18.10.2024 Провадження по справі № 2/940/308/24
Справа № 940/511/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 жовтня 2024 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Косович Т.П.

при секретарі Козуб І.С.

з участю адвокатів Столярчука В.М., Неживка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

встановив:

10.05.2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі рішення Тетіївського районного суду Київської області від 11.01.2024 року на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання з існуючого розміру - 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів на 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, посилаючись на погіршення свого матеріального становища, оскільки на його утриманні перебуває дружина, троє дітей дружини від першого шлюбу та мати, пенсія якої не дозволяє їй повністю забезпечувати себе, так як більша її частина витрачається на оплату комунальних послуг (позовна заява а.с. 1-2).

03.06.2024 року відповідачкою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 надано відзив на позовну заяву, в якому остання позовних вимог не визнає, посилаючись на те, що позивач є військовослужбовцем ЗСУ, отримує заробітну плату, а тому має можливість сплачувати аліменти в присудженому розмірі. Доказів того, що дружина позивача є непрацездатною та потребує матеріальної допомоги суду не надано, утримувати дітей дружини від першого шлюбу позивач не зобов`язаний, так як не є їх батьком, останні вочевидь отримують пенсію по втраті годувальника, а мати позивача має право на отримання житлової субсидії (а.с. 60-65).

11.06.2024 року позивачем в особі представника ОСОБА_4 надано відповідь на відзив, в якому останній вказує, що його дружина та діти дружини дійсно перебувають на його утриманні, вони йому як рідні, дружина не працює, займається доглядом за дітьми, оскільки в селі роботи немає (а.с. 84).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Столярчук В.М. позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що матеріальний стан позивача погіршився, він утримує дружину, трьох дітей дружини та матір-пенсіонерку. На даний час він є військовослужбовцем ЗСУ та отримує заробітну плату близько 100000 гривень, а тому 1/4 частина від даної суми (25000 гривень) є занадто високою для сплати аліментів на користь відповідачки. Чи отримує дружина позивача пенсію та чи отримує його мати субсидію він сказати не може.

Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Неживок І.В. позовних вмог не визнав, суду пояснив, що Сімейний кодекс України не передбачає обов`язку утримувати дітей дружини від попереднього шлюбу, це є особистим волевиявленням позивача. Дружина позивача є працездатного віку, а доказів її непрацездатності та потреби у матеріальній допомозі суду не надано. З донькою ОСОБА_2 позивач не спілкується взагалі.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що є дружиною позивача, разом вони проживають чотири роки. ОСОБА_1 матеріально утримує її, її трьох дітей та матір, а також сплачує аліменти на користь доньки ОСОБА_2 , з якою не спілкується. Вона особисто ніде не працює, в центрі зайнятості на обліку не перебуває, отримує пенсію на дітей по втраті годувальника, інших доходів не має.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та свідка, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги необґрунтовані та задоволенню не підлягають, виходячи з такого.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 11.01.2024 року з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на користь доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , щомісячно стягнуто аліменти на період навчання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з 04.12.2023 року до 01.01.2025 року (а.с. 6-8).

На підставі даного рішення за даними Тетіївського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) № 40629 від 30.07.2024 року за період з 01.02.2024 року по 01.08.2024 року було нараховано та отримано 127487,39 гривень аліментів (а.с. 124).

Відповідно Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» позивач з 04.05.2022 року перебуває на військовій службі в в/ч НОМЕР_3 (копія витягу з наказу командира /ч НОМЕР_3 Міністерства оборони України № 109 від 04.05.2022 року а.с. 125, копія довідки командира /ч НОМЕР_3 Міністерства оборони України № 710 від 28.05.2022 року а.с. 126).

Відповідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 329901 від 15.03.2024 року, ОСОБА_1 15.03.2024 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_6 , прізвище якої після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 (а.с. 25).

ОСОБА_5 має трьох неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батько яких ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (копії свідоцтв про народження серії НОМЕР_5 від 10.01.2011 року, серії НОМЕР_6 від 23.07.2020 року, серії НОМЕР_7 від 18.04.2008 року а.с. 28, 29, 30, копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 від 23.06.2020 року а.с. 31).

ОСОБА_5 перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та з 22.06.2020 року отримує пенсію по втраті годувальника на неповнолітніх дітей за померлого ОСОБА_11 , розмір якої станом на 01.07.2024 року складає 4718,68 гривень (відповідь Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 0200-0902-7/68573 від 19.07.2024 року а.с. 101).

Відповідно копії акту обстеження умов проживання від 17.05.2024 року сім`я ОСОБА_7 проживає в АДРЕСА_3 , стосунки в сім`ї добрі, ОСОБА_1 проходить службу в ЗСУ, матеріально допомагає сім`ї, діти відвідують заклади освіти (а.с. 74).

Із наданої історії по картковому рахунку ОСОБА_5 за період з 01.01.2023 року по 29.04.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 періодично ОСОБА_5 перераховував грошові кошти (а.с. 32-44).

Крім того, ОСОБА_1 має матір ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_9 від 20.12.1973 року (а.с. 14), яка є пенсіонеркою, отримує пенсію за віком в сумі 3240 гривень та сплачує комінальні послуги (копія посвідчення серії НОМЕР_10 а.с. 13, довідка про доходи ОСОБА_12 № НОМЕР_11 від 19.04.2024 року а.с. 12, копії рахунків на оплату ЖКП та квитанцій про їх оплату а.с. 15-24).

Відповідно інформації відділу представництва інтересів в судах та інших органах № 2 юридичного управління Головного управління Пенсійного фонду у Київській області № 1000-0903-7/130717 від 29.07.2024 року, ОСОБА_12 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та отримує субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 118-121).

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надати.

Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до статті 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини що мають істотне значення.

Згідно роз`яснень, викладених в п.20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 16.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Стягуючи аліменти на повнолітню дитину, слід також мати на увазі, що з часу повноліття дитина стає працездатною та має фізичну можливість додатково здійснювати своє утримання за рахунок інших доходів, а тому слід з`ясовувати факт отримання повнолітньою дитиною іншого доходу ніж аліменти, зокрема доходу від орендної плати за земельний пай, стипендії тощо. При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд має виходити з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, а також з реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього.

Відповідно до п.23 вищевказаної Постанови, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з аналізу вказаних норм, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Підставами для зміни раніше встановленого розміру аліментів можуть бути: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України.

Свідченням зміни матеріального становища є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину при наявності вищенаведених обставин.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

За правилами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте, перевіряючи та оцінюючи доводи сторони позивача, суд вважає, що останнім не доведено належними та допустимими доказами правомірності своїх позовних вимог.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилається на погіршення свого матеріального становища, оскільки на його утриманні перебуває дружина, троє дітей дружини від першого шлюбу та мати.

Разом з тим, суд з такими доводами погодитися не може.

Так, відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Проте позивачем вказаних обставин доведено не було, його дружина ОСОБА_13 є працездатною особою, ніде не працює, доходу не отримує, але отримує пенсію по втраті годувальника на утриманців ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за померлого ОСОБА_11 , розмір якої станом на 01.07.2024 року складає 4718,68 гривень.

Діти дружини від першого шлюбу не є рідними дітьми позивача, а тому законодавчо встановленого обов`язку їх утримувати у позивача немає, а фактичного утримання вказаних осіб позивачем належними та допустимими доказами підтверджено не було.

Щодо утримання матері позивача, то, як встановлено в судовому засіданні, остання отримує пенсію та субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, а тому надання їй з боку позивача матеріальної допомоги є волевиявленням останнього.

Суд вважає, що стороною позивача не було доведено того факту, що з моменту постановлення судового рішення про стягнення аліментів у ОСОБА_1 настільки змінились обставини, визначені ст. 192 СК України (погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів), через що він не має змоги виплачувати аліменти на утримання дочки у визначеному судом розмірі.

Водночас суд враховує, що останній є військовослужбовцем ЗСУ та отримує заробітну плату, яка згідно даних Тетіївського відділу ДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) становить в середньому 85000 гривень.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що обставини, які наводить позивач в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, в розумінні вищезазначених норм матеріального закону (ст. 192 СК України) та позиції Верховного Суду України, на думку суду, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, вказаний у рішенні суду розмір аліментів відповідає вимогам законодавства з урахуванням можливості батька щодо утримання доньки та є таким, що не ставить в тяжке матеріальне становище платника аліментів, а тому суд дійшов висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, суд понесені судові витрати відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України залишає за позивачем.

Щодо судових витрат, понесених відповідачкою на професійну правничу допомогу, то представник відповідачки до закінчення судових дебатів у справі зробив заяву про подання доказів їх понесення протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

У контексті вищенаведеного, суд вважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. 192 СК України, ст.ст. 81, 141, 258-260, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення: 23 жовтня 2024 року.

Суддя: Т.П.Косович