Провадження №: 2/336/1981/2024
РІШЕННЯ

іменем України

18 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Петренко Л.В., за участі секретаря судового засідання Нагорних О.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду, за правилами загального позовного провадження, цивільну справу ЄУН 336/3637/24 (провадження 2/336/1981/24) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про передачу майна, що не може використовуватися за призначенням, -

за участі:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

встановив:

17 квітня 2024 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про передачу майна, що не може використовуватися за призначенням, в якому просить зобов`язати ОСОБА_2 передати позивачу транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, модель CLK 200, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , рік випуску 2000, тип легковий - загальний легковий загальний купе В, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Визнати за позивачем право власності на транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, модель CLK 200, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , рік випуску 2000, тип легковий - загальний легковий загальний купе В, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 04.11.2021 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було винесено рішення (справа № 331/3878/21, провадження № 2/331/2146/2021) про відшкодування матеріальної шкоди у загальному розмірі 204430,00 грн, що складається з 199630,00 грн. матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, 2000,00 грн. витрат на послуги евакуатора, 2800,00 грн. витрат на послуги оцінки вартості матеріального збитку, а також стягнути із мене, ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2044,30 грн. Апеляційна скарга не подавалася та рішення набрало законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

При вирішенні спору суд врахував звіт № Т1 від 16.04.2021 про оцінку вартості матеріального збитку, нанесеного власнику колісного транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, модель CLK 200, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , рік випуску 2000, тип легковий - загальний легковий загальний купе В, реєстраційний номер НОМЕР_2 , за яким вартість матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого автомобіля складає 199630,00 грн., що є меншим за вартість відновлювального ремонту, та судом враховано думку ОСОБА_2 про фізичне знищення вказаного автомобіля.

Під час розгляду справи, він відмовився від отримання від ОСОБА_2 залишків транспортного засобу.

Згідно вказаного рішення він сплачує ОСОБА_2 вищевказані суми.

Після того як рішення суду набрало законної сили він звернувся до відповідача із проханням віддати йому транспортний засіб, який пошкоджено та який із її слів не придатний до експлуатації.

Відповідач відмовляється передати йому транспортний засіб, у зв`язку з чим він звернувся за захистом своїх прав до суду.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання. Роз`яснено учасникам справи право на подання зав по суті справи.

12 липня 2024 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що відповідач позовні вимоги не визнає, оскільки на момент подання позову у відповідача відсутнє спірне майно, а тому ОСОБА_2 є неналежним відповідачем у цьому спорі. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Відповідач у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про передачу майна, що не може використовуватися за призначенням просить відмовити.

В підтвердження обставин викладених в заяві по суті справи представником відповідача надано договір купівлі-продажу транспортного засобу від 27 липня 2023 року, документі, які підтверджують повноваження представника та докази направлення відзиву позивачу.

02 вересня 2024 року позивач подав до суду відповідь на відзив, де вказав, що відповідач не спростував його твердження та аргументи стосовно суті позовних вимог.

Відповідно до наданого ОСОБА_2 договору купівлі продажу транспортного засобу набувачем є її чоловік ОСОБА_3 , а тому він вважає що даний договір є спробою уникнути віддати йому транспортний засіб.

Щодо твердження не повного виконання рішення суду про відшкодування збитків. Згідно листа Центрального ВДВС у місті Запоріжжі Південно міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) він сумлінно виконую рішення суду, та станом на 20.08.2024 залишок боргу становить 154148,77 грн. Транспортний засіб йому потрібен для того, щоб швидше розрахуватися з ОСОБА_2 .

Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 вересня 2024 року закрито підготовче провадження на призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав наведених в позовній заяві.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2021 року у справі № 331/3878/21 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди в загальному розмірі 204430 гривень (двісті чотири тисячі чотириста тридцять грн), що складається з 199630 гривень матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля, 2000 гривень витрат на послуги евакуатора, 2800 гривень витрат на послуги оцінки вартості матеріального збитку. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2044,30 гривень (дві тисячі сорок чотири грн 30 коп).

При розгляді справи судом було встановлено, що на праві власності ОСОБА_2 належить автомобіль Mercedes Benz CLK 200, д.н. НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Зазначений автомобіль 11.08.2020 переданий відповідачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 для проведення кузовного ремонту.

Відповідачем 02.09.2020 під час проведення ремонтних робіт з використанням зварювального апарату відбулось загорання нижньої правої частини автомобіля, внаслідок чого транспортний засіб зазнав пошкоджень, що сторонами не заперечується.

Відповідно до Акту про пожежу від 02.09.2020, пожежа виникала 02.09.2021 о 14-06 годині в легковому автомобілі Mercedes Benz CLK 200, д.н. НОМЕР_2 за адресою: м.Запоріжжя, вул. Сєдова,7 в моторному відсіку. Пожежею знищено моторний відсік, салон, лакофарбове покриття 2 квадратних метри.

Згідно із Звітом про причину виникнення пожежі 02.09.2021 в легковому автомобілі Mercedes Benz CLK 200, д.н. НОМЕР_2 за адресою: м. Запоріжжя, вул.Сєдова,7, складеному провідним інспектором відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Запорізького міськрайонного управління ГУ ДСНС України у Запорізькій області, ймовірною причиною пожежі стало порушення правил пожежної безпеки при проведені електрозварювальних робіт.

Відповідно до Звіту № Т1 про оцінку вартості матеріального збитку, нанесеного власникові колісного транспортного засобу Mercedes Benz CLK 200, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику пошкодженого автомобіля складає 199630 гривень.

Сторонами не заперечується, що автомобіль Mercedes Benz CLK 200, д.н. НОМЕР_2 зазнав пошкоджень в результаті пожару під час виконання ремонтних робіт, які проводились відповідачем.

Відповідач в судовому засіданні, при обговоренні питання про передачу йому майна після відшкодування збитків, повідомив суд про те, що автомобіль в поганому технічному стані, і він йому не потрібний.

Враховуючи, що відповідач не звертався до суду з заявою про вирішення питання передачі йому майна, що має певну цінність, крім того в судовому засіданні вказав про те, що автомобіль позивача йому не потрібний, а тому суд дане питання, з урахуванням принципу диспозитивності, не вирішував.

Зазначений висновок суду не є перешкодою для вирішення питання про передачу відповідачу майна, що має певну цінність після відшкодування ним заподіяної шкоди у подальшому, в тому числі шляхом звернення до суду.

ОСОБА_1 оскаржував рішення суду в апеляційному порядку.

Відповідно до постанови Запорізького апеляційного суду від 14 квітня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_4 - залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2021 року - залишено без змін.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2021 року у справі № 331/3878/21 набрало законної сили 14 квітня 2022 року.

17 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про передачу майна, що не може використовуватися за призначенням, тобто більш ніж через 2 роки.

ОСОБА_1 просить зобов`язати ОСОБА_2 передати позивачу транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, модель CLK 200, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , рік випуску 2000, тип легковий - загальний легковий загальний купе В, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Визнати за позивачем право власності на транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, модель CLK 200, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , рік випуску 2000, тип легковий - загальний легковий загальний купе В, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

При розгляді справи Жовтневим районним судом м. Запоріжжя станом на день ухвалення рішення, 04 листопада 2021 року, було встановлено, що на праві власності ОСОБА_2 належить автомобіль Mercedes Benz CLK 200, д.н. НОМЕР_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

З рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2021 року слідує, що відповідач в судовому засіданні, при обговоренні питання про передачу йому майна після відшкодування збитків, повідомив суд про те, що автомобіль в поганому технічному стані, і він йому не потрібний.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі- «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

Доктрина venire contra factum proprium базується на принципі добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Очевидно, що дії ОСОБА_1 , який при розгляді справи Жовтневим районним судом м. Запоріжжя відмовився від передачі йому майна після відшкодування збитків, повідомив суд про те, що автомобіль в поганому технічному стані, і він йому не потрібний, а згодом після спливу більш ніж двох років пред`являє позов про передачу майна, що не може використовуватися за призначенням, суперечить його попередній поведінці.

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 8102/23/001514 від 27 липня 2023 року укладеного між суб`єктом господарювання, що здійснює оптову/роздрібну торгівлю транспортним засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу, що перебуває на обліку в ГСЦ МВС за реєстраційним номером 8102 від 16 січня 2021 року Запорізька філія ТОВ «Прайм.Бро», який є комісіонером та діє відповідно до п. 8 постанови КМУ № 1388 від 07 вересня 1998 року, та на підставі укладеного з власником транспортного засобу договору комісії № 8102/23/001514 від 26 липня 2023 року (продавець) в особі відповідального ОСОБА_5 і ОСОБА_3 (покупець), уклали договір.

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб (який підпадає під визначення вживаного транспортного засобу відповідно до п. 189.3 ст. 189 Податкового кодексу України: марки MERCEDES-BENZ, модель CLK 200, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , рік випуску 2000, колір сірий, тип легковий - загальний легковий загальний купе В, реєстраційний номер НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , зареєстрований за власником 17 квітня 2019 року.

Згідно з п. 2.1 договору передача транспортного засобу продавцеві і прийняття його покупцем здійснюється після повної оплати вартості майна в момент підписання договору.

Покупець набуває право власності на транспортний засіб з моменту підписання сторонами договору купівлі-продажу.

Відповідно до п. 3.1 договору за домовленістю сторін ціна транспортного засобу склала 6101,00 грн.

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання (п. 9.1. договору).

Вказаний договір підписаний сторонами, що підтверджується п. 10 договору.

Доводи позивача, що відповідно до наданого ОСОБА_2 договору купівлі продажу транспортного засобу набувачем є її чоловік ОСОБА_3 , а тому він вважає що даний договір є спробою уникнути віддати йому транспортний засіб, є лише його припущенням. Наведені позивачем обставини не підтверджені жодними доказами.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Договір купівлі-продажу транспортного засобу № 8102/23/001514 від 27 липня 2023 року недійсним у встановленому законом порядку не визнаний.

На момент подання позову, 17 квітня 2024 року, у відповідача відсутнє спірне майно, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Доводи позивача про сумлінне виконання рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04 листопада 2021 року у справі № 331/3878/21 суд відхиляє, оскільки відповідно до листа Центрального ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) від 20 серпня 2024 року за № 106932/3 виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 331/3878/21 виданого Жовтневим районним судом м. Запоріжжя від 04 травня 2022 року, відкрито 10 травня 2022 року та станом на 20 серпня 2024 року залишок боргу становить 154148,77 грн. Рішення суду не виконано.

Позивач вказує, що транспортний засіб йому потрібен для того, щоб швидше розрахуватися з ОСОБА_2 , тобто це свідчить що рішення суду ОСОБА_1 не виконано.

Ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду (п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»).

Позивачем не надано доказів та не доведено відшкодування завданих відповідачу збитків, тому право вимоги щодо повернення залишків пошкодженого ним автомобіля є необґрунтованим.

Посилання позивача на постанову Верховного суду від 09 червня 2021року у справі № 766/13258/18 суд не враховує, оскільки в ній наведені інші фактичні обставини.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст.13 ч.1, 81 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що до теперішнього часу виплата завданої позивачем шкоди ОСОБА_2 не здійснена, у відповідача відсутнє спірне майно, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для передачі позивачу транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, модель CLK 200, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , рік випуску 2000, тип легковий - загальний легковий загальний купе В, реєстраційний номер НОМЕР_2 , як майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність.

Позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на транспортний засіб є похідними від позовних вимог про передачу позивачу транспортного засобу, а тому також не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, та те, що позивач не надав достатніх доказів, які б підтверджували позовні вимоги, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Щодо судових витрат

Позивач за подання позовної заяви сплатив судовий збір в розмірі 1996,30 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається судом на позивача.

Доказів понесення інших судових витрат, в матеріалах справи не має.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 7, 10-13, 19, 76-81, 89, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про передачу майна, що не може використовуватися за призначенням відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Дата складання повного судового рішення 18 жовтня 2024 року.

Суддя: