Справа номер 489/3936/23 Головуючий суду першої інстанції - Микульшина Г. А.
Провадження номер 22-ц/812/105/24 Доповідач суду апеляційної інстанції - Локтіонова О. В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Локтіонової О. В.,

суддів - Серебрякової Т. В., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання - Ковальським Є. В.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 жовтня 2023 року, ухвалене о 17 год 30 хв під головуванням судді Микульшиної Г. А. у приміщенні суду у м. Миколаєві, повний текст якого складено 31 жовтня 2023 року, за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Миколаїв» про визнання протиправним та недійсним договору, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Місто для людей Миколаїв» (далі - ТОВ «Місто для людей Миколаїв»), який обґрунтовувала наступним.

Позивач зазначала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 .

В 2018 році Миколаївською міською радою був проведений конкурс по визначенню управителя багатоквартирних будинків, серед яких будинок АДРЕСА_2 . Переможець конкурсу був визначений наказом Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради від 13 липня 2018 року № 96 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків міста Миколаєва», яким стало ТОВ «Місто для людей Миколаїв».

Після цього між ТОВ «Місто для людей Миколаїв» та Миколаївською міською радою був укладений договір №1/349 від 16 липня 2018 року про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

Посилаючись на те, що конкурсна документація була неправильно оформлена, Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради не мав повноважень визначати переможця конкурсу, оскільки такі повноваження належать виконавчому комітету Миколаївської міської ради, в договорі вказаний необґрунтований тариф на послуги, який незаконно щороку продовжується, а також на невідповідність договору типовій формі такого договору, позивач просила визнати протиправним та недійсним договір №1/349 від 16 липня 2018 року про надання послуг з управління багатоквартирним будинком АДРЕСА_2 з моменту початку надання послуг з управління багатоквартирним будинком за вказаною адресою, а саме з 1 вересня 2018 року. Також вона просила зобов`язати відповідача відновити в повному обсязі, та відповідно до вимог чинного законодавства, пакет технічної документації на будинок за вказаною адресою.

Позиція відповідача у суді першої інстанції

ТОВ «Місто для людей Миколаїв» проти задоволення позову заперечувало, вказуючи на те, що він є безпідставним, оскільки позивач не довела, яким чином були порушені її права оскаржуваним договором. Також відповідач наголошував на тому, що не всі відповідачі залучені до участі у справі, і що є підстави для застосування позовної давності.

Враховуючи викладене, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 і стягнути з неї на його користь 12 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 жовтня 2023 року у задоволені позову відмовлено.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремих ухвал відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на корись ТОВ «Місто для людей Миколаїв» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Витрати зі сплати судового збору віднесено на рахунок держави.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що не всі відповідачі залучені до участі у справі, а саме співвласники будинку повинні брати участь у справі в якості співвідповідачів. Також суд вважав, що позивач не довела порушення її прав оскаржуваним договором.

Що стосується вимоги про зобов`язання відповідача відновити в повному обсязі та відповідно до вимог чинного законодавства пакет технічної документації на будинок, то суд вказав, що відновлення такої документації може здійснюватись управителем з відшкодовуванням витрат співвласниками в порядку та на умовах, що погоджуються управителем та співвласниками. Доказів того, що співвласники зверталися до відповідача із відповідною вимогою та погодили порядок відшкодування витрат на відновлення (виготовлення) документації на будинок позивачем не надано.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Позивач зазначала, що судом не досліджено та не надана оцінка жодному доказу, які подані позивачем та наявні в матеріалах справи, а тому позов у заявленій редакції є обґрунтованим.

Крім цього в апеляційній скарзі позивач просила вжити заходів реагування та впливу відносно посадових осіб Департамента ЖКГ ММР, а також членів конкурсної комісії та відповідача, які допустили порушення вимог законодавства, з метою недопущення таких випадків в майбутньому та постановити окрему ухвалу по даному факту, яку направити до правоохоронних органів (НАЗК та СБУ) з метою притягнення осіб, винних в порушенні вимог чинного законодавства та які мають ознаки злочину, передбачені статтям 26, 28, 190, 364, 366, 367, 384 КК України. Також просила про постановлення окремої ухвали відносно судді Микульшиної Г. А. , яка допустила порушення вимог законодавства та порушення Присяги судді України.

Доводи інших учасників справи

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошено на тому, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними. ТОВ «Місто для людей Миколаїв» просило суд апеляційної інстанції постановити окрему ухвалу відносно ОСОБА_1 за зловживання процесуальними правами, а саме подачу декількох позовів з одним і тим же предметом, з одних і тих самих підстав, до одного і того ж відповідача.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

22 липня 2020 року ОСОБА_1 отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартиру АДРЕСА_1 .

16 липня 2018 року між ТОВ «Місто для людей Миколаїв» та співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 в особі заступника директора департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради - начальника управління житлового господарства ОСОБА_5., що діяв на підставі наказу департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради №96 від 13.07.2018 було укладено договір №1/349 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. За умовами цього договору управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору.

Пунктом 10 Договору №1/349 сторони визначили, що ціна послуги з управління становить 5,94 грн (в тому числі ПДВ) на місяць за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку.

30 серпня 2019 року рішенням загальних зборів співвласників будинку АДРЕСА_2 з 01 вересня 2019 року управителем багатоквартирного будинку визначено ТОВ «Місто для людей Миколаїв». Ціна послуги з управління встановлена у сумі 4,00 грн за 1 кв. метр. Цими ж зборами обрано уповноважену особу ОСОБА_4 , яка від імені співвласників має право на укладення, внесення змін та розірвання договору з управителем.

Згідно з Договором про надання послуги з управління багатоквартирним будинком №123 від 01 вересня 2019 року, укладеним між ТОВ «Місто для людей Миколаїв» та співвласниками багатоквартирного будинку особі уповноваженої ОСОБА_6, управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору.

За умовами пункту 10 Договору №123 ціна послуги з управління становить 4,00 грн. (в тому числі податок на додану вартість, якщо управитель є його платником) на місяць за 1 кв. метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку та включає: витрати на утримання будинку та прибудинкової території, поточний ремонт та оплату послуг щодо енергопостачання спільного майна будинку в розмірі 3,83 грн відповідно до кошторису витрат на утримання будинку та прибудинкової території, що містяться у додатку 4 до цього договору; винагороду управителю в розмірі 0,17 грн на місяць.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 вересня 2022 року, залишеним без змін постановою Миколаївського апеляційного суду від 22 листопада 2022 року у задоволені позову ОСОБА_1 до ТОВ «Місто для людей Миколаїв», третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - громадської організації «Городянин Миколаєва» про визнання економічно необґрунтованою та скасування ціни на послугу з управління багатоквартирним будинком відмовлено (справа № 489/440/22 ).

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2018 року у справі № 400/2509/18 адміністративний позов Миколаївської міської ради до Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, Конкурсної комісії з призначення управителя багатоквартирних будинків м. Миколаєва, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" про встановлення відсутності компетенції (повноважень) Департаменту ЖКГ на прийняття рішення про призначення управителя багатоквартирних будинків м. Миколаєва та укладення договорів з переможцем конкурсу, оформлених наказом Департаменту ЖКГ від 13 липня 2018 року № 96 "Про призначення управителів багатоквартирних будинків міста Миколаєва"; визнання протиправними рішення та дії конкурсної комісії з призначення управителя багатоквартирних будинків м. Миколаєва, створеної наказом Департаменту ЖКГ від 01 липня 2017 року № 77 та скасування протоколів засідання Конкурсної комісії від 12 липня 2018 року № 4 і від 13 липня 2018 року № 5; визнання протиправним і скасування наказу Департаменту ЖКГ від 13 липня 2018 року №96 "Про призначення управителів багатоквартирних будинків міста Миколаєва" задоволено частково.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року вказане рішення скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. При цьому суд апеляційної інстанції виходив з того, що при ухваленні спірного рішення про призначення управителів багатоквартирних будинків м. Миколаєва Департамент ЖКГ діяв у межах повноважень, наданих законами України, оскільки такий орган створений Миколаївською міською радою, як виконавчий орган цієї ради, який уповноважений на забезпечення відповідних заходів з управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг, у тому числі з організації конкурсу у сфері управління багатоквартирним будинком та призначення управителя за певних умов.

