Справа 556/2469/24
Номер провадження 2/556/630/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2024. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Котик Л.О.,

при секретарі - Соловей Г.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в селищі Володимирець в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 04 грудня 1983 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 .

У 1985 році ОСОБА_3 почав будувати житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 . Забудовником земельної ділянки згідно документації був спадкодавець - ОСОБА_3 Будівництво будинку з надвірними будівлями проводилось у відповідності до вимог закону, а саме, на відведеній для цього спадкодавцю земельній ділянці, яка була виділена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Пізніше вказана земельна ділянка була передана спадкодавцю в приватну власність згідно витягу з рішення Володимирецької селищної ради Рівненської області від 18.01.2007 року №201 «Про передачу безоплатно в приватну власність земельних ділянок».

Будівництво будинку розпочате на підставі дозволу №59 на право виконання будівельних робіт та будівельного паспорта.

Житловий будинок був добудований у 1986 році, а отже є спільним майном подружжя відповідно до ст.22 КпШС, норми якого були чинними на час будівництва будинку.

Отже, незважаючи, що титульним власником будинку є спадкодавець, 1/2 частина будинку належить позивачу як частка у спільному майні подружжя.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Як дружина спадкодавця позивачка є спадкоємцем І черги за законом, та у встановлений законом шестимісячний строк прийняла спадщину, оскільки проживала із спадкодавцем на час смерті.

На даний час, будівництво будинку є завершеним, однак він не потребує введення в експлуатацію, оскільки побудований до 05.08.1992 року Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

На території смт.Володимирець погосподарський облік не вівся, а тому надати виписку з погосподарської книги неможливо. А щодо посвідчення речового права на земельну ділянку, то спадкодавець не завершив процес приватизації земельної ділянки, не зареєстрував своє право власності на земельну ділянку, відповідно державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯД №246639 без дати, а вказана земельна ділянка відсутня в Державному земельному кадастрі та реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Тобто, немає можливості зареєструвати право власності ні на житловий будинок, ні на земельну ділянку на спадкодавця.

Відповідно нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. При цьому позивачу роз`яснено право звернення до суду з позовом про визнання права власності на вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку.

Тому ОСОБА_1 змушена з даним позовом звернутись до суду.

Вказаний позов надійшов до Володимирецького районного суду Рівненської області 22.08.2024.

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 11.09.2024 у даній справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

В підготовче судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, надали заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Належним чином повідомлена відповідачка у підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає.

Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 .

Факт перебування у шлюбі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, серії НОМЕР_2 .

В 1985 році спадкодавець почав будувати житловий будинок з надвірними будівлями за адресою АДРЕСА_1 . Забудовником земельної ділянки згідно документації був спадкодавець - ОСОБА_3

Будівництво будинку з надвірними будівлями проводилось у відповідності до вимог закону, а саме, на відведеній для цього спадкодавцю земельній ділянці, яка була виділена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Володимирецької селищної ради народних депутатів Ровенської області №11 «Про виділення земельної ділянки в безстрокове користування під будівництво житлового будинку на праві особистої приватної власності в смт.Володимирець громадянину ОСОБА_3 » від 25.01.1985.

Згідно витягу з рішення Володимирецької селищної ради Рівненської області від 18.01.2007 року №201 «Про передачу безоплатно в приватну власність земельних ділянок», земельна ділянка по АДРЕСА_1 була передана спадкодавцю в приватну власність.

Будівництво будинку було розпочате на підставі дозволу №59 на право виконання будівельних робіт від 25 січня 1988 року та будівельного паспорта від 1985 року.

Як спадкоємець першої черги за законом у встановлений законом шестимісячний строк позивач прийняла спадщину, оскільки проживала із спадкодавцем на час смерті, що підтверджується довідкою Володимирецької селищної ради Рівненської області №1278 від 02.08.2023.

Відповідно до довідки Володимирецької державної нотаріальної контори №68/01-16 від 11.01.2024, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у Володимирецькій державній нотаріальній конторі Рівненської області, згідно даних зі Спадкового реєстру, спадкову справу не заведено.

Згідно ч.2 статті 1223 Цивільного кодексу України у разі відсутності

заповіту право на спадкування мають спадкоємці за законом відповідно до

встановленої Кодексом черговості. Заповіт відсутній.

Відповідно до роз`яснення №69/01-16 від 11.01.2024 року, виданого державним нотаріусом Володимирецької державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_3 , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

А як зазначено в ч.2 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Законом України «Про іпотеку» в ст.1 визначено, що об`єктом незавершеного будівництва є об`єкт будівництва, наякий видано дозвіл на будівництво, понесені витрати на йогоспорудження та не прийнятий в експлуатацію відповідно до законодавства.

Отже, завершеним вважається об`єкт, який прийнятий до експлуатації.

Згідно ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад,якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради(якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини, адже відповідно до ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в наслідок його смерті.

Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Як зазначено в статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Разом з тим, відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно пункту 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

З урахуванням викладеного, житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , наділені ознаками нерухомої речі та майна, як це вбачається зі змісту ст.ст.179,181,185,190 ЦК України, і в силу цього с об`єктом цивільних прав.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 280/4/18 вказав, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Отже, способом захисту прав та інтересів позивача у даному випадку є визнання за ним права власності на спірне нерухоме майно.

І оскільки позивачці було відмовлено у отриманні свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна - житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що в АДРЕСА_1 , через відсутність правовстановлюючого документа на це майно за спадкодавцем, тому її право підлягає поновленню у судовому порядку.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачка у встановленому порядку прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, до складу якої входять вищезазначений житловий будинок садибного типу з надвірними будівлями, а тому позовні вимоги слід задовольнити та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку як частку у спільному майні подружжя та на 1/2 частину будинку у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_3 , а всього визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 .

Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позов визнано відповідачем, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб.

А як в ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 177, 178, 346, 328, 1216, 1217, 1223, 1233, 1268, 1297 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7, Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", ст.ст. 4,6,8,10-13, 17-18, 30, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності на 1/2 частину житлового будинку як частку у спільному майні подружжя та на 1/2 частину будинку у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловіка ОСОБА_3 , а всього визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У відповідності до п.15.5) розділу Х111 Прикінцеві положення, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються до або через Володимирецький районний суд Рівненської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча: Котик Л.О.

Учасники провадження:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ;

Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ;