Житомирський апеляційний суд
Справа №279/2484/24 Головуючий у 1-й інст. Недашківська Л.А.
Категорія 39 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Микитюк О.Ю., Талько О.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) в м. Житомирі цивільну справу № 279/2484/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 червня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Недашківської Л.А. у м. Коростені

в с т а н о в и в:

У квітні 2024 року ТОВ "Бізнес Позика" звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором №464259-КС-002 про надання кредиту від 21.07.2023 в сумі 34738,28 грн та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 21 липня 2023 року між ТОВ "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 укладено Договір №464259-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до пункту 1 договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 8 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правилами про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,1466875 процентів за кожен день користування. Товариство свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 8000,00 грн шляхом перерахування на її банківську картку № НОМЕР_1 . Оскільки ОСОБА_1 належним чином не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, у неї станом на 10 квітня 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 34738,28 грн., з яких: 8000,00 грн - сума заборгованості по тілу кредиту, 25538,28 грн - сума прострочених платежів по процентах, 1200,00 грн - сума прострочених платежів за комісією.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 червня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" заборгованість за договором про надання кредиту №464259-КС-002 від 21.07.2023 року станом на 10.04.2024 року в розмірі 33538 (тридцять три тисячі п`ятсот тридцять вісім) гривень 28 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" 2338 (дві тисячі триста тридцять вісім) гривень 72 копійки судових витрат зі сплати судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог банку відмовити у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не повідомив належним чином відповідача про дату, час та місце розгляду цивільної справи №279/2484/24 від 06 червня 2024 року, чим порушив норми процесуального права. Крім того, наявні в матеріалах справи докази є не допустимими у розумінні ст. 78 ЦПК України та не повинні були братися до уваги судом першої інстанції оскільки не були засвідчені належним чином відповідно до ст. 95, ст. 100 ЦПК України. Також, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують підписання договору за допомогою одноразового ідентифікатора (аналога ЕЦП). Тобто надрукований на договорі запис «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-2466. номер телефону:+73 21.07.2023 12:45:00», сформовано самим кредитором, а доказів, які б це спростовували, матеріали справи не містять. Суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права щодо стягнення процентів за користування кредитом та прострочених платежів за комісією, дані вимоги не відповідають чинному законодавству, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України Таким чином, право ТОВ "Бізнес позика" нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося зі спливом строку дії договору 05.01.2024 року, а тому, починаючи із зазначеної дати, нарахування процентів за користування кредитом не відповідає вимогам закону. Заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами розмірі 25 538,28 грн. не є співрозмірною сумі кредиту у 8000,00 грн., суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості) у разі невиконання ним зобов`язань за кредитним договором. Таким чином, враховуючи вищевикладене, рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області у цивільний справі № 279/2484/24 від 06 червня 2024 року є необ`єктивним, необґрунтованим та винесеним із грубим порушенням матеріального та процесуального законодавства та таким, що підлягає скасуванню та ухвалення нового судового рішення.

Відзиву до апеляційного суду у зазначені строки не подано.

Рішення суду в частині стягнення платежів за комісією не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що відповідно до договору №464259-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 21 липня 2023 року ТОВ «Бізнес Позика» (кредитодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) уклали цей договір про надання кредиту з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» (а.с.14-18).

Вказаний договір укладений через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця, що підтверджується візуальною формою послідовності дій щодо укладення електронного договору про надання кредиту та паперовими копіями з текстів пропозиції (оферти) укласти договір, прийняття (акцепту) пропозиції (оферти) укласти договір та договору №464259-КС-002 про надання кредиту (споживчий кредит. Електронна форма) від 21 липня 2023 року, а також паспорта споживчого кредиту, яким проінформовано позичальника про його умови, що підписані відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора (а.с.12-13, 19-23, 29-30).

Позивачем долучено візуальну форму послідовності дій клієнта ОСОБА_1 щодо укладення електронного договору про надання кредиту №464259-КС-002 від 21 липня 2023 року в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства на сайті www.my.tpozyka.com, згідно з якою ОСОБА_1 , використовуючи номер телефона, ідентифікувалася в ІТС та здійснила вхід в особистий кабінет (а.с.29-30).

Товариство перевірило статус клієнта. ОСОБА_1 надала всю необхідну інформацію для формування Товариством належної пропозиції, натомість Товариство надало клієнту в особистому кабінеті паспорт споживчого кредиту для ознайомлення та підписання. Клієнт ознайомився та підписав паспорт споживчого кредиту одноразовим ідентифікатором UA-4010 (а.с.29 ).

Кредитор сформував шаблон оферти, яку розмістив позичальнику в ІТС. Клієнт ознайомився з офертою та прийняв її умови, шляхом надсилання товариству акцепту та підписання договору одноразовим ідентифікатором UA-2466 (а.с.29 зворот).

Після укладення договору Товариство направило клієнту підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, а також відправило йому документи на електронну пошту. Підписаний договір та Правила кредитування відображено в особистому кабінеті клієнта.

На підтвердження здійснення вищевказаних послідовностей, позивач долучив до матеріалів позову паспорт споживчого кредиту, в якому зазначено, що ОСОБА_1 21 липня 2023 року ознайомлено з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, що були надані, виходячи з обраних нею умов кредитування, а також, які наслідки можуть настати в разі невиконання нею своїх зобов`язань щодо повернення кредиту, зокрема застосування стандартної процентної ставки, а також умови пропозиції (оферти) та прийняття (акцепту) пропозиції укласти договір № 464259-КС-002 про надання кредиту.

Як вбачається із матеріалів справи, до укладення договору відповідачка самостійно ознайомилась з інформацією про умови кредитування, розміщеній на сайті позивача за посиланням: https://tpozyka.com/, після чого заповнила заявку, тим самим зареєструвалася і створила Особистий кабінет.

Під час реєстрації та вході в Особистий кабінет позичальника при укладенні договору відповідачкою було використано фінансовий номер телефону НОМЕР_2 та електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується візуальною формою послідовності дій щодо укладення електронного договору та даними договору.

Таким чином, кредитний договір був підписаний ОСОБА_1 21 липня 2023 року шляхом введення одноразового ідентифікатора UA-2466 в особистому кабінеті на вебсайті в мережі за посиланням: https://my.tpozyka.com, відправленого відповідачці на її номер телефону НОМЕР_2 . Стороною позичальника вказано у договорі номер електронного платіжного засобу: НОМЕР_3 (а.с.18).

Згідно з умовами договору про надання кредиту кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 8 000,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів (п. 2.1.): строк кредиту 24 тижні (п. 2.3.); стандартна процентна ставка - фіксована, в день 2,00000000%, знижена процентна ставка за кредитом в день 1,14668750% (п. 2.4.); комісія за надання кредиту 1200 грн (п. 2.5.); загальний розмір наданого кредиту - 8 000 грн (п. 2.6.); термін дії договору - до 05.01.2024 (п. 2.7.); орієнтована загальна вартість кредиту 20 760,00 грн (п. 2.8.); орієнтовна реальна річна процентна ставка 9066,91% процентів (п. 2.9.); дата повернення кредиту - 05.01.2024 (п. 2.11.).

Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою вказаною у пункті 2.4. договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів (п. 3.2.).

У договорі відображено графік платежів (п. 3.2.3.).

Згідно з пункту 3.2.1. договору у разі, якщо погашення кредиту здійснюється згідно з погодженим сторонами графіком платежів, що наведений в пункті 3.2.3. та додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в пункті 2.4. договору.

Відповідно до умов пункту 3.2.2. договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно з погодженим графіком платежів, що наведений в пункті 3.2.3. та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), внаслідок чого виникає прострочка за кредитом, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в пункті 2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в пункті 3.2.3. та додатку №1 до договору, та до закінчення терміну дії договору.

Порядок і умови надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», дії, що передують його укладенню, визначені у Правилах надання споживчих кредитів, затверджених наказом директора ТОВ «Бізнес Позика» від 27 червня 2022 року, який набрав чинності 28 червня 2022 року (а.с.32- 41).

Відповідно до інформаційних довідок, виданих 12 квітня 2024 року ТОВ «Платежі Онлайн», 21 липня 2023 року перераховано платежами кошти в сумі 8000 грн, ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_4 , згідно кредитного договору №464259-КС-002 від 21.07.2023 на платіжну карту НОМЕР_3 , банк картки отримувача PRIVAT BANK (а.с.42).

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість позичальника за кредитним договором №464259-КС-002 станом на 10 квітня 2024 року становить 34738,28 грн., з яких: 8000,00 грн - сума заборгованості по тілу кредиту, 25538,28 грн - сума прострочених платежів по процентах, 1200,00 грн - сума прострочених платежів за комісією (а.с.54-56).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов`язання відповідно до укладеного договору не виконує, істотно їх порушує, до погашення заборгованості заходів не вживав, що є підставою для стягнення з нього заборгованості за кредитним договором. Оскільки відповідачем не оспорено факт укладення кредитного договору та його умови, то правильність і правомірність визначення інших зобов`язань за ним судом не оцінюється.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

У відповідності до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і обов`язки відповідно до договору. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

21 липня 2023 року між сторонами укладено договір про надання кредиту №464259-КС-002 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з умовами вказаного договору відповідач отримала кредит у розмірі 8000,00 грн, строком на 24 тижнів, з процентною фіксованою ставкою на день, в розмірі 1.14668750. Протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом (проценти за користування кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявний на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Орієнтовна загальна реальна річна процентна ставка становить 9066,91 %.

21 липня 2023 року сторони обмінялися пропозицією (офертою) укласти договір про надання кредиту (електронна форма) зі сторони позивача та прийняттям (акцептом) пропозиції (оферти) укласти вказаний договір (електронна форма) зі сторони відповідача.

Позивачем на підтвердження отримання відповідачем кредиту та ознайомлення з умовами кредитування позивачем надано суду наступні докази: копії паспорту споживчого кредиту; візуальної форми послідовності дій клієнта; анкети клієнта; правила надання споживчих кредитів позивачем.

За викладеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що, позивач свої зобов`язання за спірним договором кредиту виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №464259-КС-002 від 21 липня 2023 року заборгованість відповідача станом на 10 квітня 2024 року становить 34738,28 грн., з яких: 8000,00 грн - сума заборгованості по тілу кредиту, 25538,28 грн - сума прострочених платежів по процентах, 1200,00 грн - сума прострочених платежів за комісією.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини у справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.

Отже, проведення позивачем розрахунку суми заборгованості здійснено як з урахуванням встановленого умовами договору строку кредитування та плати за користування кредитом, так і з урахуванням недотримання самим відповідачем умов договору щодо внесення мінімальної суми обов`язкового періодичного платежу, тобто п. 3, 4 договору. Нарахування відсотків за користування кредитом відбувалося у межах визначеного сторонами строку кредитування, зокрема, з 21 липня 2023 року по 05 січня 2024 року. Загальна сума нарахованих відсотків становить 25538,28 грн, і зазначена сума після закінчення строку дії договору (05 січня 2024 року) не змінювалася. Матеріалами справи підтверджено неналежне виконання позичальником умов кредитного договору, отже, нарахування відсотків позивачем правомірно здійснювалось відповідно до п. 2.4 договору, за змістом якого плата за користування кредитом за цим договором є фіксованою та становить 1.14668750 % за кожен день користування кредитом протягом строку кредитування, визначеного в цьому договорі.

