №26 та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за № 9297 від 19.02.2002р. Предмет іпотеки включає в себе: п`ятикімнатну квартиру загальною площею 147,30 кв.м., жилою площею 97,40 кв.м.

22.04.2008 року Додатковим договором до Договору іпотеки від 19.04.2006 р. було внесено зміни, а саме пункт 1.1. викладено в наступній редакції: «Цей договір забезпечує виконання ОСОБА_3 зобов`язань, що випливають з укладеного з іпотеко держателем кредитного договору №99/06/01-CLNv від 19.04.2006 року, додаткової угоди від19.04.2008р., та з додаткових угод до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, в тому числі стосовно будь-яких збільшень основного зобов`язання та (або) процентів за основним зобов`язанням, за умовами якого боржник зобов`язаний повернути іпотекодержателю кредитні кошти в сумі 250 000,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення 19.04.2009; сплачувати проценти за користування кредитними коштами, можливі неустойки, а також інші витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги.» (а.с.37- т.1)

18 листопада 2010 року Дніпровський районний суд м. Києва ухвалено заочне рішення, яким задоволено позов Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 19.04.2006 року та Додатковим договором до нього від 22.04.2008р., а саме - п`ятикімнатну квартиру АДРЕСА_4 та належить ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого групою приватизації Управління справами Верховної Ради України 18.02.2002 року згідно з розпорядженням від 18.02.2002р. за № 26 та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна за № 9297 від 19.02.2002р. в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за Кредитним договором № 99/06/01-CL від 19 квітня 2006 року та Додаткової угоди від 18 квітня 2008 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 в рівних долях на користь Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк" судові витрати у справі в сумі 1 820, 00 гривень. (а.с.52-59 т.1)

28 лютого 2012 року Дніпровським районним судом на виконання рішення суду було видано виконавчий лист, який перебував на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (а.с.38-41 т1).

ІНФОРМАЦІЯ_11 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_3 , виданим Дніпровським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. (а.с. 26 т.2).

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або законом (стаття 1217 ЦК України).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадковдавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Відповідно до положень статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

20 серпня 2018 року до Десятої Київської державної нотаріальної контори звернулось Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» із претензією кредитора (а.с.25 т.2)

20 серпня 2018 року Десятою Київською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу №831/2018 щодо майна померлого ОСОБА_5 , номер у спадковому реєстрі: 62877403, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі (а.с.31 т.2)

14.01.2019 року ОСОБА_11 , діючи від імені малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , звернулась із заявою до Десятої Київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини (а.с.32 т.2)

Окремою заявою від 14.01.2019 року ОСОБА_11 відмовилась від спадщини, повідомивши Десяту Київську державну нотаріальну контору, що не претендує на видачу свідоцтва про право на спадщину на належну їй частку в спадковому майні після померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 її чоловіка. (а.с.33 т.2)

14.01.2019 року відповідач ОСОБА_3 звернулась до Десятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини, повідомивши Десяту Київську державну нотаріальну контору, що не претендує на видачу свідоцтва про право на спадщину на належну їй частку в спадковому майні після померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 її сина ОСОБА_5 . (а.с.36 т.2)

14.01.2019 року ОСОБА_4 звернувся із заявою до Десятої Київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 його сина ОСОБА_5 та просив після закінчення шестимісячного строку з дня його смерті видати відповідні свідоцтва про право на спадщину. (а.с.36(об.) т.2)

Що стосується відповідача ОСОБА_2 , то останній із заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_5 не звертався, і така заява в матеріалах спадкової справи відсутня.

11 жовтня 2019 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гречухом О.Я. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_6 на підставі п.3 ч.1 та ч.3 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із смертю боржника ОСОБА_5 .

Як убачається з відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень у місті Києві № від 03.03.2021 року, 11.10.2019 року на підставі п.3 ч.1 та ч.3 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із смертю боржника ОСОБА_5 виконавчий лист №2-34980/1-2010, виданий 28.02.2012 року Дніпровським районним судом міста Києва, було надіслано (повернуто) до Дніпровського районного суду м. Києва. Одночасно позивачу було роз`яснено, що у відповідності до абз. 2 ч. 1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом, відтак у разі наявності у стягувача непогашених, померлим боржником, вимог такий стягував вправі реалізувати своє право на захист майнового інтересу шляхом пред`явлення відповідних вимог до спадкоємців померлого боржника. (а.с.60 т.1)

12 травня 2021 року до Десятої Київської державної нотаріальної контори звернулось ТОВ "Фінансова Компанія "Інвестохіллс Веста" із вимогою кредитора (а.с.53-54 т.2)

Позивач, пред`являючи вимоги до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , покладає на них обов`язок, як на спадкоємців боржника, задовольнити вимоги кредитора, згідно ст.1282 ЦК України, та просить: в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 перед ТОВ "Фінансова Компанія "Інвестохіллс Веста", за кредитним договором № 99/06/01-CL від 19 квітня 2006 року, присуджену до стягнення з ОСОБА_5 рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18.11.2010 року у справі № 2-3480/1-2010 р. у розмірі 4 190 261,12 грн., витрати на здійснену оцінку 1/4 ч. Предмету іпотеки у розмірі 2 000.00 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 6 881, 64 грн., а усього: 4 192 261.12 грн., звернути стягнення на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , шляхом реалізації на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Згідно з ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Статтею 50 ЦПК України визначено, що позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов`язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права і обов`язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов`язки.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (ст. 51 ЦПК України).

Положеннями ч. 4 ст. 263 ЦПК встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Зазначена позиція викладена в постановах Верховного Суду від 09.08.2022 у справі № 266/2666/19, від 20.07.2022 у справі № 522/25618/15-ц, від 13.07.2022 у справі № 761/825/20.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Тоді як встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 12.09.2018 у справі № 569/96/17 (пункт 46), від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12.12.2018 у справах № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54) та № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 30.01.2019 у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13.03.2019 у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 20.03.2019 у справі № 486/1459/17 (пункт 54), від 27.03.2019 у справі № 520/17304/15-ц(пункт 63), від 15.05.2019 у справах № 750/5785/18, № 570/2739/16-цта № 554/9144/17, від 29.05.2019 у справі № 554/10303/17-ц, від 20.11.2019 № 201/12877/16 (пункт 46), від 01.04.2020 у справі № 520/13067/17 (пункт 71), від 05.05.2020 у справі № 554/8004/16-ц (пункт 43), від 19.05.2020 у справі № 263/17218/18 (пункт 24).

Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30.01.2019 у справі № 552/6381/17 (пункт 39), від 01.04.2020 у справі № 520/13067/17(пункт 75) та від 07.07.2020 у справі № 438/610/14-ц (пункт 54)).

Таким чином, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Виходячи з наведеного, якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі в якості співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (див. постанову Верховного Суду від 26.01.2022 у справі № 457/726/17, провадження № 61-43201св18).

Верховний Суд у постанові від 28.10.2020 у справі № 761/23904/19 вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад. Відповідна правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 14.06.2023 у справі № 757/19339/21-ц, провадження № 61-10768св22.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач всупереч положенням ст.ст. 51, 175 ЦПК України, не зазначив належних відповідачів, а саме: у справі як відповідачі залучені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які не є спадкоємцями прав та обов`язків померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_5 ; у той же час осіб, які є спадкоємцями прав та обов`язків померлого ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_5 , позивачем до участі у справі належним чином не залучено.

Суд зазначає, що згідно з положеннями статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Виходячи з тлумачення статті 1282 ЦК України, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Відповідальність кожного із спадкоємців за зобов`язаннями спадкодавця є частковою. Це означає, що кожен із спадкоємців відповідає за борги спадкодавця лише в межах дійсної вартості тієї частки активів спадкового майна, яка до нього перейшла.

Таким чином, при вирішенні спору суд повинен визначати межі вартості спадкового майна кожного із спадкоємців та, відповідно, межі відповідальності кожного з них за боргами спадкодавця - ОСОБА_5 .

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Отже, у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Зокрема, такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

Верховний Суд у Постанові від 30 листопада 2020 року у справі № 334/9638/18 вказав на те, що приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою. За змістом цих приписів: у разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця; спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця; спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки; спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього; кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги.

Крім того, суд враховує, що правове регулювання іпотечного договору здійснюється відповідно до Цивільного кодексу, Законів України «Про заставу», «Про іпотеку», «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

За змістом частин першої, третьої статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи; правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Згідно із частиною першою статті 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Відповідно до частини другої статті 583 ЦК України заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише в разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (частини шоста та сьома статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Положення Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який врегульовує відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

Державна реєстрація іпотек проводиться шляхом внесення запису до Державного реєстру іпотек про обтяження і зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою, відступлення прав за іпотечним договором, передачу, анулювання, видачу дубліката заставної та видачу нової заставної.

Обтяження нерухомого майна іпотечним договором підлягає державній реєстрації відповідно до вимог Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 р. № 1127.

Державну реєстрацію іпотеки здійснюють із метою встановлення пріоритету, тобто переважного права іпотекодержателя перед іншими особами задовольнити свої вимоги першим за рахунок майна, переданого в іпотеку.

Державну реєстрацію іпотеки здійснює в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень особа, на яку відповідно до законодавства покладено функції щодо державної реєстрації обтяжень нерухомого майна іпотекою, на підставі повідомлення іпотекодержателя. Такими особами Законом України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено державного реєстратора та у випадку, передбаченому цим Законом, нотаріуса як спеціального суб`єкта, на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Взаємні права й обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону, а не з моменту нотаріального посвідчення іпотечного договору.

З огляду на приписи ст. 4 Закону України «Про іпотеку», згідно з якими обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону, у разі переходу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» права вимоги по іпотечному договору від 19.04.2006 року, іпотека нерухомого майна мала бути зареєстрована за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», проте відомостей про це позивачем не надано.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» не доведено наявність у нього права вимоги за договором іпотеки від 19.04.2006 року, укладеного між АКБ «Форум» та ОСОБА_5 , від імені якого за довіреністю діяв ОСОБА_4 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , як майновими поручителями за ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , а тому не доведено і порушення його права.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. (ст.5 Цивільного процесуального кодексу України)

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

Відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все викладене в сукупності, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо поданої представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Карапетяном А.Р. заяви про застосування строків позовної давності, то суд вважає зазначити наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257-258 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки, а щодо окремих видів вимог, зокрема про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність строком в один рік.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності за зобов`язаннями з визначеним строком виконання, починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. А отже, відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права не потребує зазначення у рішенні суду висновку щодо вирішення питання спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову.

Враховуючи те, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , суд вважає відсутніми підстави для застосування строків позовної давності до заявлених позовних вимог.

Щодо судового збору

Приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи результат вирішення спору (відмову у позовах), відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачами, не відшкодовуються.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Десята Київська державна нотаріальна контора про звернення стягнення на спадкове майно, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складений 02 вересня 2024 року.

С у д д я: І.В.Коваленко