Справа № 583/4788/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року

м. Охтирка

Охтирський міськрайонний суд Сумської області у складі: судді Савєльєвої А.І., за участю секретаря Доценко Т.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні, заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відвід судді Савєльєвої А.І. Охтирського міськрайонного суду Сумської області у цивільній справі № 583/4788/24,

в с т а н о в и в :

В провадженні судді Савєльєвої А.І. знаходиться цивільна справа № 583/4788/24 за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , представник відповідача ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про переведення прав і обов`язків покупця. 18.10.2024 через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Цуркана Віктора Івановича згідно якої заявлено відвід головуючого судді Савєльєвої А.І., мотивуючи його тим, що 15.10.2024 у підсистемі ЕС ЄСІТС виявлена заява представника відповідача ОСОБА_4 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з наданням можливості представнику відповідача ОСОБА_5 приймати участь у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду через Електронний кабінет Електронного суду за допомогою системи «ЕаsyCon з використанням власних технічних засобів. 16.10.2024 представником позивача ОСОБА_2 подана заява про заперечення щодо задоволення заяви про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, оскільки вона не містить доказів її надсилання стороні позивача та іншим сторонам по справі, доцільно було дійти висновку про відмову в задоволенні заяви. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17.10.2024 заява адвоката Собини П.М. задоволена. Вважає, що розгляд заяв та клопотань відбувається з порушенням норм процесуального права.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України, у зв`язку з чим відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до частин 1-3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішеє суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обгрунованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід (ч. 3 ст. 40 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» «кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом».

Неупереджений та об`єктивний розгляд справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя суддею. Проте учасники справи наділені правом спростування цієї «процесуальної теореми» шляхом заявлення відводу судді, тим самим, забезпечуючи його незалежність в кожному окремому провадженні.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом».

Так, у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Отже у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто вмотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи. Окрім того Згідно практики Європейського суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Крім того, неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України" зазначено, що наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності та неупередженості. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду. Що стосується суб`єктивного критерію, то особиста безсторонність судді презумується, поки не надано доказів протилежного.

Перелік підстав для відводу судді міститься у ст. 36 ЦПК України.

1. Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

2. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. 3. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. 4. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. Обґрунтованість підстав для відводу судді повинна підтверджуватися фактами, які реально існують, та не може ґрунтуватися на припущеннях або особистих судженнях заявника. Зокрема, підстави для відводу судді можуть бути визнані обґрунтованими в разі наявності особистої зацікавленості судді у результатах розгляду справи, яка існує об`єктивно, незалежно від судді. Оцінивши обставини, на які посилається представник позивача ОСОБА_2 , з огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що відсутні підстави вважати, що головуючим суддею Савєльєвою А.І. проводиться розгляд заяв та клопотань з порушенням норм процесуального права. Крім цього суддею постановлено ухвалу про задоволення клопотання представника позивача ОСОБА_5 на підставі ст. 212 ЦПК, яка передбачає участь учасників справи, та їх представників в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду в з використанням власних технічних засобів.

Із урахуванням вищенаведеного, проаналізувавши подану заяву про відвід та її мотиви, враховуючи те, що представником позивача ОСОБА_2 не наведено будь-яких доказів щодо існування підстав для відводу судді, передбачених ст.ст.36,37 ЦПК України суд, дійшов до переконання, що у задоволенні вказаної заяви про відвід судді слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 36- 40 ЦПК України, суд -

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_7 адвоката Цуркана Віктора Івановича про відвід судді Савєльєвої Алли Іванівни.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.І.Савєльєва