Таким чином, враховуючи, той факт, що відповідачкою не надано суду жодного доказу того, що вона належним чином виконала зобов`язання з повернення кредитних коштів кредитору, тому враховуючи, те, що відповідачкою не повернуто своєчасно суму кредиту та не сплачено нараховані відсотки, в порушення умов договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, то вона є такою, що зобов`язання за вказаним договором не виконала.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення за кредитним договором з відповідачки заборгованості по тілу кредиту та відсотках.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відсутні докази передання оригіналу договору не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи, оскільки договір №464259-КС-002 укладено на сайті позикодавця, та ОСОБА_1 підписала його одноразовим ідентифікатором UA-2466 21.07.2023 року, тому без отримання повідомлення з відповідним ідентифікатором такий договір не був би укладений.

Зазначене відповідає висновкам, що викладені Верховним Судом у постановах від 07 жовтня 2020 року у справі № 132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), 08 серпня 2022 року у справі № 234/7298/20 (провадження № 61-2902св21).

Факт ідентифікації ОСОБА_1 підтверджується Анкетою клієнта, наявною в матеріалах справи. Крім того, скаржник не заперечує, що всі відомості, вказані в Заявці-Анкеті є коректними, зокрема: ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, телефон, тощо. З довідки про ідентифікацію вбачається, що одноразовий ідентифікатор було направлено ОСОБА_1 на номер телефону НОМЕР_5 , зазначений нею в заяві анкеті. Даним ідентифікатором було підписано кредитний договір.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів отримання коштів є неспроможними, оскільки в матеріалах справи міститься інформаційна довідка, про перерахування коштів в сумі 8000 грн. ОСОБА_1 згідно кредитного договору №464259-КС-002 від 21.07.2023 на платіжну карту НОМЕР_1 .

Щодо аргументу апеляційної скарги про неповідомлення відповідача в суді першої інстанції про судове засідання

Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

При цьому за змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі.

В постановах Верховного Суду від 13 січня 2020 року у справі № 910/22873/17 та від 14 серпня 2020 року у справі № 904/2584/19 вказано, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

З матеріалів справи вбачається, що 19 квітня 2024 року судом першої інстанції було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі та судову повістку на зареєстровану адресу відповідача ОСОБА_1 а саме: АДРЕСА_1 , проте судова повістка повернулася на адресу суду з відміткою «адресат відсутній» (а.с. 67).

01 травня 2024 року судом першої інстанції було розміщено оголошення про виклик ОСОБА_1 (а.с.69).

01 травня 2024 року судом першої інстанції було повторно направлено судову повістку на зареєстровану адресу відповідача ОСОБА_1 а саме: АДРЕСА_1 , проте, конверт з вкладенням повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 72).

Тобто місцевим судом вживалися заходи щодо належного повідомлення боржника про дату, час і місце розгляду справи у спосіб, визначений процесуальним законом.

З огляду на викладене, колегія суддів відхиляє вказані доводи апеляційної скарги, оскільки конверт з вкладенням повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до норм ЦПК України є належним повідомленням сторони про розгляд справи судом.

Укладений між сторонами кредитний договір не оспорювався та не визнавався судом недійсним тому є чинним, оскільки відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України.

Враховуючи наведене, а також те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт укладення договору з відповідачем, а розрахунок заборгованості свідчить про користування відповідачем кредитними коштами та враховуючи, що відповідачем не наданого жодного доказу на спростування доводів позивача щодо нарахованих сум, місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку, з чим погоджується колегія суддів, що з відповідача на користь ТОВ "Бізнес Позика" підлягає стягненню заборгованість за договором про надання кредиту №464259-КС-002 від 21.07.2023 року в розмірі 33538, 28 грн.

Відтак, суд першої інстанції зробив правильні висновки із встановлених обставин, а також правильно застосував норми закону, які регулюють спірні правовідносини.

Інші доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права є безпідставними.

Згідно пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Оскільки судом апеляційної інстанції залишено без змін рішення суду першої інстанції, тому питання перерозподілу судових витрат не вирішується апеляційним судом.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: