21.10.2024
Справа № 649/1469/24
6/469/49/24
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2024 року с-ще Березанка
Березанський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Гапоненко Н.О., за участю секретаря судового засідання Якубець С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляк Валерія Миколайовича про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-юридичної особи, -
в с т а н о в и в:
Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за боржником зареєстровано нерухоме майно - нежитлова будівля, торгівельний центр, об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 .
У межах суми боргу приватним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на майно боржника СТОВ Маяк, з метою встановлення майнового стану боржника та складання постанови про опис та арешт майна приватним виконавцем неодноразово здійснювався виїзд за адресою місцезнаходження майна, але будівля зачинена на замок та увійти до неї було неможливо, про що складено акт. Пояснень з приводу невиконання вимог виконавчого документа та невиконання вимог щодо подання декларації про доходи та майно, боржником не надано. Таким чином вищезазначені обставини суттєво перешкоджають та унеможливлюють повне та фактичне виконання рішення Господарського суду Миколаївської області.
У судове засідання приватний виконавець Притуляк В.М. не з"явився, надав заяву про розгляд подання без його участі.
Того ж дня приватним виконавцем Притуляком В.М. винесено постанову про арешт усього майна боржника СТОВ "Маяк" у межах суми боргу з урахуванням винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження.
Відповідно до наданих копій супровідних листів та списку згрупованих відправлень з квитанцією від 30 листопада 2022 року, зазначені документи направлені боржнику СТОВ Маяк; доказів отримання поштових відправлень боржником суду не надано.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 16 жовтня 2024 року, СТОВ Маяк є власником нежитлової будівлі, торгівельного центру, об`єкта нежитлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 .
З метою опису вказаного майна 23 серпня 2024 року та 13 вересня 2024 року приватним виконавцем здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , але будівля була замкнена і потрапити до неї було неможливо, боржником доступу до майна не надано, про що складено відповідні акти приватного виконавця.
За змістом цих актів, боржник, стягувач, поняті та інші особи до проведення виконавчих дій з опису майна не залучались.
16 жовтня 2024 року приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.
Згідно із ч.1 ст.439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця (ч.2 ст.439 ЦПК України).
Відповідно до пункту 4 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.
Пунктом 12 частини 3 статті 18 Закону передбачено право виконавця на звернення до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.
Відповідно до ст.48 Закону стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця.
Отже, як вбачається з аналізу ст. 48 Закону та ст.439 ЦПК України, умовами примусового проникнення до житла боржника чи іншого приміщення для опису та арешту майна, яке там знаходиться, є неможливість виконання рішення в інший спосіб.
Рішення суду про проникнення до житла чи іншого приміщення боржника має бути вмотивованим.

Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що виконавець вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого приміщення боржника, проте це не дало результатів.

Звертаючись до суду із поданням, виконавцю слід довести, що майно належить боржнику або він має право користування ним, що боржник достовірно знає про наявність виконавчого провадження та повідомлявся про намір виконавця вчинити виконавчі дії з опису та арешту майна, але чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до майна у відведений для нього час вчинення виконавчих дій.

Виконавець не надав жодних доказів на підтвердження тих обставин, що боржник повідомлений належним чином про відкриття 28 листопада 2022 року виконавчого провадження про стягнення з нього в примусовому порядку грошових коштів, перебування виконавчого документа на виконанні у приватного виконавця та про вчинення виконавчих дій в рамках зазначеного виконавчого провадження, зокрема, підтверджень отримання боржником постанов про відкриття виконавчого провадження та арешт майна, викликів, інших повідомлень.

Відсутні також і дані про неможливість виконання судового рішення у інший спосіб, а винесення виконавцем постанови про арешт коштів боржника після складення актів про неможливість проникнення до нерухомого майна боржника та через два роки після відкриття виконавчого провадження лише підтверджують висновки суду про недоведеність виконавцем неможливості виконання судового рішення у інший спосіб.

Окрім того, не надані будь-які докази на підтвердження того, що боржник перешкоджає примусовому виконанню рішення суду приватним виконавцем, зокрема, що боржникові було відомо про проведення виконавцем 23 серпня та 13 вересня 2024 року опису майна боржника за зазначеною у поданні адресою та що уповноважені особи боржника після отримання відповідної вимоги виконавця відмовили у наданні доступу до будівлі.

Тому підстав для задоволення подання суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 439, 258-261ЦПК України, суд

постановив :

У задоволенні подання відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом п"ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту ухвали 21 жовтня 2024 року.

Суддя: