ПОСТАНОВА

Іменем України

17 вересня 2024 року м. Кропивницький

справа № 398/2017/22

провадження № 22-ц/4809/363/24

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Мурашка С. І., Чельник О. І.,

за участю секретаря судового засідання Бойко В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області (суддя Молонова Ю. В.) від 13.11.2023,

ВСТАНОВИВ:

1.Короткий зміст позовних вимог

08.07.2022 ОСОБА_1 , від імені якого діє представник - адвокат Гулий Андрій Васильович, пред`явив позов до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про відшкодування моральної шкоди.

Позив обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді водія-радіотелеграфіста командно-штабної машини групи радіозв`язку вузла зв`язку батальйону зв`язку та радіотехнічного забезпечення польотів військової частини.

19.06.2020 близько 23:00 з позивачем стався нещасний випадок на території військового містечка № НОМЕР_2 ВЧ НОМЕР_1 , а саме перебуваючи на чергуванні у КУНГі К-66, який встановлено над будівлею агрегатної стоянки техніки ВЗ, ОСОБА_1 перечепився через виступ, який знаходився під правою стінкою, впав на незамкнені на замок бокові двері, які відкрились, а потім випав з висоти другого поверху. В наслідок падіння позивач отримав закриту черепно-мозкову травму голови. Того ж дня позивачу було зроблено резекційну трепанацію черепуа зліва, видалено епідуральну гематому.

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України провела розслідування нещасного випадку та 07.10.2020 склала Акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 21.06.2020 об 11:30 за формою Н-5* та Акт № 15/20 про нещасний випадок невиробничого характеру форми НТ* від 07.10.2020.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 по справі № 340/5063/20 визнано протиправним та скасовано акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* від 07.10.2020, складений комісією військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України; визнано протиправним та скасовано акт про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ* №15/20 від 07.10.2020, складений комісією військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести повторне розслідування нещасного випадку, внаслідок якого ОСОБА_1 отримав травму, та скласти за результатами розслідування відповідні акти з урахуванням висновків суду.

На виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 по справі № 340/5063/20 військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України провела повторне розслідування, за результатами якого склала акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 21.06.2020 об 11 год 30 хв від 07.06.2021 форми Н-5* та акт № 4/21 про нещасний випадок невиробничого характеру від 07.06.2021, які за змістом були аналогічні попереднім актам розслідування.

13.07.2021 Кіровоградський окружний адміністративний суд постановив окрему ухвалу у справі № 340/5063/20 якою визнав протиправним акт за формою Н-5* від 07.06.2021 та акт про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ* № 4/21 від 07.06.2021, зобов`язано відповідача усунути порушення, провести розслідування нещасного випадку. який стався 19.06.2020 з ОСОБА_1 у період проходження ним служби та скласти відповідні акти.

На виконання окремої ухвали 17.08.2021 було проведено розслідування нещасного випадку, за результатами складено Акт спеціального розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 19.06.2020 о 23:00 форми Н-5* та Акт № 4/21 про нещасний випадок (у тому числі поранення) форми Н-1*, в яких визнано, що нещасний випадок, що стався в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

З 02.11.2021 МСЕК встановила позивачу ІІІ групу інвалідності та ступінь втрати професійної працездатності 60%.

Позивач стверджує, що за таких обставин йому завдана моральна шкода, яка полягає у глибоких стражданнях через: неможливість повноцінно працювати та забезпечувати свою сім`ю через встановлення інвалідності III групи та 60 % втрати працездатності, визнання позивача непридатним до військової служби, чим було порушено нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя; неможливість повернення до звичайного способу життя через постійні головні болі, запаморочення та необхідність постійно проходити лікування та проведення протезування черепу; необхідністю вжиття додаткових продовж тривалого часу зусиль для захисту своїх прав через ухиляння відповідача від виконання покладеного на нього обов`язків щодо належного проведення спеціального розслідування за фактом отримання позивачем травми; затягування відповідачем виконання рішення суду; неможливість отримати позивачем своєчасно та в повному обсязі грошову допомогу у зв`язку з отриманою травмою, належне і своєчасне лікування на ці кошти через протиправні дії відповідача.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 25.01.2023,позивач просив суд стягнути з відповідача компенсацію за завдану йому моральну шкоду в грошовій формі в сумі 500000,00 грн.

