Провадження № 2-о/522/498/24
УХВАЛА

04 жовтня 2024 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Свячена Ю.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа на стороні заявника ОСОБА_2 про захист права власності,-

ВСТАНОВИВ:

30 вересня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 , зацікавлена особа на стороні заявника ОСОБА_2 про захист права власності.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

Під час реалізації права на пред`явлення позову перед судом постають ряд цивільних процесуальних обов`язків, які він повинен реалізувати залежно від того, які підстави будуть встановлені на стадії відкриття позовного провадження. Одним з таких обов`язків виступає обов`язок суду відмовити у відкритті провадження по справі, якщо будуть встановлені судом підстави для цього.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Законодавець прямо визначив для суду порядок дій, направлених на визначення допустимості позову: «за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі згідно ч. 1 ст. 187 ЦПК України.

Заявниця просить суд заборонити любі дії з її нерухомістю шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 . Однак, арешт майна це процес, у якому майно особи передається під охорону державі або її уповноваженому представнику за рішенням суду, виконавчої служби, нотаріуса. В Україні арешт майна регулюється Цивільним процесуальним кодексом України, Кримінальним кодексом України та Кримінально-процесуальним кодексом України. Арешт майна є правовим механізмом, який використовується для забезпечення інтересів держави або третіх осіб, наприклад, кредиторів або жертв злочину. Метою накладення арешту є перешкодити власнику розпорядитися майном або передати його іншій особі, оскільки це може завдати шкоди інтересам держави або третіх осіб. Арешт майна є виключною мірою, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, що в даному випадку свого підтвердження не знайшло.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Тобто, у даному випадку предмет спору відсутній.

Крім того, заявниця при подачі заяви посилається на окреме провадження, однак, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про:

1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи;

1-1) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх;

2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності;

3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою;

4) усиновлення;

5) встановлення фактів, що мають юридичне значення;

6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі;

7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність;

8) визнання спадщини відумерлою;

9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку;

10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу;

11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб;

12) розкриття професійної таємниці на ринках капіталу та організованих товарних ринках.

Заява щодо накладення арешту на власне майно до зазначеного переліку не входить.

За ч. 6, 7 ст. 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвалу про повернення позовної заяви може бути оскаржено. Копія позовної заяви залишається в суді, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Зважаючи на викладене, заява підлягає поверненню.

Керуючись вимогами ст. 13, 14, п. 7 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа на стороні заявника ОСОБА_2 про захист права власності повернути заявникові.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Суддя Ю. Б. Свячена