ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 759/5914/22

провадження № 61-8957св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Кредо»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Кредо» на заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 листопада 2022 року у складі судді Бабич Н. Д. та постанову Київського апеляційного суду від 20 травня 2024 року у складі колегії суддів: Стрижеуса А. М., Поливач Л. Д., Шкоріної О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Кредо» (далі -

ТОВ «ФК «Інвест Кредо») про захист прав споживачів, про зобов`язання провести обов`язкову реструктуризацію за кредитним договором в іноземній валюті.

Позовну заяву мотивовано тим, що 13 грудня 2007 року між нею та

ВАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір про надання кредитної лінії на суму 250 000 доларів США.

В той же день, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між майновим поручителем позивачки ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк» був укладений іпотечний договір, на умовах якого ОСОБА_2 передав в іпотеку банку квартиру

АДРЕСА_1 . У подальшому первісний кредитор відступив право вимоги по кредитному договору ПАТ «Дельта Банк», а ПАТ «Дельта Банк» передало право вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Інвест-Кредо».

Починаючи з моменту укладення кредитного договору по день подання позову позивачканамагалася належним чином виконувати умови кредитного договору.

В період з 2007 року по день подання позову, позивачка сплатила банку близько 292 728,55 доларів США, з них на погашення тіла кредиту пішло 187 259 доларів США, на погашення відсотків - 105 469,55 доларів США.

Вказувала, що 13 квітня 2021 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», який вступив в силу 23 квітня 2021 року. Відповідно до цього Закону позичальник отримала право на проведення реструктуризації кредиту в іноземній валюті.

22 липня 2021 року позивачка відповідно до вказаного Закону направила відповідачу заяву про проведення реструктуризації. Відповідач отримав вказаний лист, проте відповіді не надав, реструктуризації проведено не було.

На підставі вище наведеного, позивачка просила зобов`язати відповідача виконати реструктуризацію заборгованості за кредитним договором від 13 грудня

2007 року відповідно до положень пункту 7 розділу IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування».

Короткий зміст ухвалених у справі судових рішень

Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 09 листопада 2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 20 травня 2024 року, позов ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано ТОВ «ФК «Інвест Кредо» провести реструктуризацію заборгованості за кредитним договором від 13 грудня 2007 року №2709/1207/88-538, укладеним з ОСОБА_1 в порядку, передбаченому пунктом 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», встановивши за результатами проведення реструктуризації на позичальника ОСОБА_1 вичерпний перелік зобов`язань перед кредитором щодо сплати кредиту в розмірі суми боргу, що встановлена в порядку абз. 10) пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».

Судові рішення мотивовані тим, що зобов`язання позивачки за кредитним договором від 13 грудня 2007 року відповідають зазначеним у пункті 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» критеріям та підлягають реструктуризації. Відповідач не надав доказів на спростування доводів заявника щодо наявності передбачених Законом підстав для проведення реструктуризації.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справи

У касаційній скарзі ТОВ «ФК «Інвест Кредо» просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що відповідач не мав обов`язку проводити реструктуризацію, адже позивачка не надала повної інформації щодо майнового стану членів сім`ї та майнового поручителя в заяві про реструктуризацію

від 21 липня 2021 року. Листи відповідача про надання додаткової, деталізованої інформації позивачка не отримала.

Зазначене підтверджує, що квартира АДРЕСА_1 не є постійним місцем проживання позивачки та членів її сім`ї, що свідчить про наявність іншого житла та відсутність умов для проведення реструктуризації на яку посилається позивачка.

Зазначає, що наявні в матеріалах справи інформаційні довідки від 22 липня

2021 року не є достовірними доказами у розумінні статті 79 ЦПК України та не є належними доказами з урахуванням статті 77 ЦПК України.

На підставі вищевказаних довідок неможливо встановити розширену інформацію щодо членів сім`ї позивачки та майнового поручителя щодо належного їм майна, адже якщо у позивача чи іпотекодавця наявне інше майно, то підстав для проведення реструктуризації відсутні.

Звертає увагу, що судами не було взято до уваги обставин майнового стану поручителя та можливе ним навмисне погіршення майнового стану.

Зазначає, що кредит був наданий на неспоживчі цілі.

Вказує, що суд помилково відніс цю справу до малозначних, з огляду на розмір заборгованості, що підлягає реструктуризації.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 04 липня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Відзив на касаційну скаргу

У серпні 2024 року від позивачки надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому вона посилається на необґрунтованість доводів скарги та законність ухвалених у справі судових рішень.

Встановлені судами фактичні обставини справи

13 грудня 2007 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» було укладено кредитний договір про надання кредитної лінії на суму 250 000,00 доларів США.

В той же день, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між майновим поручителем позивача ОСОБА_2 та

ВАТ «Сведбанк» був укладений іпотечний договір, на умовах якого ОСОБА_2 передав в іпотеку банку квартиру

АДРЕСА_1 .

25 травня 2012 року між ВАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір про відступлення прав вимоги відповідно до якого новим кредитором за кредитним та іпотечним договорами є ПАТ «Дельта Банк».

27 липня 2020 року ПАТ «Дельта Банк» відступило право вимоги за кредитним та іпотечним договорами від 13 грудня 2007 року на користь ТОВ «ФК «Інвест Кредо».

22 липня 2021 року з метою реструктуризації кредиту на підставі пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» позивачка на адресу ТОВ «ФК «Інвест Кредо» направила заяву про проведення реструктуризації з доданими документами.

29 липня 2021 року конверт з заявою та усіма додатками був отриманий

ТОВ «ФК «Інвест Кредо», однак реструктуризацію проведено не було.

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у власності позивачки, майнового поручителя та членів їх сім`ї відсутнє інше майно, окрім квартири, яка є предметом іпотеки.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги

та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Предметом справи, що переглядається, є зобов`язання відповідача ТОВ «ФК «Інвест Кредо» провести реструктуризацію зобов`язань позивачки ОСОБА_1 як позичальника за кредитним договором від 13 грудня 2007 року № 166-05-И у порядку та на умовах, встановлених Законом України «Про споживче кредитування», відповідно до поданої нею заяви від 22 липня 2021 року.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про споживче кредитування» метою цього Закону є захист прав та законних інтересів споживачів і кредитодавців, створення належного конкурентного середовища на ринках фінансових послуг та підвищення довіри до нього, забезпечення сприятливих умов для розвитку економіки України, гармонізація законодавства України із законодавством Європейського Союзу та міжнародними стандартами.

Стаття 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.

13 квітня 2021 року Верховною Радою України прийнято Закон «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-IX, який набрав законної сили 23 квітня 2021 року (далі - Закон № 1381-IX).

Цим законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», а саме Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 7.

Відповідно до підпунктів 1-2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 01 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 01 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після

01 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 01 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації; виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду (далі - житлове нерухоме майно), або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України.

Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов:

- предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі);

- предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі).

Підпунктом 3 пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків, зокрема, у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі.

Відповідно до підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» у заяві про проведення реструктуризації зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника; найменування кредитодавця (повне або скорочене); інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява; інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника); інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса); інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя; документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя).

Закон України «Про споживче кредитування» визначає вичерпний перелік обставин, при яких кредитор має право відмовити у реструктуризації за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» критеріям (незалежно від дати укладення договору), та підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника:

- у разі пропуску позичальником строків, на подачу заяви, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим законом (абзац 7 підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»);

- у разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у підпункті 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом (абзац

9 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»).

Заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації.

У разі якщо заявник не зазначив у заяві про проведення реструктуризації об`єкт нерухомого майна, віднесений до об`єктів житлового фонду, що на момент підписання заяви належав на праві власності позичальнику (особі, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майновому поручителю, або заявник зазначив недостовірну інформацію про зареєстроване на момент підписання заяви місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, або заявник зазначив недостовірну інформацію про фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, то в разі встановлення однієї з цих обставин судом або в разі підтвердження однієї з таких обставин наявними у кредитора офіційними документами (виданими суб`єктами, уповноваженими відповідно до закону видавати такі документи), це є підставою для відмови у проведенні передбаченої цим пунктом реструктуризації.

Як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, 22 липня

2021 року ОСОБА_1 надіслала на адресу ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» рекомендованим листом з повідомленням про вручення заяву про проведення реструктуризації кредиту, наданого в іноземній валюті, до якої додала, зокрема: паспорт, індивідуальний податковий номер позичальника ОСОБА_1 , довідку про доходи ОСОБА_1 , паспорт, індивідуальний податковий номер на майнового поручителя ОСОБА_2 , довідку про зареєстрованих осіб за місцем предмета іпотеки, виписку з реєстру права власності на позичальника

ОСОБА_1 , виписку з реєстру права власності на майнового поручителя

ОСОБА_2 , виписки з реєстру права власності на членів сім`ї ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Відповідач отримав заяву разом із додатками 29 липня 2021 року, про що свідчить відмітка працівників пошти про вручення адресату поштового відправлення.

Тобто заява ОСОБА_1 про реструктуризацію подана в межах трьох місяців з дня набрання чинності пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», а у вказаному листі вказано усі обов`язкові реквізити, визначені підпунктом 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідач не заперечував факту отримання заяви позивача про проведення реструктуризації кредиту, наданого в іноземній валюті.

Доводи касаційної скарги про те, що позивачка не отримала листа кредитора про уточнення даних та надання додаткових доказів не свідчить про відсутність підстав для проведення реструктуризації.

Звертаючись до суду із позовом, позивачка зазначала, що вона належним чином виконувала умови кредитного договору та станом на 01 січня 2014 року у неї була відсутня прострочена заборгованість за кредитним договором, станом на день подання заяви про реструктуризацію перед кредитором було наявне прострочене грошове зобов`язання, що відповідачем у судах попередніх інстанцій не заперечувалось та не доведено зворотного.

Доказів наявності у власності ОСОБА_1 (позичальника за кредитними договором) або у ОСОБА_2 (майнового поручителя) іншого житлового нерухомого майна, крім квартири

АДРЕСА_1 , яка передана в іпотеку кредитору, суду не надано.

У матеріалах справи відсутні докази наявності на дату підписання заяви про реструктуризацію у власності позивачки або майнового поручителя інших об`єктів нерухомого майна, віднесених до об`єктів житлового фонду.

Таким чином, установивши, що станом на 01 січня 2014 року прострочена заборгованість за кредитним договором від 13 грудня 2007 року відсутня, станом на 23 квітня 2021 року (дата набрання чинності Закону № 1381-IX) перед кредитором наявне прострочене грошове зобов`язання, виконання зобов`язань за договором забезпечено іпотекою - квартирою, віднесеною до об`єктів житлового фонду, яке не перевищує 140 кв. м, яка використовується як місце постійного проживання позичальника та майнового поручителя, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про те, що зобов`язання, передбачені кредитним договором від 13 грудня 2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та

ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Інвест-Кредо», підлягають реструктуризації.

За наведених обставин, за змістом пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» у ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» не було передбачених законом підстав для відмови ОСОБА_1 у здійсненні реструктуризації заборгованості за кредитним договором.

Суд апеляційної інстанції правильно відхилив доводи відповідача про те, що позивачка не надала розширеної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця, оскільки таке спростовується описом вкладень до поштового конверту (а. с. 51, т. 1). У процесі розгляду справи позивачка довела належними та допустимими доказами, що ні у неї, ні у членів її сім`ї жодної нерухомості, окрім предмета іпотеки, у власності немає. Відповідач такі докази не спростував.

Посилання у касаційній скарзі на те, що кредит був наданий на неспоживчі цілі є помилковим.

Відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» споживчий кредит (кредит) - це грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Як вбачається із змісту кредитного договору, сторони домовились, що кредитні кошти призначаються на споживчі цілі (пункт 1. 4). При цьому кредитор не довів, що кредитні кошти витрачені позичальником для задоволення потреб, пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

З викладеного слідує, що кредитний договір є споживчим, а тому на спірні правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про споживче кредитування».

Доводи касаційної скарги про порушення судами норм процесуального права не можуть бути підставою для скасування судових рішень.

Так, у касаційній скарзі ТОВ «ФК «Інвест Кредо» посилається на те, що суд першої інстанції помилково відніс справу до малозначних, однак такі доводи є помилковими, оскільки з ухвали Святошинського районного суду м. Києва

від 01 липня 2022 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження слідує, що суд не відносив цю справу до малозначних (а. с. 69, т. 1).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя,

у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності

від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ,

від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Кредо» залишити без задоволення.

Заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 листопада 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара

Є. В. Синельников