2.Короткий зміст рішення суду

2.1.Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 12.11.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Суд стягнув з відповідача на користь позивача 200000,00 грн відшкодування моральної шкоди, в іншій частині - відмовив.

Рішення суду мотивоване тим, що вимога позивача про відшкодування моральної шкоди доведені, однак визначений позивачем розмір грошової компенсації є неспівмірним завданій шкоді. З огляду на обставини справи, суд вважав такою, що відповідає принципам розумності та справедливості компенсацію в сумі 200000,00 грн.

2.2.Додатковим рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.12.2023 з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь ОСОБА_1 стягнуто 12984,00 грн компенсації судових витрат.

3.Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Рішення суду оскаржується відповідачем з підстав неповного з`ясування місцевим судом обставини, що мають значення для справи, порушення норми процесуального права та неправильного застосування норми матеріального права.

Зокрема, суд не взяв до уваги, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 у справі № 340/5063/20 не встановлено фактів порушень військовою частиною чи будь-якою іншою особою норм трудового законодавства, або інших норм безпеки праці, які б вказували на вину військової частини у травмуванні позивача. Моральна шкода не підлягає компенсації тільки на тій підставі, що суд адміністративною юрисдикції скасував складені військовою частиною акти розслідування нещасного випадку.

Суд не врахував, що саме дії позивача, який не дотримався техніки безпеки, призвели до його травмування, а також через приховування ним факту отримання травми у відповідача виникли складнощі з розслідуванням обставин нещасного випадку.

Крім того, відповідач не погоджується з визначеним судом розміром компенсації моральної шкоди, який, на думку відповідача, є надмірним для розумного задоволення відповідача і призводить до необґрунтованого його збагачення.

4.Узагальнений зміст відзиву на апеляційну скаргу

На адресу Кропивницького апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_1 , від імені якого діє представник адвокат - Гулий Андрій Васильович, в якому позивач просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.11.2023 залишити без змін.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач зазначив, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 у справі № 340/5063/20 встановлено, що «травмування сталось у період проходження військової служби при виконанні службових обов`язків». Отже, відповідач не дотримався законодавства про охорону праці та не створив безпечних умов праці, що стало наслідком травмування позивача. Відповідач заподіяв позивачу моральну шкоду не лише порушенням правил розслідування нещасного випадку. Експертним висновком встановлено дійсний розмір завданої позивачу моральної шкоди. Відповідач не клопотав перед судом про призначення повторної експертизи.

5.Позиції сторін, висловлені в судовому засіданні 17.09.2024

Представник апелянта ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу, надав суду усні пояснення.

Позивач ОСОБА_3 особисто в судове засідання не з`явився, а його представник адвокат Гулий Андрій Васильович вимоги та доводи апелянта не визнав, надав суду усні пояснення.

6.Суд першої інстанції встановив такі неоспорювані обставини:

Згідно з Актом розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 21.06.2020 об 11:30 (складеного за формою Н-5*) від 07.10.2020, щодо травмування ОСОБА_1 , комісія ВЧ НОМЕР_1 прийшла до висновку, що нещасний випадок стався з ОСОБА_1 в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків. В акті зазначено, що нещасний випадок стався з ОСОБА_1 вдома під час демонтажу даху сараю (а. с. 8-10).

Згідно з копією Акту №15/20 про нещасний випадок невиробничого характеру від 07.10.2020, щодо травмування ОСОБА_1 , нещасний випадок стався під час несення служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків (а. с. 11-12).

Рішенням Кіровського окружного адміністративного суду від 19.02.2021 у справі № 340/5063/20, адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* від 07.10.2020, складений комісією військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. Визнано протиправним та скасовано акт про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ* №15/20 від 07.10.2020, складений комісією військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести повторне розслідування нещасного випадку, внаслідок якого ОСОБА_1 отримав травму, та скласти за результатами розслідування відповідні акти, з урахуванням висновків суду. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат (а. с. 13-18).

Згідно з копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 18.05.2021 ВП № 65462881, державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №340/5063/20 виданого 20.04.2021 Кіровським окружним адміністративним судом (а. с. 19).

Відповідно до копії Акту розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 21.06.2020 об 11:30 (складеного за формою Н-5*) від 07.06.2021, щодо травмування ОСОБА_1 , комісія ВЧ НОМЕР_1 прийшла до висновку, що нещасний випадок стався з ОСОБА_1 в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків. В акті зазначено, що непослідовність та не чіткість пояснень ОСОБА_1 розцінюється як спроба приховати побутовий характер його травмування (а. с. 20-23).

Згідно з копією Акту №4/21 про нещасний випадок невиробничого характеру від 07.06.2021, щодо травмування ОСОБА_1 , нещасний випадок стався з ОСОБА_1 під час несення служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків (а. с. 24-26).

Окремою ухвалою Кіровського окружного адміністративного суду від 13.07.2021 у справі № 340/5063/20, визнано протиправним акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* від 07.06.2021 та акт про нещасний випадок невиробничого характеру за формою НТ* № 4/21 від 07.06.2021, що складені комісією військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на виконання рішення суду у цій справі. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України та Сектор державного нагляду за охороною праці МВС України провести спеціальне розслідування нещасного випадку, який трапився 19.06.2020 з ОСОБА_1 у період проходження служби при виконанні службових обов`язків, скласти за результатами розслідування акт спеціального розслідування за формою Н-5* та акт за формою Н-1*, взяти цей випадок на облік (а. с. 27-30).

Згідно з копією Акту спеціального розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 19.06.2020 об 23:00 (складеного за формою Н-5*) від 17.08.2021, щодо травмування ОСОБА_1 , комісія ВЧ НОМЕР_1 прийшла до висновку, що травмування колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України служби за контрактом ОСОБА_1 сталося внаслідок дій самого потерпілого, а саме його падіння із висоти, сторонні особи до нього не причетні. Комісія визнає нещасний випадок як такий, що стався в період проходження служби при виконанні службових обов`язків (а. с. 31-33).

Згідно з копією Акту № 4/21 про нещасний випадок (у тому числі поранення) солдат (станом на 19.06.2020) ОСОБА_1 , нещасний випадок стався в період проходження служби при виконанні службових обов`язків (а. с. 34-36).

Відповідно до копії довідки до акту МСЕК, виданої 02.11.2021 серії 12 ААБ № 574568, довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, виданої 02.11.2021 серії 12 ААА № 008961, пенсійного посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 15.06.2021, та Консультативного висновку спеціаліста КНП «КОЛ КОР» від 08.06.2022, ОСОБА_1 у зв`язку з травмуванням встановлена ступень втрати професійної працездатності 60%, отримав ІІІ групу інвалідності та отримує пенсію по інвалідності (а. с. 37-40).

Згідно з копіями платіжних доручень від 24.03.2021№ 775 та від 19.04.2022 № 937, ОСОБА_1 було виплачено Військовою частиною НОМЕР_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 147140,00 грн. та 378360,00 грн, відповідно (а. с. 59-60).

7.Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції не повною мірою відповідає зазначеним нормам закону, а тому вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню частково.

8.Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

8.1.Застосовні норми права та їх джерела

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про національну гвардію України» національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Особовий склад Національної гвардії України складається з військовослужбовців та працівників. Національна гвардія України комплектується військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом та за призовом (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про національну гвардію України»).

Військовослужбовці Національної гвардії України користуються правовими і соціальними гарантіями відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства (ч. 2 ст. 21 Закону України «Про Національну гвардію України»).

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» охорона здоров`я військовослужбовців забезпечується створенням сприятливих санітарно-гігієнічних умов проходження військової служби, побуту та системою заходів з обмеження дії небезпечних факторів військової служби, з урахуванням її специфіки та екологічної обстановки, які здійснюються командирами (начальниками) у взаємодії з місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Турбота про збереження та зміцнення здоров`я військовослужбовців - обов`язок командирів (начальників). На них покладається забезпечення вимог безпеки при проведенні навчань, інших заходів бойової підготовки, під час експлуатації озброєння і військової техніки, проведення робіт та виконання інших обов`язків військової служби.

Відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди провадиться у встановленому законом порядку (ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України).

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (ч. 1 с. 1168 ЦК України).

8.2.Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції

У цій справі позов пред`явлено до військової частини, в якій позивач проходив військову службу. Позивач обґрунтував свою вимогу тим, що під час проходження військової служби з ним стався нещасний випадок, що полягав в заподіянні шкоди його здоров`ю, втраті працездатності та інвалідності, який не був належним чином розслідуваний відповідачем, що завдало позивачу моральної шкоди.

Під час з`ясування наявності підстав для відшкодування шкоди, завданої особі у цивільних відносинах, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння/бездіяльністю її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, ч. 3 ст. 12, ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. ч. 1 - 3 ст. 89 ЦПК України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони.

У справах про відшкодування шкоди розподіл тягаря доказування є таким: а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини.

У справі, яка переглядається в апеляційному порядку, суд першої інстанції з дотриманням норм процесуального права дослідив докази, які надали сторони, дав їм належну мотивовану оцінку й правильно встановив, що 19.06.2020 близько 23:00 на території військового містечка № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 , стався нещасний випадок з військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України солдатом військової служби за контрактом ОСОБА_1 , а саме - падіння з висоти споруди кунгу К-66 внаслідок якого він отримав ЗЧМТ, втратив 60% професійної працездатності, йому протипоказане значне фізичне та психоемоційне навантаження, встановлена ІІІ група інвалідності.

Місцевий суд правильно встановив, що нещасний випадок, який стався з відповідачем, спричинив йому моральну шкоду.

Хоча згідно з актом спеціального розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) форми Н-5 від 17.08.2021 травмування військовослужбовця ОСОБА_1 сталося в наслідок його падіння з висоти без участі сторонніх осіб, це не дає підстав вважати, що відповідач не несе відповідальності за завдану позивачу шкоду так, як спеціальним розслідуванням не було встановлено умислу або грубої необережності в діях позивача, які привели до нещасного випадку з ним.

Водночас не було встановлено винуватості будь-яких інших обставин.

Однак фактичні обставини нещасного випадку, який стався з позивачем 19.06.2020, були встановлені Кіровоградським окружним адміністративним судом та викладені у судових рішеннях (рішення від 19.02.2021, окрема ухвала від 13.07.2021) у справі № 340/5063/20 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправними та скасування актів від 07.10.2020 форми Н-5* та від 07.10.2020 форми НТ*, зобов`язання провести повторне розслідування нещасного випадку. Зокрема, суд встановив, що позивач, перебуваючи у КУНГі випав через незамкнені бокові двері з висоти й отримав травму.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обов`язок зі створення безпечних умов при виконанні обов`язків військової служби військовослужбовцями Національної гвардії України покладається на командира військової частини.

Обставини цієї справи, яка переглядається в апеляційному порядку, давали суду першої інстанції підстави для правильного висновку, що умови виконання позивачем обов`язків військової служби, що відбувалося до введення на всій території України воєнного стану та не пов`язаної з веденням бойових дій, не були безпечними для збереження його життя і здоров`я.

Відповідач не надав доказів відсутності своєї вини в створені умов, які спричинили отримання позивачем травми на службі (вжиття необхідних заходів задля унеможливлення випадкового падіння військовослужбовця з висоти споруди КУНГу К-66).

Зокрема, твердження відповідача про те, що провина за нещасний випадок з позивачем лежить на останньому, бо під час проведення спеціального розслідування не було встановлено вини інших осіб, не заслуговує на увагу, оскільки відповідач не спромігся організувати об`єктивне і повне розслідування обставин нещасного випадку, що підтверджено рішеннями суду у справі № 340/5063/20. З огляду на рішення адміністративного суду та окрему ухвалу в тій справі відповідач, зрештою, склав акти форми Н-5 та форми Н-1, проте черговий раз саме розслідування проведено формально, що вбачається зі змісту вказаних актів.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого суду, що в справі, яка переглядається в апеляційному порядку, відповідач не виконав обов`язку доведення відсутності своєї вини у заподіянні моральної шкоди позивачу.

Наявність причинного зв`язку між шкодою, якої завдано позивачу, і протиправною бездіяльністю відповідача, яка виявилася у незабезпеченні розумної безпеки несення військової служби у приміщенні КУНГу К-66 на території військового містечка № НОМЕР_2 Військової частини НОМЕР_1 НГ України, та вина останнього в її заподіянні очевидні й доведені.

З огляду на це доводи апеляційної скарги про відсутність вини відповідача у заподіянні моральної шкоди позивачу не знайшли свого підтвердження.

Визначаючи розмір грошової компенсації за завдану позивачу моральну шкоду, суд першої інстанції врахував встановлені ним обставини цієї справи та з огляду власне розуміння принципів розумності й справедливості вважав, що завдана позивачу моральна шкода підлягає одноразовій компенсації в грошовій формі в сумі 200000,00 грн.

При цьому суд відхилив як доказ висновок експерта № 10056 за результатами проведення судово-психологічної експертизи від 05.01.2023 щодо можливого грошового еквівалента компенсації ОСОБА_1 за завдану йому моральну шкоду в розмірі 288 мінімальних заробітних плат на момент постановлення рішення суду.

Позивач погодився з виносками суду щодо розміру присудженої йому компенсації та не оскаржив рішення суду.

Натомість відповідач вважає розмір визначеної судом грошової компенсації таким, що не відповідає обставинам, якими позивач обґрунтував свої вимоги.

Європейський суд з прав людини, практика якого застосовується судами як джерело права на підставі ч. 4 ст. 10 ЦПК України, у рішенні у справі «Станков проти Болгарії» вказав, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом.

Цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях ЄСПЛ, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої ст. 41 Конвенції.

Визначаючи справедливу компенсацію за завдану шкоду потрібно мати на увазі, що мета компенсації - надати позивачу (потерпілому) саме компенсацію за порушення, а не покарати відповідача.

З огляду на характер правопорушення, ступінь вини відповідача, негативні наслідки для позивача, які він вказав у позовній заяві (необхідність первинного лікування отриманої травми, стійка втрата 60 % професійної працездатності, обумовлені інвалідністю ІІІ групи протипоказання до значного фізичного та психоемоційного навантаження) колегія суддів апеляційного суду вважає, що розумним і справедливим буде присудження грошової компенсації в сумі 50 000,00 грн.

При цьому сам по собі факт неналежного розслідування відповідачем нещасного випадку та обумовлена цим необхідність звернення позивача до суду зі скаргою не може бути самостійною підставою для відшкодування моральної шкоди. Хоча очевидно, що у зв`язку із незадоволення позивача результатами проведеного відповідачем самостійно розслідування нещасного випадку він відчув негативні емоції та вимушений був звертатися до суду, проте колегія суддів апеляційного суду погоджується з аргументом апелянта (відповідача), що такі емоції навряд досягли межі морального страждання так, як відсутні дані, що неналежне розслідування нещасного випадку призвело до реального обмеженням спроможностей позивача.

Твердження позивача про те, що через неналежне розслідування відповідачем нещасного випадку він своєчасно не отримав грошову допомогу спростовується доказами у справі. Так з матеріалів справи вбачається, що на виконання судових рішень Кіровоградського окружного адміністративного суду у справі 340/5063/20 було складено 17.08.2021 акти форми Н-1 та Н-5 (т. 1, а. с. 31 - 36), натомість грошову допомогу позивачу було сплачено 24.03.2021 та 19.04.2021 в сумі 147140,00 грн й 378360,00 грн відповідно (т. 1, а. с. 59, 60), тобто до виконання рішення адміністративного суду.

Отже, при визначенні розмір грошової компенсації за завдану позивачу моральну шкоду суд першої інстанції не мав брати до уваги цю обставину.

Не підтверджено доказами також твердження позивача про те, що він вимушений проходити постійне лікування.

Інших аргументів, які б обґрунтовували завдану позивачу моральну шкоду, глибину його страждань, погіршення здібностей та позбавлення можливостей позивача у позовній заяві не наведено.

Отже, визначаючи розмір з грошової компенсації за завдану позивачу моральну шкоду у 200000,00 грн, суд першої інстанції не навів достатнього обґрунтування свого рішення в цій частині, а саме лише посилання в мотивувальній частині рішення на принципи розумності та справедливості не є достатнім для присудження такої значної суми.

Ураховуючи викладене, апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині розміру компенсації шляхом зменшення з 200000,00 грн до 50000,00 грн.

9.Щодо судових витрат

Одним із принципів цивільного судочинства, закріплених у п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України, є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч. 1, п. 1, п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 137 ЦПК України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Критерії визначення розміру витрат на оплату послуг адвоката передбачені ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. 141 ЦПК України).

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до п. «б», п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України у постанові суду апеляційної інстанції має бути зазначено про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції задовольнив вимоги позивача на 10 % (500000 / 50000 = 10).

Судові витрати позивача у цій справі складаються з такого:

-при поданні до суду першої інстанції позовної заяви він сплатив судовий збір в сумі 7500,00 грн (т. 1, а. с. 5, 126);

-за проведення експертизи сплатив 14960,00 грн (т. 1, а. с. 113, 237 на звороті);

-за надання професійної правничої допомоги адвокатом Гулим А. В. сплатив 10000,00 грн. На підтвердження розміру таких витрат позивач надав до суду такі докази: копію договору про надання правничої допомоги № 765 від 09.06.2022, укладеного між ОСОБА_1 і адвокатським бюро «Андрія Гулого» (т. 1, а. с. 238, 239); копію додаткової угоди № 1 до договору (т. 1, а. с. 240 на звороті); копію квитанції про сплату гонорару АБ «Андрія Гулого» в сумі 10000,00 грн (т. 1, а. с. 237); копію ордера (т. 1, а. с . 43).

Разом судові витрати позивач у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції становлять 32460,00 грн.

Відповідач не повідомив суд про судові витрати у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, але подав до суду клопотання про зменшення витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката у зв`язку з їх не співмірністю (т. 1, а. с. 248).

З огляду на зміст додаткового рішення Олександрійського міськрайнного суду Кіровоградської області від 07.12.2023 місцевий суд клопотання відповідача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу залишив без задоволення, а судові витрати позивача розподілив між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог (т. 2, а. с. 3, 4).

Враховуючи, що відповідач не оскаржив додаткове рішення суду, зокрема заперечень проти відхилення його заяви про зменшення витрат позивача на професійну правничу допомогу в апеляційній скарзі не навів, колегія суддів апеляційного суду не має підстав вважати неправильним висновок суду першої інстанції про те, що розмір судових витрат, які поніс позивач у зв`язку із розглядом його справи є співмірним.

Судові витрати відповідача у цій справі складаються з судового збору в сумі 11250,00 грн, які той сплати за подання до суду апеляційної скарги (т. 2, а. с .13).

Здійснюючи новий розподіл судових витрат на підставі ч. 1, п. 2 ч. 2, ч. 13 ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що на відповідача покладається обов`язок компенсувати позивачу 10 % понесених ним судових витрат (3246/100 х 10 = 3246,00 грн).

Натомість за цим же принципом на позивача покладається обов`язок компенсувати відповідачу 90% понесених ним судових витрат (11250/100 х 90 = 10125,00 грн).

Отже, враховуючи припис ч. 10 ст. 141 ЦПК України, позивач зобов`язаний сплатити відповідачу різницю у судових витратах: 10125,00 - 3246,00 = 6879,00 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382 - 384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Вимоги апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задовольнити частково.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.11.2023 змінити.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (код юридичної особи у ЄДР: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) відшкодування за завдану моральну шкоду в сумі 50000,00 (п`ятдесят тисяч) грн.

Змінити здійснений додатковим рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.12.2023 розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (код юридичної особи у ЄДР: 14322859) 6879,00 (шість тисяч вісімсот сімдесят дев`ять) грн судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст цієї постанови складено 16.10.2024.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 3 ст. 394 ЦПК України.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: С. І. Мурашко

О. І. Чельник