05 грудня 2019 року суд касаційної інстанції залишив постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року без змін.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до вимог статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною першої статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою для його недійсності (ч. 1 ст. 203 ЦК України, ч. 1 ст. 215 ЦК України).

Згідно з ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

Відповідно до статті 11 Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що укладається згідно з типовим договором. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за рішенням зборів співвласників (загальних зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) і згодою управителя та зазначається у договорі з управителем. Умови договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Істотними умовами договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком є: 1) перелік послуг; 2) вимоги до якості послуг; 3) права і обов`язки сторін; 4) відповідальність сторін за порушення договору; 5) ціна послуг; 6) порядок оплати послуг; 7) порядок і умови внесення змін до договору; 8) строк дії договору, порядок і умови продовження дії та розірвання договору. Якщо зборами співвласників прийнято рішення про укладення договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, такий договір (зміни до нього) підписується співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками.

Договір з управителем укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на наступний однорічний строк.

Відповідно до статті 13 Закону до визначення співвласниками багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників, форми управління багатоквартирним будинком, але не більше одного року із дня набрання чинності цим Законом, послуги з утримання такого будинку надає суб`єкт господарювання, визначений виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у багатоквартирному будинку до набрання чинності цим Законом.

У разі якщо протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом співвласники багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників, не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, управління таким будинком здійснюється управителем, який призначається на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради, на території якої розташований багатоквартирний будинок. У разі якщо місцевою радою або її виконавчим органом відповідно до законодавства прийнято рішення про делегування іншому органу - суб`єкту владних повноважень функцій із здійснення управління об`єктами житлово-комунального господарства, забезпечення їх утримання та ефективної експлуатації, необхідного рівня та якості послуг, управитель призначається на конкурсних засадах таким органом.

У такому разі ціна послуги з управління багатоквартирним будинком визначається за результатами конкурсу, який проводиться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства, а договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком строком на один рік від імені співвласників підписує уповноважена особа виконавчого органу відповідної місцевої ради, за рішенням якого призначено управителя. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна зі сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Якщо протягом дії договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеного за результатами конкурсу, співвласники приймуть рішення про зміну форми управління багатоквартирним будинком або про обрання іншого управителя, співвласники мають право достроково розірвати такий договір, попередивши про це управителя, призначеного на конкурсних засадах, не пізніш як за два місяці до дня розірвання договору.

Згідно з пунктами 4-8 Постанови Кабінету Міністрів України від 5 вересня 2018 р. №712 «Про затвердження Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком» управитель не пізніше ніж протягом 20 днів з моменту набрання чинності договором управління здійснює огляд технічного стану багатоквартирного будинку та його прибудинкової території, про що складає відповідний акт. Уповноважена особа співвласників, а у випадку підписання договору уповноваженою особою органу місцевого самоврядування - представники відповідного органу місцевого самоврядування можуть брати участь в такому огляді. Копія відповідного акта передається уповноваженій особі співвласників. Протягом строку, визначеного договором управління, уповноважена особа співвласників чи попередній управитель передають управителю наявну технічну документацію на будинок згідно з переліком, визначеним Мінрегіоном, а також технічну документацію на прибудинкову земельну ділянку.У разі коли договір управління підписується уповноваженою особою органу місцевого самоврядування з управителем, обраним за результатами конкурсу, така уповноважена особа передає або забезпечує передання управителю замовником будівництва або виконавцем, що надавав послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у будинку до укладення договору управління, примірника технічної документації на будинок згідно з переліком, визначеним Мінрегіоном. Приймання-передача технічної документації на будинок підтверджується відповідним актом. У разі передачі технічної документації на будинок від попереднього управителя уповноважена співвласниками особа бере участь у підписанні акта приймання-передачі такої документації та отримує його копію разом із копіями відповідної технічної документації. У разі покладення співвласниками обов`язку щодо виготовлення (відновлення) відсутньої документації на управителя такі витрати відшкодовуються співвласниками в порядку та на умовах, що погоджуються управителем та співвласниками.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

У постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач просила суд визнати протиправним та недійсним договір №1/349 від 16 липня 2018 року, що був укладений між ТОВ "Місто для людей Миколаїв" та співвласниками багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 в особі заступника директора департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради - начальника управління житлового господарства ОСОБА_5., що діяв на підставі наказу департаменту ЖКГ Миколаївської міської ради №96 від 13.07.2018, а також зобов`язати відповідача відновити в повному обсязі та відповідно до вимог чинного законодавства, відсутній пакет технічної документації на будинок за вказаною адресою.

За такого формулювання позовних вимог особами, питання про права та обов`язки яких вирішується судом у розглядуваній справі, є: за першою позовною вимогою сторони оспорюваного правочину - ТОВ "Місто для людей Миколаїв", співвласники багатоквартирного будинку та Миколаївська міська рада, а за другою позовною вимогою відповідно до п.8 Постанови Кабінету Міністрів України від 5 вересня 2018 р. №712 «Про затвердження Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком та Типового договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком» - управитель будинку та співвласники будинку.

Проте усі співвідповідачі до участі у справі не залучені, а позивач заяв чи клопотань про їх залучення в якості співвідповідачів не заявляла, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Висновки суду по суті вирішення спору про обґрунтованість або необґрунтованість позовних вимог мають бути зроблені за належного суб`єктного складу її учасників.

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі №761/23904/19 вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 через неналежний суб`єктний склад сторін справи є правильним.

Щодо вимог апеляційної скарги про постановлення окремої ухвали відносно посадових осіб організатора конкурсу (департаменту ЖКГ ММР), а також членів конкурсної комісії та відповідача, адвоката Рябець Г.Я., судді Микульшиної Г. А., які, на думку позивача, допустили порушення вимог законодавства, а також вимоги відповідача щодо постановлення окремої ухвали щодо позивача за зловживання процесуальними правами, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 262 ЦПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Відповідно до частини другої статті 262 ЦПК України суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.

Суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення (частина 10 статті 262 ЦПК України).

Окрема ухвала суду - це процесуальне судове рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Отже, підставою для постановлення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для окремої ухвали немає.

Згідно з частиною 5 статті 262 ЦПК України в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення.

Відповідно до частини восьмої статті 262 ЦПК України окрему ухвалу може бути постановлено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.

Під час перегляду цієї справи суд апеляційної інстанції не встановив порушень, які б слугували підставою для постановлення окремої ухвали щодо вищевказаних осіб, тому клопотання про постановлення окремої ухвали задоволенню не підлягають.

При цьому, колегія суддів заважує, що позивач не позбавлена права самостійно звернутись до правоохоронних органів з заявою про вчинені, на її думку, кримінальні правопорушення.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 4 статті 10 ЦПК України і статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - ЄСПЛ) на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Визначаючи суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року в справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року в справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року в справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року в справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до вимог частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові на позивача.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем було укладено договір про надання правничої допомоги з адвокатом Рябець Г. Я. Згідно з квитанцією ТОВ «Місто для людей Миколаїв» сплатило за надання цієї допомоги 12 000 грн.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, вважав, що відповідач має право на відшкодування цієї допомоги у сумі 2000 грн, враховуючи складність справи, характер наданих адвокатом послуг, а також критерій розумності розміру понесених стороною витрат та їх пов`язаність з розглядом справи.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Суд першої інстанції ухвалив його з дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства.

Оскільки позивачу було відмовлено у задоволенні позову, то вона має відшкодувати відповідачу витрати на професійну правничу допомогу. Розмір цих витрат, стягнутий судом, відповідає складності справи, характеру наданих адвокатом послуг, а також критерію розумності розміру понесених стороною витрат.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевказане, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст.374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Серебрякова

О. О. Ямкова

Повний текст постанови складено 31 січня 2024 року.