Номер провадження: 22-ц/813/5700/24
Справа № 523/5304/21
Головуючий у першій інстанції Бузовський В. В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 523/5304/21

Провадження номер: 22-ц/813/5700/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

-головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

-суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

-за участі секретаря судового засідання Губара Д.В.,

учасники справи:

-позивач ОСОБА_1 ,

-відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, та стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Бузовського В.В. 26 березня 2024 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 про перегляд рішенняСуворовського районного суду м. Одеси від 02 червня 2021 року за нововиявленими обставинами, повний текст рішення складений 27 березня 2024 року,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2021 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 04.10.1997 року. У зв`язку з тим, що подружнє життя не склалося на час звернення до суду в Суворовському районному суді м. Одеси розглядається цивільна справа про розірвання між ними шлюбу.

Від шлюбу є троє дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком яких є відповідач. Батько добровільно допомоги на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та повнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання, не надає.

Крім того, позивачка зазначає про те, що вона є інвалідом другої групи, є непрацездатною особою та також потребує матеріальної допомоги з боку відповідача.

Позивачка зазначає про те, що у відповідача є можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей та на її утримання, оскільки відповідач за спеціальністю є капітаном далекого плавання, тривалий час працює на суднах іноземних пароплавств, отримуючи при цьому заробітну плату в іноземній валюті.

У зв`язку з вищевказаним, позивачка просила суд стягнути з відповідача аліменти: 1) на утримання неповнолітньої - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та повнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання, у розмірі - по 22 000 грн., щомісяця на кожну дитину, до досягнення дитиною повноліття та до закінчення донькою навчання відповідно; 2) на своє утримання, як непрацездатної дружини, у розмірі - 10 000 грн. щомісячно.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02.06.2021р. задоволено частково вищевказані позовні вимоги ОСОБА_1 ..

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі - 15 000 грн. щомісяця, починаючи з 30.03.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме - до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як дитини яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі - 3 000 грн. щомісяця, починаючи з 30.03.2021 року і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , двадцяти трьох років, а саме - до 02.10.2025 року, або до припинення навчання.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі - 2 000 грн. щомісяця, починаючи з 30.03.2021 року і до 01.11.2021 року, а у випадку продовження строку інвалідності, стягнення аліментів проводити без додаткового рішення суду на встановлений строк інвалідності.

У травні 2023 р. відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02.06.2021 р. за нововиявленими обставинами.

ОСОБА_2 посилається на те, що при виконанні рішення суду позивачка ОСОБА_1 надала до державної виконавчої служби довідку МСЕК про продовження строку інвалідності, в якій зазначено, що вона є інвалідом дитинства.

Просить рішення суду в частині стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_1 скасувати. Ухвалити у вказаній частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_1 (Т. 1, а. с. 146 - 147).

Позиція сторін по справі в суді першої інстанції

ОСОБА_1 не скористалась правом надання відзиву. Відзив на заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами до суду не надійшов.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26 березня 2024 року задоволено вищевказану заяву ОСОБА_2 .

Скасовано рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 червня 2021 року в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на її утримання як непрацездатної дружини. Ухвалено в цій частині нове рішення.

Відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем надано до суду довідку до акту медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ №516829 від 22.10.2021 року, згідно якої ОСОБА_1 має другу групу інвалідності, причина інвалідності - інвалід дитинства з ураженням ОРА (а. с. 149). В листі Суворовської міжрайонної МСЕК Одеського обласного центру медико-соціальної експертизи № 1/4 від 14.02.2024р. зазначено, що ОСОБА_1 вдруге оглянута 22.10.2021 р. та визнана інвалідом 2-ої групи дитинства, категорія змінена на інвалід дитинства, у зв`язку з наданими документами з амбулаторної картки за 1977 рік.

Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02.06.2021 р. в частині стягнення аліментів на утримання дружини, як інваліда, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог(Т. 1, а. с. 206 - 207).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 березня 2024 року та залишити без змін рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02 червня 2021 року (Т. 2, а. с. 34 - 35).

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції ухвалене при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами відповідач жодним чином не аргументує, яким чином зміни причини встановленої інвалідності впливають на можливість встановлення аліментів на утримання непрацездатної дружини. ІІ група інвалідності була встановлена їй під час знаходження у шлюбі з відповідачем. Після переогляду МСЕК - 09.10.2023 р. вона потребує постійної сторонньої допомоги, відтак відсутня можливість працювати та у повному обсязі утримувати себе та дітей. Група інвалідності їй була встановлена - 12.10.2020 р., тобто під час перебування у шлюбі. Зміна причини інвалідності з «Загальне захворювання з ураженням ОРА» на - «Інвалід дитинства з ураженням ОРА» не впливає на можливість стягнення аліментів на утримання колишньої дружини після розірвання шлюбу. В розумінні вимог Глави 9 СК України вона має право на утримання після розірвання шлюбу (Т. 2, а. с. 34 35 зворотна сторона).

Узагальнені доводи відповідача в апеляційному суді

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Пошали Катерина Сергіївна, діюча від імені ОСОБА_2 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Адвокат Пошали Катерина Сергіївна зазначає, що відповідач не мусить розтлумачувати позивачу норми, також це не мусить робити суд. Вважає, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 Сімейного кодексу України рішенням суду може бути позбавлено одного з подружжя права на утримання або обмежено його строком, якщо непрацездатність або тяжка хвороба того з подружжя, хто потребує матеріальної допомоги, була прихована від другого з подружжя при реєстрації шлюбу. Отримання свідоцтва про інвалідність лише у жовтні 2020 року, будучи інвалідом з дитинства, у повній мірі можна вважати приховуванням стану здоров`я при реєстрації шлюбу (Т. 2, а. с. 47 - 49).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.05.2024 року поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 березня 2024 року та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (Т. 2, а. с. 41 - 42).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.09.2024 року закінчено підготовку справи до апеляційного розгляду. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників (Т. 2, а. с. 56).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.09.2024 року вказану цивільну справу призначено до розгляду з повідомленням (викликом) її учасників у судове засідання (Т. 2, а. с. 57 57 зворотна сторона).

10.10.2024 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Щодо клопотання про відкладення розгляду справи, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 8 ст. 14 ЦПК України, особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, можуть подати процесуальні, інші документи, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний підпис», якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 8 ст. 43 ЦПК України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника).

Варто зауважити, що зазначену заяву про відкладення розгляду справи було направлено в електронному вигляді. При цьому, вона не містить електронного цифрового підпису, у порушення норм ЦПК України та ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатню наявність у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Сторони по даній справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.10.1997 року.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 22.03.2021 р. шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 розірвано. Відомості щодо скасування вказаного рішення суду відсутні.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 02.06.2021 р. задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, та на її утримання.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі у розмірі - 15 000 грн. щомісяця, починаючи з 30.03.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме - до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як дитини, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі у розмірі - 3 000 грн. щомісяця, починаючи з 30.03.2021 року і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , двадцяти трьох років, а саме - до 02.10.2025 року, або до припинення навчання.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі - 2 000 грн. щомісяця, починаючи з 30.03.2021 року і до 01.11.2021 року, а у випадку продовження строку інвалідності, стягнення аліментів проводити без додаткового рішення суду на встановлений строк інвалідності.

Відповідно до довідки до акту медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ №162046 від 12.10.2020 року, ОСОБА_1 є інвалідом другої групи, строком до 01.11.2021 року (Т. 1, а. с. 41).

Відповідно до довідки до акту медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ №516829 від 22.10.2021 року, ОСОБА_1 має другу групу інвалідності. Причина інвалідності - інвалід дитинства з ураженням ОРА. Дата чергового переогляду 09.10.2023 р. (Т. 1, а. с. 149).

Згідно листа Суворовської міжрайонної МСЕК Одеського обласного центру медико-соціальної експертизи № 1/4 від 14.02.2024 р., ОСОБА_1 вдруге оглянута 22.10.2021 р. та визнана інвалідом 2-ої групи дитинства, категорія змінена на інвалід дитинства, у зв`язку з наданими документами з амбулаторної картки за 1977 рік.

По справі виникли правовідносини щодо стягнення аліментів, та щодо перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про скасування рішення суду першої інстанції за нововиявленими обставинами в частині стягнення аліментів на утримання дружини, ухвалення в цій частині нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивачки.

Мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі та відхилення аргументів відзиву на апеляційну скаргу

Відповідно до частин 1-3 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю І, II чи III групи.

Чинне законодавство у частині другій статті 75 СК України надає перелік загальних умов для надання утримання одному з подружжя: 1) його непрацездатність; 2) потреба у матеріальній допомозі; а також здатність другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. В даному випадку мова йде про юридичний склад, який містить юридичні факти, що є підставою для набуття одним з подружжя права на утримання і створення обов`язку для іншого з подружжя таке утримання надавати.

При цьому відповідно до частини четвертої статті 75 СК України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. У даному випадку можна вести мову про кореляцію нужденності із розміром прожиткового мінімуму, яка неодноразово критикувалась в доктрині сімейного права з огляду на саме визначення прожиткового мінімуму, наведене у статті 1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05 жовтня 2000 року. Тобто цей мінімум можна визнати допустимим у випадках лише нормального життєзабезпечення людини, але він не є достатнім у разі, якщо мова йде про непрацездатну особу, зокрема, яка позбавлена можливості працювати.

Необхідні потреби непрацездатної людини, як правило, не обмежені тими звичайними потребами, які має здорова людина, тому вимагають додаткових витрат на лікування, оздоровлення, харчування, що зумовлено іншим, відмінним способом життя такої людини.

Відповідно до ст. 82 Сімейного кодексу України право одного з подружжя на утримання, а також право на утримання, яке особа має після розірвання шлюбу, припиняється у разі поновлення його працездатності, а також реєстрації з ним повторного шлюбу. Право на утримання припиняється від дня настання цих обставин. Якщо після припинення права на утримання виконання рішення суду про стягнення аліментів буде продовжуватися, всі суми, одержані як аліменти, вважаються такими, що одержані без достатньої правової підстави, і підлягають поверненню у повному обсязі, але не більш як за три роки. Право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що: 1) одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги; 2) платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу. Право одного з подружжя на утримання припиняється у випадках, передбачених статтями 83, 85, 87 і 89 цього Кодексу.

Аналіз норм СК України свідчить, що четвертою істотною умовою виникнення права одного із подружжя на утримання є відсутність зловживання правом з її боку. Форми такого зловживання визначені у частині першій статті 83 СК України, згідно з якою рішенням суду може бути позбавлено одного з подружжя права на утримання або обмежено його строком, якщо:

1) подружжя перебувало в шлюбних відносинах нетривалий час;

2) непрацездатність того з подружжя, хто потребує матеріальної допомоги, виникла в результаті вчинення ним умисного кримінального правопорушення;

3) непрацездатність або тяжка хвороба того з подружжя, хто потребує матеріальної допомоги, була прихована від другого з подружжя при реєстрації шлюбу;

4) одержувач аліментів свідомо поставив себе у становище такого, що потребує матеріальної допомоги.

Таким чином, за умови відсутності зловживань, визначених у частині першій статті 83 СК України, або передумов обмеження права одного із подружжя на утримання з боку іншого подружжя, які передбачені частиною 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, непрацездатне подружжя має право на матеріальну допомогу в сенсі статті 75 СК України.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, відповідач вказував, що позивачкою було приховано інформацію, що остання є інвалідом з дитинства.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з частиною другою статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України свідчить, що нововиявленими обставинами є обставини, які: існували на час розгляду справи, не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; є істотними для розгляду справи, тобто належать до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Обставини, які вважаються нововиявленими, повинні одночасно відповідати цим вимогам.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 липня 2023 року у справі № 442/2569/18 (провадження № 61-11440св22) зазначено, що: «Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. […] Перегляд справи за нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення».

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Щодо доводів відповідача про те що непрацездатність або тяжка хвороба того з подружжя, хто потребує матеріальної допомоги, була прихована від другого з подружжя при реєстрації шлюбу необхідно зазначити наступне.

Приховування є умисною дією або бездіяльністю.

Тобто, як вбачається з наведеного, для позбавлення права на утримання того з подружжя, хто потребує матеріальної допомоги, інший з подружжя повинен довести суду належними та допустимими доказами факт того, що при реєстрації шлюбу згаданих осіб непрацездатність або тяжка хвороба були умисно прихованими.

Рішенням Суворовського районного суду від 22.03.2021 року шлюб зареєстрований 04 жовтня 1997р. у відділі РАГС Суворовської районної адміністрації виконкому Одеської міської ради, актовий запис №875, між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірвано.

ОСОБА_1 надала до суду першої інстанції довідку МСЕК про те, що вона є інвалідом другої групи, строком до 01.11.2021 року, що підтверджується довідкою до акту медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ №162046 від 12.10.2020 року (Т. 1, а. с. 41).

Відповідачем надано до суду довідку до акту медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААВ №516829 від 22.10.2021 року, згідно до якої ОСОБА_1 має другу групу інвалідності, причина інвалідності - інвалід дитинства з ураженням ОРА (Т. 1, а. с. 149). Згідно листа Суворовської міжрайонної МСЕК Одеського обласного центру медико-соціальної експертизи № 1/4 від 14.02.2024 р., ОСОБА_1 вдруге оглянута 22.10.2021 р., визнана інвалідом 2-ої групи дитинства. Категорія змінена на інвалід дитинства, у зв`язку з наданими документами з амбулаторної картки за 1977 рік.

Виходячи з вищевказаного, колегія суддів приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 дізналась про інвалідність з дитинства з ураженням ОРА тільки після медико-соціальної експертної комісії вдруге, коли була оглянута 22.10.2021 р.. При реєстрації шлюбу 04 жовтня 1997 року ОСОБА_1 не приховувала свою інвалідність, виходячи з того, що позивачка дізналася про свій стан тільки під час першого огляду - 12 жовтня 2020 року.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, на підставі яких можна стверджувати, що позивачка ОСОБА_1 при реєстрації у жовтні 1997 року шлюбу з ОСОБА_2 умисно приховала від останнього факт наявності у неї інвалідності.

Колегія суддів звертає увагу, що встановлення інвалідності ОСОБА_1 з дитинства після повторного огляду 22.10.2021 року, не є нововиявленими обставинами у розумінні пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду апеляційних скарг, з посиланням на норми процесуального права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є доведеними, а тому її треба задовольнити.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, судом порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання позивачки підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 у перегляді рішення за нововиявленими обставинами за вищевказаного обґрунтування.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ст. 382 ЦПК України, в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України).

Пунктом 1 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ЗУ Про судовий збір» ставка судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення суду; заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду; апеляційної скарги на судовий наказ, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до статті 7 Закону України від 21 грудня 2016 року № 1801-VIII «Про Державний бюджет України на 2021 рік», який діяв на час звернення позивача до суду, прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2021 року встановлено у розмірі 2 270 грн..

Отже, за звернення до суду із позовом судовий збір становив - 908 грн.

Із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_2 звернувся 15.05.2023 року.

Отже, за звернення до суду із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, ставка судового збору становила 1 362 грн. = 908 х 150%.

За звернення до суду з апеляційною скаргою ставка судового збору становила до сплати 2 043 грн. = 1 362 х 150%.

На підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі -2 043 грн.

Дата ухвалення постанови, порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 березня 2024 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 ) про перегляд рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 02.06.2021 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі - 2 000 грн. щомісяця, починаючи з 30.03.2021 року і до 01.11.2021 року, а у випадку продовження строку інвалідності, стягнення аліментів проводити без додаткового рішення суду на встановлений строк інвалідності, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 2 043 (дві тисячі сорок три) грн. 00 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 21 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе