Справа № 149/1248/24
Провадження № 22-ц/801/1711/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гончарук-Аліфанова О. Ю.
Доповідач:Голота Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 рокуСправа № 149/1248/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя доповідач),

Суддів Сопруна В. В., Рибчинського В. П.,

розглянув у порядку письмового провадження справу № 149/1248/24 за позовом Хмільницької міської ради Вінницької області до ОСОБА_1 про стягнення коштів та трьох процентів річних,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10.06.2024, ухвалене у складі судді Гончарук-Аліфанової О. Ю. в приміщенні суду в м. Хмільник, -

в с т а н о в и в :

15.04.2024 Хмільницька міська рада Вінницької області звернулася до суду з позовом (вх № 5241) до ОСОБА_1 про стягнення з нього на користь Виконавчого комітету Хмільницької міської ради боргу в сумі 21374 грн (за період з 26.05.2022 по 21.07.2023) та 3 % річних в сумі 641.22 (за період з 26.12.2023 по 9.04.2024), загальна сума 22015,22 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач, набувши право власності на нерухоме майно ( нежитлові будівлі) , яке розташоване на земельній ділянці, власником якої є Хмільницька міська рада, не сплатив кошти за фактичне користування земельною ділянкою, на якій воно знаходиться. Отже, ОСОБА_1 позивачу нанесені збитки, які полягають у неодержанні Хмельницькою міською радою доходів (орендної плати) за час тимчасового невикористання міською радою земельної ділянки.

Рішенням Виконавчого комітету Хмільницької міської ради від 7.09.2023 № 489 затверджено акт комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, що стосується ОСОБА_1 та вирішено затвердити акт про визначення розміру збитків, який становить 21374,52 грн, про що останнього було повідомлено листом.

Рішенням Виконавчого комітету Хмільницької міської ради від 27.10.2023 № 641, за заявою ОСОБА_1 у якій він погодився із сумою боргу та зобов`язався його сплатити до 25.12.2023 року , внесено зміни до вищевказаного рішення, шляхом розстрочення оплати завданих збитків до 25.12.2023. Станом на час звернення до суду з позовом завдані збитки відповідач не сплатив.

Оскільки взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної сплати боргу відповідач не виконав, позивач на підставі положень ст. ст. 509, 526, 1050 ЦК України також просить стягнути дані кошти, як суму позики та відповідно до ст. 625 ЦК України стягнути 3 % річних в сумі 641 грн 22 коп.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10.06.2024 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Хмільницької міської ради Вінницької області 21374 гривні 52 копійки за фактичне землекористування. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Хмільницької міської ради Вінницької області судовий збір в 3028 гривень.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу (вх № 6735 від 4.07.2024), в якій, посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Основними доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції допущено порушення статті 197 ЦПК України, неправильно застосовано принцип Jura novit curia, суд мав уточнити предмет і підстави позову у попередньому або першому судовому засіданні, однак суд самостійно змінив предмет і підстави позову, чим порушив принципи диспозитивності та змагальності. Суд застосував до спірних правовідносин приписи чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків), які не підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Міська рада неправильно визначила також розмір шкоди, оскільки у справі відсутні відомості з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки.

24.07.2024 до Вінницького апеляційну суду надійшов відзив (вх № 7381) Хмільницької міської ради, в якому, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Відзив обґрунтовано тим, що розрахунок нарахувань проводився пропорційно до частки земельної ділянки під нерухомим майном ОСОБА_1 згідно нормативно-грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :00:007:0794, яка становить 330550,5 грн.

Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Згідно з частинами першою, четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.

У справі встановлено наступні обставини.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 19.03.2020, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 527, ОСОБА_2 (продавець) продавець передає у власність продає 25/100 часток будівлі та споруд, розташованих за адресою АДРЕСА_1 , а покупці набувають у власність купують зазначену частку в наступному порядку:

-покупець ОСОБА_3 купує 21/100 частку будівель та споруд,

-покупець ОСОБА_1 купує 4/100 частки будівель та споруд.

Продавець є власником 37/100 часток Об`єкта відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого приватним нотаріусом Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Красновою С. М. 14.02.2019 за реєстровим № 121. Право власності продавця на 37/100 часток Об`єкта зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Красновою С.М., дата реєстрації 14.02.2019, номер запису про право власності : 30300017, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 109.

Відповідно до часток в праві власності на об`єкт, які набувається покупцями, у володіння та користування покупця ОСОБА_1 переходить будівля екструдерного цеху літ Г, загальною площею 375,6 м2, трансформаторна підстанція № 5.

Вказані будівлі та споруди розташовані на земельній ділянці площею 1,5252 га із кадастровим номером :00:007:0794, яка є комунальною власністю, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданим державним кадастровим реєстратором ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області Лемешко Г. П. (номер витягу НВ-020, дата формування 27.01.2020).

/ а. с. 39-42/.

Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки із кадастровим номером :00:007:0794 становить 330550,50 грн, про що свідчить витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 3.07.2023 № 2843-23.

/ а. с. 49/.

На аркуші справи 50-51 знаходиться копія протоколу № 76 від 21.07.2023 засідання комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, згідно якого відповідно до вимог ст. 152 ЗК України, ст. ст. 3, 56 Закону України «Про охоронну земель», Положення «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», затвердженого рішенням Виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 489 від 11.12.2018, проведено підрахунок збитків за фактичне землекористування ОСОБА_1 .. Комісія постановила : визначити збитки за несплату при фактичному використанні земельної ділянки без належного оформлення правовстановлюючих документів, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , площею 0,0610 га, із кадастровим номером :00:007:0794 за період з 26.05.2022 по 21.07.2023 в сумі 21374,52 грн.

Відповідно до Акта про визначення розміру збитків від 21.07.2023 комісією по визначенню розміру збитків землевласникам та землекористувачам, розмір збитків, завданих територіальній громаді ОСОБА_1 , відповідно до фактичного використання ним земельної ділянки, яка складає 0,0610 га, за період з 26.05.2022 по 21.07.2023 було визначено з урахуванням попередніх розрахунків суми збитків наданих фінансовим управлінням Хмільницької міської ради та відповідно до Положення з визначення та відшкодування збитків власникам землі землекористувачам у наступному порядку і складає 21 374, 52 грн.

2022 рік (за період з 26.05.2022 по 31.12.2022)

287435,22х6%=17246,11 (річна сума);

172246,11/12=1437,18 (місячна сума);

1437,18/31дн.х6дн.=278,16 грн (за період з 26.05.2022 по 31.05.2022);

1437,18х7міс=10060,26 грн (червень-грудень 2022);

278,16+10060,26=10338,42 грн (всього до сплати за період з 26.05.2022 по 31.12.2022)

2023 рік (за період з 01.01.2023 по 21.07.2023)

330550,50х6%=19833,03 грн (річна сума)

19833,03/12міс.=1652,75 грн. (місячна сума);

1652,75х6міс=9916,50 грн (січень-червень 2023);

1652,75/31днх21дн=1119,60 грн (всього з 01.07.2023 по 21.07.2023)

9916,50+1119,60=11036,10 грн (всього до сплати за період з 01.01.2023 по 21.07.2023).

Всього 10338,42 + 11036,10 = 21374,52 грн

/а. с. 11/.

Рішенням Виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області № 489 від 7.09.2023, розглянувши

- протокол засідання комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам № 76 від 21.07.2023;

- враховуючи ст. ст. 156, 157, 211 ЗК України,

- постанову КМУ «Про Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» № 284 від 19.04.1993;

- постанову КМУ «Про затвердження Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, псування земель, порушення режиму, нормативів і правил їх використання № 963 від 25.07.2007;

- Положення з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого рішенням виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 489 від 11.12.2018 (зі змінами),

- керуючись рішенням виконавчого комітету Хмільницької міської ради «Про затвердження складу комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» від 28.03.2023 № 148,

- ст. ст. 33, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»,

виконавчий комітет Хмільницької міської ради вирішив затвердити акт про визначення розміру збитків за фактичне землекористування від 21.07.2023 про нарахування ОСОБА_1 збитків за несплату при фактичному використанні земельної ділянки без належного оформлення правовстановлюючих документів, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , площею 0,0610 га, із кадастровим номером :00:007:0794, за період з 26.05.2022 по 21.07.2023 в загальній сумі 21374,52 грн та визначено строк для сплати в один місяць з дня оприлюднення рішення. ОСОБА_4 за використання земельної ділянки в період з 26.05.2022 по 21.07.2023 без відповідного оформлення правовстановлюючих документів, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , площею 0,0610 га, із кадастрового номера :00:007:0794 протягом одного місяця з дня офіційного оприлюднення цього рішення сплатити нараховану суму збитків в розмірі 21374,52 грн на розрахунковий рахунок міської ради.

/а. с. 10/.

На аркуші справи 8 міститься лист Хмільницької міської ради Вінницької області від 12.09.2023 адресований ОСОБА_1 про сплату відповідно до рішення Хмільницької міської ради № 489 від 7.09.2023 протягом одного місяця нарахованої суми збитків на розрахунковий рахунок міської ради.

22.09.2023 ОСОБА_1 звернувся до Хмільницької міської ради із заявою про розстрочення оплати /а. с. 12/.

Рішенням Виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області № 641 від 27.10.2023 внесено зміни до рішення Виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області № 489 від 7.09.2023, шляхом зміни терміну сплати збитків, визначивши строк для сплати в термін до 25.12.2023.

/а. с. 7/.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що земельна ділянка на якій розташована належна відповідачу 4/100 частка нежитлових будівель та споруд перебуває у комунальній власності, право користування (оренди) частиною якої у встановленому законом порядку відповідачем не оформлено, а користування землею є платним, а тому ОСОБА_1 зобов`язаний сплачувати кошти за фактичне користування земельною ділянкою у частці, на яку він має право, її власнику - Хмільницькій міській раді. В зв`язку з тим, що з вини відповідача оплата ним не здійснювалась, він у відповідному розмірі безпідставно зберіг чуже майно, а тому вказані кошти у вигляді неотриманих власником доходів від фактичного землекористування (збитків) у розмірі 21374,52 грн підлягають поверненню останньому відповідно до статті 1212 ЦК України, а позов задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог зроблено за неповного з`ясування обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц; від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц; від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц; від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц; від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц сформульовано висновок про те, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

Хмільницька міська рада Вінницької області звертаючись до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу в сумі 21374 грн (за період з 26.05.2022 по 21.07.2023) та трьох процентів річних в сумі 641.22 (за період з 26.12.2023 по 9.04.2024) визначила наступні фактичні та правові підстави позовних вимог :

1.відповідач, набувши право власності на нерухоме майно, яке розташоване на земельній ділянці, власником якої є Хмільницька міська рада, не сплатив кошти за фактичне користування земельною ділянкою, на якій воно знаходиться, у зв`язку з чим ОСОБА_1 позивачу нанесені збитки, які полягають у неодержанні Хмельницькою міською радою доходів (орендної плати) за час тимчасового невикористання міською радою земельної ділянки (правові підстави позову положення п. ґ ч. 1 ст. 90, ч. 2 ст. 152, ст. ст. 156, 157 ЗК України, ст. ст. 22, 1166 ЦК України, абз. 1, 2 та 4 п. 2 Постанови КМУ № 284 «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам»);

2.відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за власною заявою від 22.09.2023 року про сплату усієї суми, визначеної рішенням виконкому до 25.12.2023 року (правові підстави позову положення ст. ст. 509, 526, 1050 ЦК України).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правомірно встановив, що позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення заподіяних збитків та боргу, визначивши таким чином два способи захисту порушеного права.

Щодо вимог про стягнення боргу з підстав, передбачених ст. ст. 509, 526, 1050 ЦК України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, з яким погоджується також суд апеляційної інстанції, про те, що заява ОСОБА_1 /а. с. 12/, відповідно до якої останній просить платіж, визначений рішенням виконкому, розстрочити в оплаті до 25.12.2023 та зобов`язується відповідну суму внести повністю, за своєю правовою природою не являється борговою розпискою.

Таким чином до спірних правовідносин не підлягають застосуванню норми ЦК України, що стосуються договору позики, укладення правочинів та їх виконання і відшкодування шкоди у зв`язку із невиконанням умов договору позики.

Щодо позовних вимог про стягнення збитків/шкоди з підстав, передбачених ст. ст. 22, 1166 ЦК України, п. ґ ч. 1 ст. 90, ч. 2 ст. 152, ст. ст. 156, 157 ЗК України, абз. 1, 2 та 4 п. 2 Постанови КМУ № 284 «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

У відповідності до вимог частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи частково позовні вимоги міської ради суд першої інстанції, у порушення вимог ст. 264 ЦПК України не надав оцінки запереченням відповідача щодо необґрунтованого розрахунку боргу та не встановив чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження.

Норми права, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог визначають:

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частина перша статті 1166 ЦК України встановлює, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з пунктом ґ частини першої статті 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків (частина друга статті 152 ЗК України).

Згідно з пунктом д частини першої статті 156 ЗК України власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами (частина перша статті 157 ЗК України).

Абзацами 1, 2 та 4 пункту 2 Постанови КМУ № 284 «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» (далі - Постанова КМУ № 284) визначено:

1. Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв`язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

2. Розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними (військовими) адміністраціями, виконавчими органами сільських, селищних, міських рад.

4. Розміри збитків визначаються в повному обсязі відповідно до реальної вартості майна на момент заподіяння збитків, проведених або необхідних витрат на поліпшення якості земель (з урахуванням ринкової або відновної вартості).

Поза увагою суду першої інстанції залишилася та обставина, що Постановою КМУ № 284 визначено, що відшкодуванню, крім іншого підлягають інші збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані*).

*) Неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Матеріали справи не містять доказів визначення розміру неодержаних позивачем обґрунтованих доходів у зв`язку з невикористанням частини земельної ділянки, на якій знаходиться нерухоме майно ОСОБА_1 ..

Крім того, позивачем не обґрунтовано, а судом першої інстанції не встановлено чи є використання відповідачем земельної ділянки, яка знаходиться під його нежитловими будівлями тимчасовим користуванням, у розумінні положень Постанов КМУ № 284 від 19.04.1993 року та № 963 від 25.07.2007 року, на які посилається виконавчий комітет Хмільницької міської ради у своїх рішеннях № 641 від 27.10.2023 року та № 489 від 07.09.2023 року.

Як вбачається зі змісту Акта про визначення розміру збитків від 21.07.2023 року обраховуючи розмір збитків комісія керувалася Положенням з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам.

Даного Положення матеріали справи не містять та відповідно відсутні докази, які б визначали за якою саме формулою та із урахуванням яких саме складових було визначено розмір боргу.

Так, у Постанові КМУ «Про затвердження Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок , використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, псування земель, порушення режиму, нормативів і правил їх використання» № 963 від 25.07.2007 року, на яку йде посилання у рішенні виконавчого комітету Хмільницької міської ради від 27.10.2023 року визначено, що дана Методика спрямована на визначення розміру шкоду, заподіяної державі, територіальним громадам, юридичним та фізичним особам, на всіх категоріях земель внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покрову (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу.

До кожного із зазначених правопорушень Методикою визначена окрема формула за якою визначається розмір шкоди.

Таким чином, поза увагою суду залишилася та обставина, що у Акті про визначення розміру збитків та рішенні виконавчого комітету Хмільницької міської ради про затвердження даного акту, при обґрунтуванні правових підстав для нарахування збитків та при визначені самого розміру збитків заподіяних ОСОБА_1 , посадовими особами були застосовані нормативно-правові документи, які регулюють різні правові природи. Так, обґрунтовуючи підстави стягнення збитків комісія посилалася на Постанови КМУ, які визначають окремий порядок (формули) нарахування збитків/шкоди, тоді як обрахунок розміру збитків ОСОБА_1 визначено за іншою формулою, відміною від тих, які визначені вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Так, у постанові ВС від 28.09.2022 у справі № 559/2288/18 зазначено, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

Матеріали справи не містять доказів висловлення позивачем пропозиції відповідачу укласти договір оренди земельної ділянки.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Суд першої інстанції розглядаючи справу не звернув увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази нормативно-грошової оцінки земельної ділянки кадастровий номер :00:007:0794 за 2022 рік, тоді як позивач просить стягнути кошти за період користування відповідачем земельною ділянкою за період з 26.05.2022 по 21.07.2023.

Зазначення в акті від 21.07.2023 про визначення розміру збитків /а. с. 11/, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :00:007:0794 у 2022 році становить 287435,22 не підтверджено жодним доказом, а тому розрахунок боргу позивача за 2022 рік є недоведеним.

Не обґрунтовано та недоведено належними доказами включення до розрахунку боргу 6 % , які зазначені в акті від 21.07.2023 року про визначення розміру збитків.

Відповідно до копії протоколу № 76 від 21.07.2023 засідання комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам /а. с. 50-51/ комісією відповідно до вимог ст. 152 ЗК України, ст. ст. 3, 56 Закону України «Про охоронну земель», Положення «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», затвердженого рішенням Виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 489 від 11.12.2018, проведено підрахунок збитків за фактичне землекористування ОСОБА_1 .. Комісія постановила : визначити збитки за несплату при фактичному використанні земельної ділянки без належного оформлення правовстановлюючих документів, яка знаходиться в АДРЕСА_1 , площею 0,0610 га, із кадастровим номером :00:007:0794 за період з 26.05.2022 по 21.07.2023 в сумі 21374,52 грн.

Разом з тим, позивачем не надано суду завірену копію Положення «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», затвердженого рішенням Виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 489 від 11.12.2018.

Ні в копії протоколу № 76 від 21.07.2023, ні в акті про визначення розміру збитків від 21.07.2023 не зазначено, яким саме пунктом Положення «Про порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам», затвердженого рішенням Виконавчого комітету Хмільницької міської ради № 489 від 11.12.2018 керувалась комісія при визначенні розміру збитків.

Отже вірно встановивши, що власник нерухомого майна, яке розташоване на земельній ділянці, що перебуває у комунальній власності і право користування (оренди) якою у встановленому законом порядку не оформлено, зобов`язаний сплачувати кошти за фактичне користування цією земельною ділянкою, оскільки користування землею є платним, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, що мають значення для справи, не перевірив доводів позивача в частині правильності та законності нарахування та визначення суми за фактичне використання спірної земельної ділянки та стягнув суму боргу, яка позивачем необґрунтована та недоведена.

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта проте, що вимог про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою в порядку статей 1212-1214 ЦК України Хмільника міська рада Вінницької області не заявляла та не зазначала їх правовою та фактичною підставою позовних вимог.

У постанові ВС від 25.06.2024 у справі № 935/2851/22 зроблено правовий висновок про те, що одним із принципів цивільного судочинства є принцип диспозитивності (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України). Суд не може вийти за межі позовних вимог та самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) зазначено, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Суд першої інстанції дійшов взаємовиключних висновків, зазначивши в мотивувальній частині рішення про стягнення з відповідача коштів у вигляді неотриманих власником доходів від фактичного землекористування (збитків), пославшись на правову підставу задоволення позовних вимог статтю 1212 ЦК України, яка регулює повернення безпідставно збережених коштів.

Позивач не обґрунтовував позовні вимоги фактом безпідставного збереження відповідачем коштів за користування земельною ділянкою (фактичні підстави позову) та не зазначав (правову підставу позову) положення статті 1212 ЦК України.

Предметом позовних вимог у справі є стягнення заподіяних збитків та боргу, тоді як суд першої інстанції стягнув безпідставно збережені кошти, тим самим вийшовши за межі позовних вимог.

Крім цього, колегія суддів звертає уваги на те, що позов пред`явлено Хмільницькою міською радою (), в прохальній частині позивач просив стягнути з відповідача на користь Виконавчого комітету Хмільницької міської ради Вінницької області борг в сумі 22015,22 грн. Задовольняючи частково позов, судом першої інстанції стягнув з ОСОБА_1 на користь Хмільницької міської ради Вінницької області 21374 грн 52 коп. за фактичне землекористування, чим вийшов за межі позовних вимог та порушив принцип диспозитивності.

При цьому, Виконавчий комітет Хмільницької міської ради Вінницької області (), має статус юридичної особи та з позовом до суду не звертався.

Щодо належного складу сторін у справі.

У позові Хмільницька міська рада зазначає про те, що ОСОБА_1 , набувши право власності на нерухоме майно, не сплатив кошти за фактичне користування земельною ділянкою, на якій знаходиться нерухоме майно.

Тлумачення статті 51 ЦПК України свідчить, що належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Частинами першою статті 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

У разі пред`явлення позову до частини відповідачів чи неналежного відповідача, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі в справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

Хмільницькою міська рада Вінницької області пред`явлено позов до ОСОБА_1 , тоді як відповідно до пункту 3.4 договору купівлі-продажу від 19.03.2020, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 527, 4/100 часток будівлі та споруд, розташованих за адресою АДРЕСА_1 , набуваються покупцем ОСОБА_1 в спільну сумісну власність подружжя /а. с. 41/. Однак, до участі у справі не було залучено дружину ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , а також не надано належних та допустимих доказів , що саме ОСОБА_1 використовується спірна земельна ділянка.

У постанові КЦС ВС від 29.01.2021 по справі № 161/14048/19 зазначено про те, що оформлення нерухомого майна на ім`я одного з подружжя, не змінює його статусу спільної власності.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц; від 20.06.2018 у справі № 308/3162/15-ц; від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц; від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц; від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц сформульовано висновок про те, що встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є- обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Якщо заявлені позивачем позовні вимоги, стосуються окрім відповідача ще й прав та законних інтересів інших осіб, які не залучені до участі у справі, підстави для задоволення вимог відсутні.

Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (постанова ВС від 28.10.2020 у справі № 761/23904/19, від 20.01.2021 у справі № 203/2/19).

Апеляційний суд в силу своїх процесуальних повноважень, визначених статями 367, 374 ЦПК України, не має права на залучення на стадії апеляційного розгляду до участі у справі інших осіб, як і повноважень на скасування рішення суду з направленням справи на новий судовий розгляд. Ці недоліки не можуть бути усунені при розгляді справи апеляційним судом, а тому апеляційний суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог (постанова ВС від 23.01.2019 у справі № 752/2803/15-ц, від 08.04.2019 у справі № 185/5743/16).

Щодо визначення площі земельної ділянки, якою користується відповідач.

Колегія суддів вважає недоведеними позивачем належними та допустимими доказами також посилання в акті від 21.07.2023 про визначення розміру збитків на ту обставину, що розмір земельної ділянки, якою користується відповідач складає 0,0610 га, тобто пропорційно до розміру частки (4/100) будівель та споруд, розташованих за адресою АДРЕСА_1 (1,5252 га (площа земельної ділянки кадастровий номер :00:007:0794) х 4/100 (часка будівель та споруд) = 0,0610 га).

Позивачем не надано доказів того, що вся будівля 100/100 (а не лише 37/100 часток, яка ТОВ «Юг Агро-Ойл Трейд» була продана ОСОБА_2 ) розташована на земельній ділянці кадастровий номер :00:007:0794, а тому суд позбавлений можливості перевірити правильність розрахунку позивача, який зроблений позивачем саме пропорційно частки у праві власності на будівлі та споруди, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

З огляду на зазначене, позивачем не доведено належними доказами площі земельної ділянки пропорційно до належної частки нерухомого майна, якою користується відповідач, а відтак і сам розрахунок є недоведеним.

Аргументи відзиву на апеляційну скаргу про те, що відповідач не скористався рішенням 20 сесії Хмільницької міської ради 8 скликання від 1.10.2021 «Щодо користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 » № 840, відповідних дій, направлених на отримання земельної ділянки в користування на праві оренди не вчинив, договір про відшкодування збитків за фактичне землекористування не уклав, колегія суддів відхиляє, оскільки позивачем не надано суду копії рішення 20 сесії Хмільницької міської ради 8 скликання від 1.10.2021 «Щодо користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 » № 840, а також зазначена обставина не звільняє позивача від обов`язку доведення позовних вимог.

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (постанова ВС від 08.11.2023 у справі № 761/42030/21).

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.(пункт 1-4 частини першої статті 376 ЦПК України).

Підсумовуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За змістом частини першої і другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, з позивача слід стягнути на користь відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4542 грн.

Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 374, 375, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10.06.2024 у даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог Хмільницької міської ради Вінницької області до ОСОБА_1 про стягнення коштів відмовити.

Стягнути з Хмільницької міської ради Вінницької області на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4542 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві) гривні.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота

Судді: В. В. Сопрун

В. П. Рибчинський