Справа № 349/1389/24
Провадження № 2/349/478/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 жовтня 2024 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Гаврилюк О.О.

з участю секретаря судового засідання Гошко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження в порядку заочного розгляду цивільну справу №349/1389/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КЕШ ТУ ГОУ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю " Фінансова компанія "КЕШ ТУ ГОУ", інтереси якого представляє адвокат Пархомчук С.В., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обгрунтування позову зазначено, що 08 травня 2021 року між Товариством з Обмеженою відповідальністю "ЗАЙМЕР" і відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №191876 про надання фінансового кредиту шляхом відтворення позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), надісланого на номер телефону позичальника. Сума виданого кредиту становила 2000,00 грн., строк кредиту - 15 днів, стандартна процентна ставка -2% в день або 730% річних. За випискою з особового рахунка за цим кредитним договором станом на 25 червня 2024 року становить 10 000 грн., з яких 2000 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 8000 грн. - заборгованість за процентами.

17 лютого 2022 року між ТОВ "ЗАЙМЕР" та ТОВ "ФК" КЕШ ТУ ГОУ" укладено договір факторингу №01-17/02/2022 . За умовами договору ТОВ "ЗАЙМЕР" відступило ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" за плату належні йому права вимоги до боржників, а ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" прийняло належні ТОВ "ЗАЙМЕР" права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників до договору, в тому числі до ОСОБА_1 .

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань станом на 25 червня 2024 року у відповідача ОСОБА_1 виникла заборгованість на загальну суму 10000 грн. Цю заборгованість позивач просить стягнути з відповадача на його користь, а також понесені судові витрати, з яких: 2422,40 грн судового збору та 10 500,00 грн витрат на правову допомогу адвоката.

Відповідач відзиву щодо позову не надав.

Ухвалою судді Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 31 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду з викликом сторін.

Представник позивача у судове засіданняне прибув. На адресу суду направив клопотання про слухання справи без його участі.

Відповідач у судове засідання не прибув повторно. Про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином та у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився повторно, відзиву на позовну заяву не подав, суд провів заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини.

08 травня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАЙМЕР" і відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір за №191875. Договір укладено в електронній формі та підписано ОСОБА_1 шляхом підписання електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора AV9371.

За умовами договору позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2 00,00 грн, а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 23 травня 2021 року.

За додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту №191876 від 08 травня 2021 року сума кредиту становила 2940 грн. З яких 2000 грн - сума кредиту, 300 грн. - комісія, 640 грн. - нараховані проценти за користування кредитом.

З довідки про ідентифікацію встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікований ТОВ "ЗАЙМЕР" за допомогою одноразового ідентифікатора KL9371, який був надісланий на номер телефону відповідача.

Відповідно до інформаційної довідки ТОВ "Платежі онлайн" №3335/05 від 20 травня 2024 року, 08 травня 2021 року на платіжну картку НОМЕР_1 емітовану PRIVAT BANK перераховано 2000,00 грн.

17 лютого 2022 року між ТОВ "ЗАЙМЕР" і ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГОУ" укладено договір факторингу №01-17/02/2022 за яким ТОВ "ЗАЙМЕР" відступило за плату належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК «КЕШ ТУ ГОУ" прийняло належні ТОВ "ЗАЙМЕР" права вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників до договору, в тому числі і до ОСОБА_1 на суму 10000 грн., що підтверджується витягом з реєстру боржників до вищезазначеного договору факторингу.

За випискою з особового рахунку за кредитним договором №191876 ОСОБА_1 заборгованість за період з 08 травня 2021 року по 21 травня 2024 року становить 10 000,00 грн. З яких 2000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 8 000 грн. заборгованість за відстотками.

21 травня 2024 року за вих.б/н ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» направило на адресу ОСОБА_1 повідомлення про відступлення прав вимоги за договором позики. У повідомленні зазначено, що новим кредитором з у стало ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» , яке має право грошової вимоги на отримання від відповідачау повній мірі погашення заборгованості за договором позики в сумі 10 300,00 грн, яку просить негайно сплатити за реквізитами, які зазначі у повідомленні.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

За ч.1, 2 та ч. 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76, 77 ЦПК України).

За ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За частиною 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

За абзацом 2 частини 2 статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

За пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Матеріалами справи підтверджується, що договір позики між сторонами укладено в електронному вигляді з застосуванням електронного підпису. Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подав заявку на отримання позики за умовами, які вважав зручними для себе, підтвердив умови отримання позики. Після цього позикодавець надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на зазначений ним номер телефона одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використала для підтвердження підписання договору позики.

Згідно ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною першою статті 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Крім того до спірних правовідносин суд застовує вимоги статті 516 ЦК України, де зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За статтею 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Після укладення між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» договору відступлення прав вимоги №01-17/02/2022 від 17 лютого 2022 року, позивач направив на адресу позичальника повідомлення від 21 травня 2024 року за вих. №б/н про відступлення прав вимоги за договором позики №191876 від 08 травня 2021 року. У повідомленні зазначено, що на дату відступлення заборгованість за цим договором перед новим кредитором складає 10 300,00 грн, яку просить негайно сплатити за поданими реквізитами.

Суд розцінює це повідомлення, як вимогу нового кредитора сплатити заборгованість по договору позики №9263878.

У постанові Верховного Суду від 01 вересня 2022 року у справі № 225/3427/15-ц зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) зазначено, що визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у даному випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, позивач відповідно до ст. 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за користування кредитними коштами у межах погодженого позикодавцем та боржником строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позивача відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки.

З огляду на викладене, нарахування позивачем за кредитним договором відсотків за кредитом після закінчення строку дії договору є неправомірним. До стягнення підлягають відсотки на суму 640,00 грн.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» сплачено судовий збір в розмірі 2 422,40 грн. Позовні вимоги задоволено на 26,4 % (2640,00 грн х 100% : 10 000,00 грн). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 639,52 грн судового збору ( 2422,40 грн х 26,4 % : 100 %).

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суду надано договір про надання правової допомоги від 29 грудня 2023 року. Пунктом 3.1 договору передбачено, що вартість правової допомоги адвоката (гонорар) обчислюється, виходячи з фактично витрачених годин роботи адвоката (погодинна оплата) та розраховується виходячи з вартості роботи адвоката, яка встановлюється сторонами у розмірі 2 000 грн. за одну годину фактично витраченого часу. Надання адвокатом правової допомоги клієнту підтверджуєтья актом приймання-передачі викнаних робіт. За копією акта про отримання правової допомоги від 23 серпня 2024 року загальна вартість послуг з надання правової допомоги становить 10 500 грн. Відповідно до платіжної інструкції №3 2050 від 23 серпня 2024 року адвокату Пархомчуку С.В. позивачем перераховано кошти в сумі 10 500 грн.

Вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу слід виходити з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Також у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Враховуючи, що справа є незначної складності, обсяг виконаних адвокатом робіт, керуючись принципом співмірності та розумності судових витрат, долучених доказів щодо цих витрат, а також, що позовні вимоги позивача задоволено частково, суд дійшов висновку про визначення вартості послуг адвоката на суму 5 000 грн. і відповідно стягнення з відповідача на користь позивача 1320,00 грн судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката (5 000 грн. х 26,4% : 100 % = 1320,00).

Керуючись ст. 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України,

ухвалив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю " Фінансова компанія "КЕШ ТУ ГОУ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " Фінансова компанія "КЕШ ТУ ГОУ" заборгованість за договором позики №191876 від 08 травня 2021 року, яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2000,00 грн, заборгованості за відсотками за користування коштами в розмірі 640,00 грн. Всього на загальну суму 2 640,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КЕШ ТУ ГОУ" судові витрати в розмірі 639,52 грн грн судового збору, 1320,00 грн витрат, пов`язаних з прававовою допомогою адвоката. Всього на загальну суму 1959,52 грн .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Рогатинським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "КЕШ ТУ ГОУ", , місцезнаходження: м.Київ, вул. Кирилівська, буд. 82, офіс 7.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання- АДРЕСА_1 , рєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя О.О.Гаврилюк

Повне рішення суду складено 18 жовтня 2024 року.