Дата документу 16.10.2024
Справа № 334/1990/22
Провадження № 2/334/3076/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Фетісова М.В., за участю секретаря судового засідання Засько О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановив:

представник позивача ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути солідарно зі співвідповідачів на користь позивача заборгованість по оплаті за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 36 141,94 гривня.

В обґрунтування позову зазначила, що співвідповідачі є споживачами послуг, які Концерн «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» надає у квартиру АДРЕСА_1 . Заборгованість співвідповідачів за період з 01.10.2014 до 31.10.2021 за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання складає 36 141,94 гривня.

Співвідповідач ОСОБА_1 відзив на позов не подав. 16.10.2024 подав заяву про застосування строку позовної давності.

Співвідповідачка ОСОБА_2 відзив на позов не подала.

Ухвалою від 15.06.2022 відкрите провадження у справі, розгляд справи призначений у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Заочним рішенням від 07.07.2022 позов задоволений частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 36 141,94 гривня, у задоволенні позову в іншій частині відмовлено, стягнутий з ОСОБА_1 на користь Концерну «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» судовий збір судовий збір у сумі 2 481 гривня. Ухвалою про перегляд заочного рішення від 26.09.2024 задоволене клопотання співвідповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, скасовано заочне рішення від 07.07.2022, призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився. В позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності.

Співвідповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. В заяві про застосування позовної давності просив розглянути справу без його участі. Заяву підтримав.

Співвідповідачка ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася. Причини неявки суду не повідомила. Заяву про розгляд справи без її участі не подала.

Оскільки всі учасники справи не з`явились у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено частиною другою статті 247 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Інформаційної довідки з ДРРП № 300048248 від 17.02.2022 співвідповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Співвідповідач ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , а співвідповідачка ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя від 14.06.2022.

За комунальною квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4 закріплені два особові рахунки № НОМЕР_1 та НОМЕР_2 . Власниками (квартиронаймачами) вказаною квартири є співвідповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Заборгованість за особовим рахунком № НОМЕР_1 , споживачем за яким є співвідповідач ОСОБА_1 , за період з 01.10.2014 до 31.10.2021 становить 36 141,94 гривня. Вказані обставини підтверджуються довідкою щодо заборгованості за надані послуги опалення та централізованого постачання гарячої води та розрахунком суми позову.

Згідно з частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України від 24.06.2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 1875-IV), який діяв до 30.04.2019, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Відповідно до статті 19 Закону № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» (далі Закон № 2189-VIII), який діє з 01.05.2019, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

У статті 1 Закону № 1875-IV зазначено, що для цілей цього закону власником є фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку, а споживачем - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Аналогічні норми містить стаття 1 Закону № 2189-VIII.

Відповідно до пункту 22 статті 1 Закону України від 12.05.1991 № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі Закон № 1023-XII) споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно зі статтею 13 Закону № 1875-IV, статтею 5 Закону № 2189-VIII, позивач надавав послуги, що за своїм функціональним призначенням є комунальними послугами, а саме - надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до статей 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що зазначено у статті 509 ЦК України

Частиною четвертою статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує.

Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд встановив, що на підставі вищевказаних норм права між позивачем та співвідповідачем ОСОБА_1 встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, на підставі відкритого особового рахунку № НОМЕР_1 , за яким проводились нарахування.

Висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховний Суд України по справі № 6-59цс13 від 30.10.2013 року, відповідно до якої відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частин першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суду не надані належні, допустимі та достатні докази того, що співвідповідачка ОСОБА_2 є співвласницею спірної квартири, її наймачем, проживає у вказаній квартирі або уклала з позивачем договір про надання послуг.

Таким чином позивачем не доведено, що співвідповідачка ОСОБА_2 споживала надані ним комунальні послуги, у зв`язку з чим у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості зі співвідповідачки необхідно відмовити.

Свої зобов`язання щодо надання комунальних послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання співвідповідачу ОСОБА_1 позивач виконав у повному обсязі, що не було спростовано співвідповідачами. Співвідповідач ОСОБА_1 , у свою чергу, порушив свої зобов`язання та своєчасно не вносив оплату за спожиті комунальні послуги, у зв`язку з чим з 01.10.2014 до 31.10.2021 має заборгованість в сумі 36 141,94 гривня.

Проте співвідповідачем ОСОБА_1 заявлено про застосування позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд встановив, що з даним позовом позивач звернувся до суду 14.06.2022, у зв`язку з чим позовна давність спливла за вимогами за період з 01.10.2014 до 13.06.2019.

Проте відповідно до пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Закон України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнений пунктом 12, набрав чинності 02.04.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин.

Дію карантину, встановленого зазначеною постановою, неодноразово продовжувався та був відмінений з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651.

Таким чином станом на 14.06.2022 спливла позовна давність за вимогами за період з 01.01.2014 до 01.04.2017, а за вимогами з 02.04.2017 до 28.02.2022 її строк продовжився.

Згідно з розрахунком суми позову за період з 01.01.2014 до 31.03.2022 позивачем Концерном «МТМ» були надані співвідповідачу ОСОБА_1 послуги - в сумі 5 816,03 гривень за опалення та 290,30 гривень за ГВП. Також за квітень 2017 року позивачем нарахована ОСОБА_1 заборгованість в сумі 253,73 гривні за ГВП, а отже вартість наданих позивачем послуг 01.04.2017 становить 8,46 гривень (253,73:30). Вказані нарахування, які знаходяться за межами позовної давності, необхідно вирахувати із загальної заборгованості.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов необхідно задовольнити частково та стягнути зі співвідповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 30 027,15 гривень (36 141,94 5 816,03 - 290,30 - 8,46).

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином зі співвідповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2 061,24 гривня (2 481 гривня (судовий збір)*(30 027,15 гривень (задоволена частина позову)*100%:36 141,94 гривня (ціна позову)).

Керуючись статтями 10 13, 76 - 81, 141, 263 - 265, 268, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 30 027 (тридцять тисяч двадцять сім) гривень 15 копійок.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір судовий збір у сумі 2 061 (дві тисячі шістдесят одна) гривня 24 копійки.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Реквізити учасників справи:

позивач - Концерн «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ», місцезнаходження: вул. Героїв полку «Азов», буд. 137, м. Запоріжжя, ,

співвідповідачі:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване: АДРЕСА_2 , фактичне: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_3 ,

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя М.В. Фетісов