Справа № 515/704/24
Провадження № 2-о/513/94/24
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2024 року Саратський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - В.С. Миргород

при секретарі судового засідання Л.В. Филипчук,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Мазур Наталі Сергіївни про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа: ОСОБА_2 , суд, -

В С Т А Н О В И В:

25 квітня 2024 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Мазур Н.С. звернулася до Татарбунарського районного суду Одеської області з заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа: ОСОБА_2 , яка вмотивована таким.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заявник, як спадкоємець за законом після смерті матері звернулася до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Чербаджи К.М. із заявою про прийняття спадщини та 16 січня 2024 року заведена спадкова справа до майна померлої. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом відмовлено через непідтвердження родинних відносин між заявником та спадкодавцем, як між донькою та матір`ю, через розбіжності в написанні прізвищ спадкодавця в свідоцтві про її смерть як « ОСОБА_4 » та свідоцтві про народження та шлюб спадкоємця як « ОСОБА_5 ». Просить задовольнити заяву, встановити факт родинних відносин, оскільки іншого шляху для захисту порушеного права не існує.

Згідно з розпорядженням в.о. голови Татарбунарського районного суду Одеської області О.А.Дем`янової від 25 квітня 2024 року, справу передано на розгляд Саратському районному суду Одеської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 червня 2024 року справу передано у провадження судді Миргород В.С.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 18 червня 2024 року провадження у справі було відкрито, справу призначено до розгляду у порядку окремого провадження.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, у спосіб, передбачений ЦПК України. Клопотань про відкладення розглядом справи до суду не направила. Представник заявника адвокат Мазур Н.С. подала суду заяву про слухання справи у її та заявника відсутність, заявлені вимоги підтримали та просили їх задовільнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 до зали суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Відповідно до поданої заяви просив справу слухати у його відсутність, проти задоволення заяви заперечень не мав. Як онук спадкодавця підтвердив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є рідними матір`ю та донькою.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч.1 ст.223 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи без участі нез`явившихся учасників справи, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Відповідно до ч.4 ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення, без його проголошення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п.п. 3,4 ст. 5 ст. 12 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України.

Відносно надання суду будь-яких інших доказів сторони до суду заяв та клопотань не надавали.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293, частини другої статті 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення та від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «[…] у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лиман Татарбунарського району Одеської області померла ОСОБА_3 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 24 березня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції в Одеській області за актовим записом № 161.

Заявник, як донька та спадкоємець першої черги, 16 січня 2024 року звернулася до приватного нотаріуса Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Чербаджи К.М. з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері та 16 січня 2024 року заведена спадкова справа №2/2024.

Як вбачається з копії спадкової справи № 2/2024, іншим спадкоємцем є чоловік спадкодавця ОСОБА_6 . Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 07 грудня 2023 року Татарбунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на підставі актового запису № 433, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

06 лютого 2024 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу Одеської області Чербаджи К.М. заявнику роз`яснено щодо неможливості вчинення нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через непідтвердження родинних відносин між заявником та спадкодавцем, як між донькою та матір`ю, через розбіжності в написанні прізвищ спадкодавця в свідоцтві про її смерть як « ОСОБА_4 » та свідоцтві про народження та укладення шлюбу спадкоємця як « ОСОБА_5 ».

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (із змінами, внесених згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25 травня 1998 року), суд може встановлювати факти, що мають юридичне значення.

До справ окремого провадження не застосовується вимоги процесуального закону щодо змагальності процесу та меж судового розгляду справи, не діє право на укладення мирової угоди, справа не передається на розгляд третейського суду. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

У п. 2, п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії.

Так, згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 14 лютого 1976 року Лиманською сільською радою Татарбунарського району Одеської області на підставі актового запису № 4, 13 січня 1976 року в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області народилася ОСОБА_7 , батьки: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (мовою оригіналу докумена).

15 червня 1991 року свідоцтво про неповну середню освіту та 23 червня 1996 року диплом про закінчення Петріківського радгоспу-технікуму за кваліфікацією фельдшера ветеринарної медицини отримала ОСОБА_7 , 1976 року народження, уродженка с. Лиман Татарбунарського району Одеської області (мовою оригіналу документа).

12 листопада 1995 року шлюб з гр. ОСОБА_2 укладає ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка с. Лиман Татарбунарського району Одеської області, про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 , виданого Лиманською сільською Радою народних депутатів Татарбунарського району Одеської області за актовим записом №14; прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_11 ».

Як вбачається з копії Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 9 від 15 лютого 2024 року, ІНФОРМАЦІЯ_6 народилася матір заявника ОСОБА_12 , про що 25 травня 1953 року Виконавчим комітетом Новосільської сільської ради Ренійського району Одеської області вчинено актовий запис №23.

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , виданого на підставі актового запису № 10 Новосільською сільською радою Ренійського району Одеської області, 23 лютого 1975 року гр. « ОСОБА_13 , 1953 года рождения, уроженка с.Новосельское Ренийского района Одесской области» уклала шлюб з гр. « ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уроженцем с. Гора Горнозаводского района Пермской области» (мовою оригіналу документа).

28 лютого 1996 року Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області спадкодавцю видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Новосільське Ренійського району Одеської області.

Крім того, як вбачається з копії свідоцтва про народження батька заявника, виданого повторно 12 вересня 1952 року Теплогорською сільською радою Гірнозаводського району Пермської області, актовий запис № 294 від 27 вересня 1952 року, ІНФОРМАЦІЯ_8 народився ОСОБА_8 , батьки: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 .

28 листопада 2002 року батьку заявника Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області було видано паспорт громадянина України серії НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця Т-Гора Гірнозаводського району Пермської області.

Тобто, дані заявника та спадкоємця різняться в частині даних прізвища, а саме « ОСОБА_5 » та « ОСОБА_4 », інші дані співпадають, що є різним перекладом, якого допустився орган при видачі документів.

Документально підтвердити родинні відносини між заявником та спадкодавцем, як між донькою та матір`ю, неможливо.

19 лютого 2024 року заявниця звернулася до Українського бюро лінгвістичних експертиз НАН України з заявою про надання висновку щодо встановлення ідентичності документальних записів: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

23 лютого 2024 року директором філологічних наук Українського бюро лінгвістичних експертиз ОСОБА_19 заявнику надано експертний висновок № 056/277-п, згідно з яким розходження в записах прізвища ОСОБА_16 викликане графічним впливом російської мови цього прізвища ( ОСОБА_4 ) та/або фонетичними коливаннями в вимові голосного [і/и] в ареал документальної фіксації української форми прізвища. Лінгвістична ідентифікація аналізованих записів базується на їхньому співвіднесенні з типовими девіаціями в практиці документування власних назв. Українські записи прізвища ОСОБА_4 (паспорт громадянина України, запис ОСОБА_3 ; свідоцтво про смерть, запис ОСОБА_3 ) і ОСОБА_5 (паспорт громадянина України, запис ОСОБА_6 ; свідоцтво про одруження, запис ОСОБА_20 ) та російський запис ОСОБА_4 (свідоцтво про народження, записи російською мовою ОСОБА_8 , отец ОСОБА_21 , мать ОСОБА_15 ; паспорт громадянина України, запис російською мовою ОСОБА_8 ; свідоцтво ро укладення шлюбу, записи російською мовою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; паспорт громадянина України, запис російською мовою ОСОБА_9 ; свідоцтво про народження, записи російською мовою ОСОБА_7 , отец ОСОБА_8 , мать ОСОБА_9 ) в документах, наданих для експертизи, є ідентичними.

Встановлення факту для заявника має юридичне значення, оскільки з ним пов`язане оформлення особистих, майнових прав, а саме отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_22 .

За встановлених обставин, зважаючи на те, що заявник в позасудовому порядку не може вирішити питання щодо встановлення факту родинних відносин, а саме, те що вона є донькою ОСОБА_22 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому остання вимушена звернутися до суду, оскільки встановлення даних факту для заявника має юридичне значення для оформлення спадщини та іншого шляху для захисту порушеного права не існує.

Таким чином, суд на підставі належних та допустимих доказів, а також враховуючи те, що заінтересована особа заперечень проти задоволення заяви не надав, інші спадкоємці відсутні, приходить до висновку, що заявника ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.12,13,77,81,259,263-265,268 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа: ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, яким визнати, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Лиман Татарбунарського району Одеської області, є матір`ю ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки с.Лиман Татарбунарського району Одеської області, РНОКПП НОМЕР_8 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду і, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХII "Перехідні положення" ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://st.od.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 17 жовтня 2024 року.

Суддя В. С. Миргород