Дата документу 18.10.2024 Справа № 331/433/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 331/433/24 Головуючий у І інстанції: Жукова О.Є.
Провадження № 22-з/807/152/24 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
18 жовтня 2024 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючої Кочеткової І.В.,
суддів: Гончар М.С., Полякова О.З.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Ковтуна Владислав Ігорович про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, Комунального ремонтно-будівельного підприємства «ЗЕЛЕНБУД», Управління з питань екологічної безпеки Запорізької міської ради, третя особа: Запорізьке комунальне підприємство електротранспорту «Запоріжелектротранс», про відшкодування збитків,
У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, в якому просила стягнути з відповідача на її користь завдані збитки у розмірі 63 882,96 грн., понесені судові витрати.
В обґрунтування позову зазначено, що 07.07.2023 о 19.10 год. на перехресті вулиць Поштова та Українська впало дерево на контактну мережу, яка перебуває на балансі підприємства «Запоріжелектротранс». В подальшому обірваний дріт впав на автомобіль Nissan Maxima, д.р.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , що призвело до пошкодження транспортного засобу. Про зазначену подію було повідомлено на лінію 102 та відповідне повідомлення було зареєстроване за № ЄО 5325 від 07.07.2023. Вказаною подією ОСОБА_1 завдано збитки у розмірі 63 882, 96 грн., що підтверджується Звітом про оцінку розміру матеріального збитку, завданої власнику КТЗ від 24.10.2023 № 13-09-23.
Вважає, що відшкодувати завдані ОСОБА_1 збитки повинна саме районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району, яка є балансоутримувачем багаторічних насаджень (дерев) на перехресті вулиць Поштова та Українська в м. Запоріжжя.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2024 року відмовлено у задоволенні позову.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Ковтун В.І., подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 11 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Ковтун В.І., задоволено частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2024 року в цій справі в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району скасовано та прийнято в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 до Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району про відшкодування збитків задоволено.

Стягнуто з Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району на користь ОСОБА_1 завдані збитки у розмірі 63 882,96 грн.

Стягнуто з Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району на користь ОСОБА_1 витрати на проведення оцінки у розмірі 3 500 грн.

Стягнуто з Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3028 грн.

В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19 липня 2024 року залишено без змін.

15 жовтня 2024 року до апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Ковтуна В.І. про ухвалення додаткового рішення про стягнення з Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району витрат на правову допомогу в розмірі 31 700 грн.

В обґрунтування заяви зазначено, що заявниця була змушена звернутися за допомогою адвоката, вказана сума гонорару є співмірною з ринковими цінами на адвокатські послуги у м. Запоріжжя.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення заяви з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 133 ЦПК України до судових витрат віднесені і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 частини першої статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату гонорару адвокату, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а також з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2022 року у справі № 706/199/22 (провадження № 61-9325ск22).

В обґрунтування витрат на правничу допомогу представник заявник надав копію акту виконаних робіт №БН до договору правничої допомоги від 11.07.2023, укладеного 14 жовтня 2-024 року між ОСОБА_1 та Адвокатським обєднанням «Біленко, Балковий та партнери», за умовами якого загальна вартість виконаних робіт становить 31 700 грн., а саме: первинна усна консультація вартістю 600 грн.; складання та надіслання вимоги-претензії - 1500 грн., складання адвокатських запитів до РДА по Жовтневому району, екологічної безпеки, КП «Запоріжелектротранс» ,ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» та Запорізький гідрометеорологічний центр - 7 500 грн.; підготовка позовної заяви із пакетом документів та надіслання її до суду - 5 000 грн.; складання відповіді на відзив у суді першої інстанції - 2 000 грн.; консультація перед поданням апеляційної скарги на рішення суду - 600 грн.; підготовка апеляційної скарги - 5 000 грн.; складання відповіді на відзив на апеляційну скаргу - 2 000 грн., участь адвоката у судових засіданнях по справі № 331/433/24 які відбулись 04.04.2024, 22.05.2024, 19.07.2024 - 7 500 грн.

Враховуючи обсяг виконаних адвокатом робіт, часткове задоволення позову, взявши до уваги малозначність справи, враховуючи принцип розумності та співмірності, колегія суддів доходить висновку про доцільність відшкодування витрат, понесених позивачем на правову допомогу під час розгляду справи в судах, у розмірі 6 400 грн, оскільки докази фактично понесених витрат саме в заявленому розмірі не є неминучими, отже, відсутні підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу саме у визначеному адвокатом відповідача розмірі.

При цьому колегія суддів вважає, що стягнення витрат на правову допомогу в такому розмірі забезпечуватиме баланс рівноваги між інтересами сторін у справі, відповідатиме принципу розумності та співмірності, визначеного як одним з основних критеріїв стягнення таких витрат.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе частково задовольнити заяву представника відповідача у цій справі та ухвалити додаткове рішення про відшкодування судових витрат, а саме - витрат на правову допомогу, яких відповідач зазнала під час розгляду справи в судах , в сумі 6 400 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 270, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Ковтуна Владислав Ігорович про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Прийняти у цій справі додаткову постанову про стягнення витрат на правову допомогу.

Стягнути з Районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу у цій справі в розмірі 6 400 ( шість тисяч чотириста гривень) гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуюча І.В. Кочеткова

Суддів М.С. Гончар

О.З. Поляков