Справа № 496/2080/24
Провадження № 2/496/1616/24
23 вересня 2024 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - Пасечник М.Л.
за участю секретаря - Черних Т.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В порушення вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач не виконав свої зобов`язання, не здійснив жодного платежу, що передбачені умовами кредитного договору, як повернення отриманих коштів, також сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із нездійсненням платежів на виконання кредитного договору у відповідача утворилася заборгованість за кредитним договором. 28.06.2023 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» укладено договір факторингу №28/06/2023-01.Згідно договору факторингу №28/06/2023-01 від 28.06.2023 року, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ФК «Кредіплюс», включно і до ОСОБА_1 , порядковий номер згідно реєстру боржників 412. Станом на 18.03.2024 року заборгованість відповідача перед позивачем становить 22 828,41 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) - 15 000 грн.; заборгованість за відсотками - 7 027,41 грн.; заборгованість за комісією - 801 грн.; заборгованість за пенею та штрафами - 0,00 грн.; штрафні санкції, згідно ч.2 с. 625 ЦК України (3% річних) - 0,00 грн.; інфляційне збільшення - 0,00 грн. Неодноразово вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору між сторонами. На поштову адресу боржника було відправлено ряд листів - повідомлень про зміну кредитора від 11.09.2023 року, а також 13.09.2023 року досудову вимогу про погашення кредитної заборгованості. У зв`язку з викладеним, представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, але надав письмову заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився, але надав письмову заяву, в якій просив судове засідання провести за його відсутності, позовні вимоги визнав.
Згідно з вимогами ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 18.01.2023 року ОСОБА_1 було підписано заяву на видачу кредиту №100392363 у ТОВ «ФК «Кредіплюс».
19.01.2023 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №104925 (індивідуальна частина) (далі-договір).
Сторони укладеного договору дійшли згоди, що сума (загальний розмір) кредиту становить -15 000 грн., надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 12 000 грн. на № рахунку/картки Позичальника № НОМЕР_1 ; у розмірі 3000 грн. шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини.
Проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 220% річних, тип процентної ставки - фіксована (п.2.3. договору). Загальний строк кредитування за цим договором складає 126 днів з 19.01.2023 року по 25.05.2023 року (п. 2.6. договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника складає 25 036,41 грн. (п. 2.9.1. договору).
Відповідно до п.4.1. договору у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником умов цього договору, Кредитодавець з дотриманням вимог законодавства, має право здійснювати регулювання простроченої заборгованості та/або стягнути заборгованість в примусовому порядку та/або відступати, передавати свої права за договором про споживчий кредит (повністю або частково) на користь третіх осіб без згоди Позичальника.
ОСОБА_1 був ознайомлений з графіком платежів за кредитним договором №104925 від 19.01.2023 року, що підтверджується його підписом.
19.01.2023 року ОСОБА_1 був ознайомлений з паспортом споживчого кредиту, в якому зазначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, тощо, що підтверджується його підписом.
З платіжної інструкції №CRD_417371 вбачається, що 19.01.2023 року ТОВ ФК «Кредіплюс» були перераховані грошові кошти у сумі 12 000 грн. на рахунок ОСОБА_1 , призначення платежу: надання фінансового кредиту, згідно кредитного договору №104925 від 19.01.2023 року.
28.06.2023 року між ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» (Фактор) та ТОВ «ФК «Кредіплюс» (Клієнт) було укладено договір факторингу №28/06/2023-01.
Додатком №1 до договору факторингу №28/06/2023-01 від 28.06.2023 року є реєстр боржників, підписаний директором ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» та директором ТОВ «ФК «Кредіплюс».
Додатком №2 до договору факторингу №28/06/2023-01 від 28.06.2023 року є акт приймання-передачі реєстру боржників, підписаний директором ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» та директором ТОВ «ФК «Кредіплюс».
Додатком №3 до договору факторингу №28/06/2023-01 від 28.06.2023 року є акт повернення права вимоги, підписаний директором ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» та директором ТОВ «ФК «Кредіплюс».
Додатком №4 до договору факторингу №28/06/2023-01 від 28.06.2023 року є акт приймання-передачі документації боржників, підписаний директором ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» та директором ТОВ «ФК «Кредіплюс».
Додатком №5 до договору факторингу №28/06/2023-01 від 28.06.2023 року є гарантійний лист, підписаний директором ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» та директором ТОВ «ФК «Кредіплюс».
Додатком №6 до договору факторингу №28/06/2023-01 від 28.06.2023 року є сума фінансування та розмір оплати послуг, підписаний директором ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» та директором ТОВ «ФК «Кредіплюс».
Відповідно до витягу з реєстру боржників, ТОВ «ФК «Кредіплюс» відступило, а ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за договором №104925 від 19.01.2023 року, загальна сума заборгованості 22 828, 41 грн.
03.07.2023 року ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» сплатило на рахунок ТОВ «ФК «Кредіплюс» грошові кошти у сумі 205 070,01 грн., призначення платежу: оплата згідно договору факторингу №28/06/2023-01 від 28.06.2023 року, що підтверджується платіжною інструкцією №265.
11.09.2023 року за вих. №629/201050412 представником ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» було надіслано на адресу ОСОБА_1 повідомлення про відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит №104925.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. (ч.1, ч.3 ст. 509 ЦК України).
Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст. 634 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно положень ч.2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).
Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ч.ч. 1,2 ст. 1056-1 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за договором про споживчий кредит №104925 виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених зазначеним договором. В порушення вимог Закону, ОСОБА_1 в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернув.
03.07.2019 року Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) прийнято постанову щодо стягнення грошових коштів по договору приєднання, за змістом якої банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Доказами, згідно зі ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.
В свою чергу, ОСОБА_1 не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі.
При цьому, суд враховує заяву ОСОБА_1 про визнання позовних вимог.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості є обґрунтованими, права позивача порушені, оскільки відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання та підлягають судовому захисту шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» заборгованості у розмірі 22 828,41 грн.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з наданої платіжної інструкції від 18.03.2024 року, за подання даного позову до суду, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2422,20 грн., а тому, на підставі ст. 141 ЦПК України, вказані судові витрати підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф».
Представник позивача також просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача судові витрати на правову допомогу у розмірі 7 000 грн.
14.03.2024 року між адвокатом Бачинським О.М. та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» було укладено договір про надання правової допомоги №20240314-3.
Адвокатом Бачинським О.М. було надано орієнтовний розрахунок суми судових витрат по вказаній справі, які становлять 7000 грн.
Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст. 137 ЦПК України).
У відповідності до ч.1 ст. ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (далі - Закон), адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4 ч.1 ст. 1 Закону).
За приписами ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 30 Закону визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Верховний Суд у постанові від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц зазначив, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Позивачем не додано до матеріалів справи документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акт виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо), а тому суд позбавлений можливості оцінити об`єм виконаної роботи представника позивача та стягнути з відповідача витрати на правову допомогу, виходячи з чого, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні вимог в цій частині.
Крім того, представником позивача не надано суду платіжне доручення з відміткою банку, касовий чек або інший документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках цієї справи на суму 7000 грн., що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.
Керуючись ст.ст. 207, 509, 525, 526, 626, 628, 629, 634, 638, 1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 2, 12-13, 76-81, 133, 137, 141, 258-259, 263-265, 272, 280-284, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -
Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити частково.
В іншій частині позовну заяву залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Суддя М.Л. Пасечник