Справа № 936/1037/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

03 жовтня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Кожух О.А., Собослоя Г.Г.

за участю секретаря судового засідання: Савинець В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 27 вересня 2023 року, ухвалене головуючою суддею Софілканич О.А. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

У вересні 2023 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позов мотивує тим, що 02.11.2021 між ТзОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" (первісний кредитор) та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №420940203 на суму 16 000,00 гривень на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат клієнта.

Відповідно до Реєстру боржників №174 від 22.02.2022 до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" (первісний кредитор) та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №420940203.

20.10.2022 між ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та ТзОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників №2 від 06.03.2023 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022, ТзОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 30 585,87 гривень, з яких: 14 530, 22 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 055, 65 грн сума заборгованості за відсотками.

Оскільки, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за вказаним кредитним договорам у розмірі 30 585,87 грн, а тому позивач проси стягнути таку на його користь.

Рішенням Воловецького районного суду від 27 вересня 2023 року позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача кредитну заборгованість у розмірі 30 585,87 грн та 2 684 грн судового збору.

Суд мотивував своє рішення тим, що вказані кредитні договори були дійсно укладені, факт їх укладення відповідачем не заперечується, нарахування відсотків за користування кредитом та прострочення заборгованості здійснювалось у відповідності до умов кредитних договорів та чинного законодавства.

Відповідач взяті на себе кредитні зобов`язання не виконав, ухиляється від їх виконання, то внаслідок цього допустив прострочення у сумі 30 585,87 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. Вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення, яке є незаконним та необґрунтованим, судом неправильно досліджено обставини справи та рішення прийняте в порушення норм матеріального та процесуального права.

В своїх доводах посилається на те, що позивачем не доведено належними, достовірними та допустимими доказами факту отримання права вимоги від попередніх кредиторів. Ставить під сумнів договори факторингу, а відповідно й перехід права вимоги від 28.11.2018 укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та між ТОВ «Таліон Плюс», а також договір факторингу від 20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Вказує, що нові кредитори не повідомляли його про відступлення права вимоги за кредитним договором щодо стягнення кредитної заборгованості.

Вважає, що позивачем надано тільки проміжний договір та не додано копій оригіналів договорів факторингу, що дає підстави ставити під сумнів право вимоги кредитора щодо повернення кредитної заборгованості.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зазнача, що рішення суду першої інстанції є законне та обґрунтоване, порушень матеріального чи процесуального права немає.

Вважають, що розмір заборгованості за кредитними договорами є обґрунтований, апелянт укладаючи кредитні договори був ознайомлений з їх умовами, підписав їх власним електронним підписом.

Апелянт, розрахунки заборгованості належними та допустимими доказами не спростував, не надав власний розрахунок наявної заборгованості.

Щодо аргументів апелянта з приводу чинності договорів факторингу, то товариству після укладення відповідних договорів факторингу було передано всі документи щодо кредитних договорів, згідно яких позивач має право вимагати сплати заборгованості.

Неповідомлення боржника про зміну кредитора не тягне за собою відмову у задоволенні позову новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню, виходячи з наступних доводів.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 02.11.2021 між ТзОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" (первісний кредитор) та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №420940203. Сума кредиту надана позичальнику на споживчі потреби становить 16 000 гривень, строком на 140 днів. Проценти за користування кредитом становлять: 474,50% річних та 1,30% в день від суми кредиту за час користування ним(пункти 1.1 1.4 Договору).

За неналежне виконання взятих за себе зобов`язань позичальник сплачує 28% штрафу від суми простроченого платежу за кожен факт такого прострочення(пункт 4.3 Договору).

Даний договір укладено у формі електронного документу з електронним підписом позичальника MNV89U9P.

Факт отримання позичальником кредитних коштів у сумі 16 000 грн підтверджується платіжним дорученням №481bb79f-1d1a-406c-bf18-d38c1f459529 від 02.11.2021.

Розмір загальної заборгованості з 02.11.2021 по 22.02.2022 нарахування якої проводилось ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» становить 30 208,09 грн.

Відповідно до Реєстру боржників №174 від 22.02.2022 до Договору факторингу №28/1118-01 укладеного між ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" (первісний кредитор) та ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №420940203.

Розмір загальної заборгованості з 22.02.2022 по 06.03.2023 нарахування якої проводилось ТОВ «Таліон плюс» становить 30 585,87 грн.

20.10.2022 між ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" та ТзОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Передача коштів згідно договору факторингу №20102022 підтверджується платіжною інструкцією №19474 від 10.03.2023, згідно якої ТОВ «Таліон плюс» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» 2 788 688,73 грн.

Відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 06.03.2023 до Договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 ТзОВ «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 30 585,87 гривень, з яких: 14 530,22 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 055,65 грн сума заборгованості за відсотками.

Із розрахунку заборгованості по кредитному договору №420940203 від 02.11.2021 за період з 06.03.2023 по 31.07.2023 встановлено, що позичальник ОСОБА_1 ухиляється від взятих на себе зобов`язань по сплаті кредитних платежів та відсотків за користування кредитом, а саме: не сплачує проценти за користування кредитом, не проводить погашення кредиту у строки, передбачені кредитним договором, його заборгованість за кредитним договором становить 30 585,87 грн, з яких: 14 530, 22 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 055, 65 грн сума заборгованості за відсотками.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, таю$й договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. б ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що договір про надання споживчого кредиту №420940203 від 02.11.2021 з використанням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, є укладеними.

Твердження апелянта, про те що він не укладав та не підписував вказаних кредитних договорів підлягають відхиленню, оскільки наявні в матеріалах справи договори свідчать про наявність електронного підпису (одноразового ідентифікатора) ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 отримав кредитні кошти за кредитним договором №420940203 від 02.11.2021, що підтверджується платіжним дорученням №481bb79f-1d1a-406c-bf18-d38c1f459529 від 02.11.2021.

Вказане спростовує доводи апелянта про те, що ним не отримувалися кредитні кошти.

Обставина наявності підпису у вказаних документах підтверджує факт згоди відповідача з умовами кредитора та порядком надання споживчого кредиту.

Належних та допустимих доказів на спростування презумпції правомірності правочину матеріали справи не містять, ОСОБА_1 теж не надано таких доказів.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з розрахунку заборгованості за кредитним договором №420940203 від 02.11.2021 заборгованість становить 30 585,87 грн, з яких: 14 530, 22 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 16 055, 65 грн сума заборгованості за відсотками.

Надані позивачем розрахунки за кредитними договорами відповідають умовам, погодженим сторонами у кредитних договорах. Інших доказів на спростування зазначених розрахунків відповідачем не надано.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

У зв`язку з тим, що суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишає без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 27 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 15 жовтня 2024 року.

Головуючий:

Судді: