ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024року

м. Київ

справа № 160/3915/22

провадження № 61-13990св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Індустріальний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Індустріальний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)),

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2022 року в складі судді Богун О. О. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 вересня 2023 року в складі колегії суддів: Красвітної Т. П., Єлізаренко І. А., Свистунової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)) (далі - Індустріального ВДВС у м. Дніпрі) та просив: визнати діяльність начальника Індустріального ВДВС у м. Дніпрі Півня С. В. протиправною; зобов'язати Індустріальний ВДВС у м. Дніпрі до з'ясування обставин та остаточного вирішення, як має стягуватись судовий збір з особи, яка звільнена від сплати судового збору, зупинити виконання виконавчого провадження № НОМЕР_2 та зняти арешт з його рахунків; зобов'язати Індустріальний ВДВС у м. Дніпрі звернутись до суду за роз'ясненнями, як має стягуватись судовий збір з особи, яка звільнена від сплати судового збору; з метою компенсації нанесеної моральної шкоди вибачитись перед ним.

Позов мотивований тим, що 26 січня 2022 року через мобільний застосунок «Монобанк» він дізнався про обмеження його рахунків у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження № НОМЕР_2 щодо примусового стягнення з нього судових витрат в розмірі 3 831,47 грн за виконавчим листом № 202/4391/16-ц. Дії відповідача щодо накладення арешту на його рахунки є незаконними, оскільки рішення суду, на підставі якого виданий виконавчий лист №202/4391/16-ц, є помилковим та таким, що не може бути виконаним, а дії виконавця - незаконними. 27 січня 2022 року, 28 січня 2022 року, 11 лютого 2022 року він звертався до відповідача з клопотаннями щодо зняття арешту з грошових коштів. Листами відповідача від 09 лютого 2022 року № 6663 та від 15 лютого 2022 року № 7593 його проінформовано про відмову у задоволенні клопотань, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Короткий зміст судових рішень в справі

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з безпідставності та недоведеності позовних вимог.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 16 березня 2023 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2022 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що відповідач не звернувся до суду за роз`ясненням резолютивної частини рішення та/або змісту виконавчого документу у зв'язку з відсутністю необхідності в отриманні такого роз'яснення, з огляду на що вимоги позивача у цій частині є необґрунтованими. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 12 травня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у справі № 202/4391/16-ц, однак це судове рішення жодним чином не впливає на виконавче провадження № НОМЕР_2, тому вимога про зупинення виконавчого провадження є безпідставною.

Вимога про компенсацію моральної шкоди задоволенню не підлягає, оскільки позивач не довів протиправність дій відповідача, наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача й заподіяною шкодою.

Постановою Верховного Суду від 31 травня 2023 року постанову Дніпровського апеляційного суду від 16 березня 2023 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції виходив з того, що позивача ОСОБА_1 не було належним чином повідомлено про розгляд справи судом апеляційної інстанції 16 березня 2023 року, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення з направленням справи на новий розгляд.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 вересня 2023 року рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що звернення до суду із заявою про роз`яснення рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, є правом виконавця, а не його обов`язком. У свою чергу сторона виконавчого провадження не позбавлена права самостійно звернутися до суду з відповідною заявою.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не звернувся до суду за роз`ясненням резолютивної частини рішення та/або змісту виконавчого документу у зв`язку з відсутністю такої необхідності, тому вимоги позивача в цій частині є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Вимоги про зупинення виконавчого провадження та зняття арешту є безпідставними та необґрунтованими.

З огляду на недоведеність протиправності дій відповідача, вимога позивача про компенсацію моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просив скасувати рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 вересня 2023 року й ухвалити нове рішення про задоволення позову.

На обґрунтування касаційної скарги зазначав про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Він є особою з інвалідністю, тому звільнений від сплати судового збору відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Незважаючи на це, постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року стягнуто з нього на користь ТВО «Алкен» судові витрати у розмірі 3 831, 47 грн.

На виконанні Індустріального ВДВС у м. Дніпрі перебуває виконавче провадження щодо стягнення з нього вказаних судових витрат та на належні йому грошові кошти на банківських рахунках незаконно накладено арешт.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 24 жовтня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

12 грудня 2023 року справа № 160/3915/22 надійшла до Верховного Суду.

Оскільки рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 листопада 2022 року скасоване постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 вересня 2023 року, воно в касаційному порядку не переглядається.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року у цивільній справі № 202/4391/16-ц в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Алкен» про стягнення заробітної плати, інфляційних втрат та моральної шкоди відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алкен» судові витрати у розмірі 3 831,47 грн.

Ухвалами Верховного Суду від 23 грудня 2021 року та від 26 травня 2022 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 18 листопада 2021 року в справі № 202/4391/16-ц.

На виконанні в Індустріальному ВДВС у м. Дніпрі з 26 січня 2022 року перебуває виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 202/4391/16 від 28 грудня 2021 року, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алкен» судових витрат в сумі 3 831,47 грн.

26 січня 2022 року державним виконавцем Індустріального ВДВС у м. Дніпрі винесено постанову про звернення стягнення на кошти боржника та накладено арешт на кошти боржника в сумі 4 514,62 грн, з яких: 3831,47 грн - основна сума заборгованості по виконавчому листу (судовий збір); 383,15 грн - виконавчий збір; 300,00 грн - витрати на організацію та проведення виконавчих дій.

27 січня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з клопотанням, у якому просив державного виконавця звернутися до суду із заявою про роз`яснення судового рішення, на підставі якого з нього стягуються судові витрати у виконавчому провадженні № НОМЕР_2, а до винесення ухвали суду про розподіл судових витрат просив відстрочити виконання рішення.

Листом Індустріального ВДВС у м. Дніпрі від 09 лютого 2022 року № 6663 ОСОБА_1 повідомлено, що у державного виконавця відсутні передбачені законом підстави для відстрочки виконання рішення, натомість він має право звернутися з таким клопотанням до суду. Вказано, що резолютивна частина судового рішення та зміст виконавчого документа виконавцю зрозумілі та роз`яснення не потребують, наразі відсутні підстави для зняття арешту з грошових коштів боржника.

28 січня 2022 року ОСОБА_1 повторно звернувся до відповідача з клопотанням про зняття арешту з його грошових коштів та просив державного виконавця ініціювати звернення до суду із заявою про роз`яснення судового рішення, на підставі якого з нього стягуються судові витрати у виконавчому провадженні № НОМЕР_2.

У листі Індустріального ВДВС у м. Дніпрі від 15 лютого 2022 року № 7592 повідомлено позивача, що перевірка законності судового рішення не є правом чи обов`язком державного виконавця. Також у листі зазначається, що арешт накладено на грошові кошти в сумі 4 514,62 грн, тоді як коштами, що перевищують вказану суму, позивач має можливість безперешкодно користуватися.

Згідно копії посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого Управлінням праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради 19 лютого 2019 року, позивач є особою з інвалідністю 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни; посвідчення безтермінове.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 1 Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусовому виконанню підлягають, зокрема, рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (пункт 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частин першої, другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Згідно з частиною третьою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Встановлено, на виконанні у Індустріальному ВДВС у м. Дніпрі перебуває виконавче провадження НОМЕР_2, відкрите 26 січня 2022 року на підставі виконавчого листа № 202/4391/16-ц, виданого 28 грудня 2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алкен» судових витрат у розмірі 3 831,47 грн.

Одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 державним виконавцем 26 січня 2022 року накладено арешт на грошові кошти позивача, наявні на його банківських рахунках, зокрема на суму 4 514,62 грн, з яких: 3831,47 грн - основна сума заборгованості по виконавчому листу (судові витрати); 383,15 грн - виконавчий збір; 300,00 грн - витрати на організацію та проведення виконавчих дій.

Апеляційний суд, врахувавши наявність судового рішення № 202/4391/16-ц, яке набрало законної сили, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алкен» судових витрат у розмірі 3 831,47 грн, факт пред`явлення виконавчого листа стягувачем до виконання у межах трирічного строку, встановленого законом, дійшов правильного висновку про правомірність дій відповідача щодо відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2 та накладення арешту на грошові кошти позивача у межах суми стягнення, та, як наслідок, відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 про визнання протиправною діяльності начальника Індустріального ВДВС у м. Дніпрі.

Статтею 34 Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави для зупинення вчинення виконавчих дій, перелік яких є вичерпним, а статтею 59 цього закону - підстави для зняття арешту з майна (коштів) боржника.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки позивач не надав належні та достатні докази на підтвердження наявності підстав для зупинення виконавчого провадження та зняття арешту з його рахунків, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», апеляційний суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині.

Відповідно до частини першої статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Згідно зі статтею 31 ЦПК України у разі, якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення відповідного рішення. У разі якщо зміст виконавчого документа незрозумілий, виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до органу (посадової особи), який видав виконавчий документ, із заявою про роз`яснення його змісту.

Отже, звернення до суду за роз`ясненням рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, є правом виконавця, а не його обов`язком. У свою чергу сторона виконавчого провадження не позбавлена права самостійно звернутися до суду з відповідною заявою.

У листі від 09 лютого 2022 року Індустріальний ВДВС у м. Дніпрі повідомляв ОСОБА_1 , що резолютивна частина судового рішення та зміст виконавчого документа державному виконавцю зрозумілі та роз`яснення не потребують.

Таким чином, відсутні підстави для задоволення вимог про зобов`язання відповідача звернутись до суду із заявою про роз`яснення рішення суду.

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з частиною третьою статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Оскільки позивач не довів заподіяння йому моральної шкоди внаслідок протиправних дій відповідача, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів, що відповідно до статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону, й підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 05 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко