ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м.Суми

Справа №950/3604/23

Номер провадження 22-ц/816/1209/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал банк»

на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 20 лютого 2024 року у складі судді Косолапа В.М., ухваленого в м. Лебедин Сумської області, повний текст якого виготовлено 20 лютого 2024 року,

в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року Акціонерне товариство «Універсал банк» (далі по тексту - АТ «Універсал банк») звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 07 жовтня 2020 року між банком та ОСОБА_1 , шляхом підписання анкети-заяви, укладено договір про надання банківських послуг «Мonobank». Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. АТ «Універсал банк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі та надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Разом з цим, у ОСОБА_1 , у зв`язку із порушенням умов договору про надання банківських послуг від 07 жовтня 2020 року, станом на 08 жовтня 2023 року виникла заборгованість в розмірі 13298 грн 03 коп., яка являє собою загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту), яку позивач і просить стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 20 лютого 2024 року позов АТ «Універсал банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «monobank» від 07 жовтня 2020 року станом на 08 лютого 2024 року в розмірі 318 грн 50 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал банк» судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 81 грн 41 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду, АТ «Універсал банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та неправильне застосування норм процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було досліджено механізму отримання банківських послуг проекту Monobank, а також процедуру ознайомлення споживача з умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, тарифами, таблицями розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту. Наголошує на тому, що на момент підписання анкети-заяви від 07 жовтня 2020 року, відповідач був належним чином ознайомлений з умовами та правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту.

Вказує на те, що укладений з відповідачем договір про надання кредиту в електронній формі відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», а відсутність підпису відповідача на паперовому екземплярі умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», тарифів з картою Monobank, таблиці обчислення вартості кредиту та паспорті споживчого кредиту «Карта monobank» не свідчить про його не укладення.

Зазначає, що суд першої інстанції не був позбавлений можливості ознайомитися на актуальними умовами та правилами баку, які знаходяться в публічному доступі, а тому відповідно до ч. 9 ст. 83 ЦПК України немає необхідності подавати такий доказ в паперовому вигляді до матеріалів справи.

Крім того, звертає увагу на не подання відповідачем контррозрахунку заборгованості, а також докази на спростування правильності наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором.

Відповідачем в установлений апеляційним судом строк відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що витяг з умов і правил обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank, Витяг з тарифів чорної картки monobank та паспорт споживчого кредиту, де містяться відсотки за кредитом та які додані до позовної заяви, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного сторонами 07 жовтня 2020 шляхом підписання анкети-заяви.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов до висновку, що сума заборгованості яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 повинна бути розрахована з урахуванням нарахованих позивачем відсотків (шляхом їх виключення із загальної суми заборгованості) та становить 318,50 грн. (13184,00 10181,50 2684).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 07 жовтня 2020 року між ОСОБА_1 та АТ «Універсал банк» укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг (monobank), відповідно до умов якого АТ «Універсал банк» відкрив позивачу поточний рахунок у гривні. Підписавши анкету-заяву відповідач погодився, що ця анкета разом з умовами і правилами надання обслуговування в АТ «Універсал банк», тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, які він отримав в мобільному додатку, складають договір про надання банківських послуг. Крім того, відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватись для вчинення правочинів та платіжних операцій. Визнав, що УЕП є аналогом власноручного підпису (а.с. 10).

Також, до анкети-заяви додано умови і правила обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank; інформацію щодо «Чорної картки monobank»; паспорт споживчого кредиту «Чорної картки monobank», які не містять підписів відповідача (а.с. 11-28).

Згідно з довідкою про наявність рахунку, ОСОБА_1 було відкрито рахунок № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) та видано «Чорну картку» з терміном дії до 09/24 (а.с. 72).

Відповідно до довідки про розмір встановлення кредитного ліміту, 07 жовтня 2020 року ОСОБА_1 було встановлено кредитний ліміт в розмірі 1200 грн 00 коп., який в подальшому було збільшено, в тому числі до 15700 грн 00 коп. 19 грудня 2023 року, а 07 лютого 2024 року зменшено до 13200 грн 00 коп. (а.с. 74 зворот. стор.).

Згідно з випискою про рух коштів по картці, ОСОБА_1 користувався наданим кредитом шляхом здійснення розрахунків у магазинах, поповнення рахунків мобільних операторів зв`язку тощо (а.с. 62-71).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку за договором № б/н від 07 жовтня 2020 року станом на 08 лютого 2024 року заборгованість відповідача складає 10500 грн 00 коп., яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) (а.с. 59-62).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює сторона яка кредитує (в даному випадку АТ «Універсал банк»).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно зі статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, у якому сторонами погоджується розмірі кредиту, розмір відсоткової ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості, та інші умови.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Додані ж банком до позову умови і правила надання банківських послуг, тарифи, таблиця обчислення вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту, в яких визначені умови кредитування, не є складовою укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки не підписані відповідачем.

При цьому, відповідно до визначень, що містяться в ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (на який посилається позивач в апеляційній скарзі): електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

За положеннями ст. 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Проте, надані позивачем умови і правила надання банківських послуг, тарифи, таблиця обчислення вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту, не підписані відповідачем відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». До того ж, долучені позивачем до матеріалів справи умови та правила обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank, були затверджені протоколом Правління №46 від 24 листопада 2021 року та набули чинності з 27 листопада 2021 року, тоді як договір з позивачем було укладено 07 жовтня 2020 року.

Доказів, протилежного, відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, банком надано не було.

При цьому, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вказані позивачем правила та умови кредитування не є складовою кредитного договору від 07 жовтня 2020 року, укладеного шляхом підписання анкети-заяви.

Доводи позивача про те, що умови та правила обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank знаходяться в публічному доступі та суд не був позбавлений можливості ознайомитися з чинною їх редакцією не заслуговує на увагу, адже обов`язок подання доказів покладено саме на сторін. Збирання доказів не є обов`язком суду.

Частиною 9 статті 83 ЦПК України, на яку посилається позивач, визначено, що копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Тобто дана норма не звільняє позивача від обов`язку подання суду в паперовій формі доказів, які є в публічному доступі.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що позивач просить стягнути заборгованість по тілу кредиту, однак з наданого розрахунку заборгованості за договором вбачається, що нараховані відсотки банком були включені в заборгованість за тілом кредиту, що прямо порушує вимоги ст.ст. 1048, 1049 ЦК України.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що нараховані банком відсотки, списані за рахунок тіла кредиту, стягненню з відповідача не підлягають.

За встановлених обставин, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал банк» залишити без задоволення.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 20 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов