ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2-з/753/232/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

"16" жовтня 2024 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Каліушко Ф.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна набутого під час спільного проживання спільною власністю/зобов`язаннями

ВСТАНОВИВ:

В провадження Дарницького районного суду м. Києва надійшла цивільна справа №753/19777/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна набутого під час спільного проживання спільною власністю/зобов`язаннями.

Вказана позовна заява обгрунтована тим, що в січні 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зав`язались стосунки, які швидко почали розвиватись. Так, з червня 2015 року сторони почали проживати разом як подружжя без реєстрації шлюбу в будинку відповідача за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з подружжям проживали їх діти, зокрема доньки позивачки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , син відповідача ОСОБА_5 , а в подальшому і їх спільний син Назарій. На протязі довгих років спільне життя подружжя було чудовим, в сім`ї панувала повага та розуміння один до одного, сторони мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, пов`язані спільним побутом. Під час спільного проживання з відповідачем, позивач займалась підприємницькою діяльністю та приймала участь у формуванні спільного бюджету сім`ї, який подружжя витрачало на поліпшення житлових умов, проведення ремонту в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , до якого в подальшому сторони здійснили прибудову двох великих кімнат, велику ванну кімнату з сумісним санвузлом та навіс для паркування двох автомобілів. Окрім того, 03.02.2017 сторони придбали автомобіль марки «Toyota Camry» 2008 року випуску. У листопаді 2022 року подружні стосунки між сторонами завершились, позивач разом з дітьми переїхала проживати до свого будинку. Задля вирішення спору в поза судовому порядку, позивач прохала відповідача здійснити грошову компенсацію 1/2 частини вартості автомобіля, будівельних матеріалів та конструктивних елементів, робіт, вкадених в будівництво житлових приміщень за вищевказаною адресою, однак відповідач відмовив позивачу, у зв`язку із чим вона була змушена звернутись з даним позовом до суду та прохає: - встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 01.06.2015 по 10.11.2022; - визнати спільною сумісною власністю подружжя транспортний засіб та будівельні матеріали, конструктивні елементи, роботи, які були вкладені в будівництво житлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 ; - в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 транспортний засіб марки «Toyota Camry» 2008 року випуску, будівельні матеріали, конструктивні елементи, роботи, які були вкладені в будівництво житлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 ; - стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію 1/2 частини вартості вищевказаного транспортного засобу, будівельних матеріалів та конструктивних елементів, робіт, вкадених в будівництво житлових приміщень за вищевказаною адресою.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову, у якій вона прохає суд, задля уникнення реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання можливого рішення суду у цій справі про задоволення позовних вимог, накласти арешт на майно, зокрема автомобіль марки «Toyota Camry» 2008 року випуску, який є спільною сумісною власністю подружжя та, за який позивач має намір отримати грошову компенсацію в розмірі 1/2 частини його вартості.

Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 1 чч. 1, 2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

За змістом ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Дослідивши матеріали справи суддя вважає, що заява про забезпечення позову у спосіб визначений в останній підлягає задоволенню, враховуючи: характер майна на яке позивач просить накласти арешт, предмет спору та позовних вимог, їх співмірність, а також те, що для вжиття заходів забезпечення позову є наявність достатніх підстав, які дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, зокрема його подальше відчуження відповідачем на користь третіх осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Враховуючи відсутність підстав вважати, що застосування судом заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно спричинить відповідачу збитки, відтак відсутні і підстави для застосування судом зустрічного забезпечення позову у відповідності до ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Беручи до уваги наведене вище та керуючись стст. 149, 150, 151, 152, 153 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, суддя -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна набутого під час спільного проживання спільною власністю/зобов`язаннями - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «Toyota Camry» 2008 року випуску, VIN НОМЕР_1 , шляхом заборони вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо нього, зокрема відчуження, перереєстрація, який зареєстрований за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ).

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.