Справа №639/3862/21
Провадження №2/639/81/24
26 вересня 2024 року Жовтневий районний суд м. Харкова
в складі: головуючого судді Баркової Н.В.,
за участю секретарів Волкової С.І., Кролівець П.О., Карбовської М.О., Кравченко А.Л., Кобзар І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Харківської міської ради про встановлення юридичних фактів та визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і господарчими спорудами у порядку спадкування за законом, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача Територіальної громади в особі Харківської міської ради, в якому просить суд встановити юридичний факт, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Харкова, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , доводиться рідною матір`ю позивачу - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженці м. Харкова; встановити юридичний факт, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Харкова, є дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ; визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і господарчих споруд, розташованого по АДРЕСА_1 після смерті матері - ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і господарчих споруд, розташованого по АДРЕСА_1 , після смерті батька - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 82 років померла її рідна мати, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається з відповідного свідоцтва про її смерть. Після смерті матері залишилася спадщина - житловий будинок з надвірними будівлями і господарчими спорудами, розташований в АДРЕСА_1 , який на праві власності зареєстрований на її ім`я на підставі Договору дарування від 09.03.1962 року, посвідченого державним нотаріусом Дев`ятої ХМДНК Мірошніченко Б.А. за реєстровим № 1-615 (2/5 частини) та на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.09.1976 року, виданого державним нотаріусом Дев`ятої ДНК м. Харкова Леоновою Б.А. за реєстровим № 1-1422 (3/5 частини). Вищезазначений житловий будинок, 1904 року забудови, є дерев`яним, обкладеним цеглою, одна зі стін від часу завалена, цеглова кладка на ній зруйнована, у будинку відсутні каналізація, опалення, газо- та водопостачання, є лише електропостачання. Заповіту мати не залишила. На час відкриття спадщини мати перебувала у зареєстрованому шлюбі з батьком, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що доведено свідоцтвом серії НОМЕР_1 про шлюб, виданим Оймяконським районним ЗАЦС ЯАРСР с. Усть - Нера на підставі актового запису №242 від 06.07.1956 року. Спадщину після смерті ОСОБА_5 позивач з батьком прийняли відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а саме: на час відкриття спадщини кожен з них постійно проживав і був зареєстрований за однієї адресою зі спадкодавцем у житловому будинку АДРЕСА_1 , від прийняття спадщини ніколи не відмовлявся. Отже ОСОБА_3 успадкував після дружини половину спірного житлового будинку. Другу половину цього будинку успадкувала позивач - донька спадкодавця. Батько за життя свої спадкові права не оформляв, свідоцтво про право на спадщину не отримував. Позивач також свої спадкові права після смерті матері не оформляла, свідоцтво про право на спадщину не отримувала. ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько. З його смертю відкрилася спадщина - 1/2 частина спірного житлового будинку. Заповіту після батька теж не лишилося.Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України єдиним спадкоємцем ОСОБА_3 за законом першої черги є його рідна донька. Отже, після смерті батька позивач успадкувала другу половину спірного житлового будинку. Таким чином, після смерті обох батьків позивач успадкувала спірний житловий будинок в цілому. Позивач звернулася до державного нотаріуса Другої ХМДНК ОСОБА_6 щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері, ОСОБА_5 , але державний нотаріус Другої ХМДНК ОСОБА_6 своєю постановою від 27.05.2021 року за № 1189/02-31 відмовила у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на ст. 4, 46, 49, 50, 68 Закону України «Про нотаріат» від 01.01.1994 року, п. 4.14 Розділу 4 Глави 10, п. 2 Глави 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 року за № 296/5, оскільки встановила, що родинні відносини зі спадкодавцем ОСОБА_5 не підтверджені належними доказами, тобто підстав для закликання до спадкоємства недостатньо. В своїй постанові державний нотаріус зазначає, що після аналізу наданих документів та перевірки даних у Державному РАЦС було встановлено, що родинні відносини позивача з ОСОБА_5 у повному обсязі не підтверджені, оскільки у свідоцтві про її народження в графі «мати» та у відомостях про матір у Державному РАЦС прізвище, власне ім`я та по батькові матері зазначено як « ОСОБА_7 ». « ОСОБА_8 » - дошлюбне прізвище матері, що доведено повторним свідоцтвом серії НОМЕР_2 про її народження за 1929 рік. Як вбачається зі свідоцтва серії НОМЕР_3 про шлюб батьків, після одруження мати взяла прізвище « ОСОБА_9 ». У 1961 році народилася позивач і теж отримала прізвище « ОСОБА_9 ». Це підтверджено свідоцтвом серії НОМЕР_4 про народження позивача. Будь-яких даних про те, що за життя мати змінювала прізвище « ОСОБА_9 » на « ОСОБА_8 » і що вона будь-яким чином повертала собі дівоче прізвище, нотаріусом не знайдено. Після звернення позивача до нотаріуса у Другій ХМДНК 19.05.2021 року були заведені дві спадкові справи: №284/2021 після смерті ОСОБА_5 та № 285/2021 після смерті ОСОБА_3 . Отже, для оформлення спадкових прав після смерті батьків позивачу було рекомендовано звернутися до суду для встановлення в судовому порядку юридичних фактів родинних відносин з матір`ю, факту того, що мати була дружиною батька та з одночасним визнанням права власності у порядку спадкування за законом на спірний житловий будинок.
З огляду на викладене, позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.06.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Харківської міської ради про встановлення юридичних фактів та визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і господарчими спорудами у порядку спадкування за законом. Призначено підготовче засідання.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 18.08.2021 року клопотання позивача ОСОБА_1 про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Харківської міської ради про встановлення юридичних фактів та визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і господарчими спорудами у порядку спадкування за законом задоволено. Зобов`язано Другу Харківську міську державну нотаріальну контору надати суду: завірену копію спадкової справи №284/2021, заведеної державним нотаріусом Шевцовою О.В. 19.05.2021 року після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на час смерті була зареєстрована і постійно мешкала в АДРЕСА_1 ; завірену копію спадкової справи №285/2021, заведеної державним нотаріусом Шевцовою О.В. ІНФОРМАЦІЯ_6 після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , який на час смерті був зареєстрований і постійно мешкав в АДРЕСА_1 .
Витребувані ухвалою докази надані на адресу суду.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 20.01.2022 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Харківської міської ради про встановлення юридичних фактів та визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і господарчими спорудами у порядку спадкування за законом закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 27.03.2023 року зобов`язано Департамент реєстрації Харківської міської ради надати суду: довідку про зареєстрованих осіб за адресою: АДРЕСА_1 на момент смерті ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Витребувані ухвалою докази надані на адресу суду.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 31.07.2024 року зобов`язано Комунальне підприємство «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» надати суду: інформацію щодо власників та складу нерухомого майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Витребувані ухвалою докази надані на адресу суду.
У судове засідання 26.09.2024 року учасники справи не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином.
Позивач ОСОБА_1 надала письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сугачева Н.Л. приймала участь у підготовчому засіданні, однак в подальшому надала письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позов задовольнити, посилаючись на викладені у позові обставини.
Представник відповідача Територіальної громади в особі Харківської міської ради Хрущ Є.І. приймала участь у підготовчому засіданні, однак в подальшому належним чином повідомлений згідно вимог ст. 128 ЦПК України про дату, час та місце розгляду справи представник відповідача в судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, заяв про розгляд справи в його відсутність не надходило у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.09.2024 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Представником відповідача були надані письмові пояснення, які не є відзивом.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Суд, дослідивши письмові докази, в тому числі копії матеріалів спадкових справ №284/2021 та №285/2021, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Харкові, про що зроблено відповідний актовий запис №434-3786 та підтверджується копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно. Батьками зазначені ОСОБА_11 та ОСОБА_5 (а.с.16).
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 06.07.1956 року, ОСОБА_5 , 1929 року народження, та ОСОБА_3 , 1923 року народження, 06.07.1956 року уклали шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №242. Прізвище дружини та чоловіка після реєстрації шлюбу « ОСОБА_9 » (а.с.17).
ОСОБА_1 народилася в м. Харкові 20.03.1961 року, про що зроблено відповідний актовий запис №272 та підтверджується копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 . Іі батьками зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а.с.21).
ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 82 роки, про що зроблено відповідний актовий запис №3204 та підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 (а.с. 9).
З життя ОСОБА_12 придбала на підставі договору дарування від 09.03.1962 року, посвідченого державним нотаріусом Дев`ятої ХМДНК Мірошніченко Б.А. за реєстровим № 1-615, 2/5 частини домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 (а.с.10,11).
Також ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.09.1976 року, виданого державним нотаріусом Дев`ятої ДНК м. Харкова Леоновою Б.А. за реєстровим № 1-1422, будучи спадкоємицею ОСОБА_13 , отримала у спадщину 3/5 частини будинку і надвірних будівель, жилою площею в будинку 60,9 кв.м., що розташованого в АДРЕСА_1 (а.с.12).
Зазначені дані відсутні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно (а.с.69), однак, як вбачається з відповіді КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 09.08.2024 року за №8459/04-12/24 в наявних архівних матеріалах КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради містяться реєстраційні відомості станом на 31.12.2012 року. Згідно з наявними архівними матеріалами реєстрація права власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 року проведена Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради наступним чином: 3/5 частки на праві приватної власності за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08.09.1976, виданого Дев`ятою Харківською державною нотаріальною конторою р.№ 1-1422; 2/5 частки на праві приватної власності за ОСОБА_12 на підставі договору дарування, посвідченого 09.03.1962 року Дев`ятою Харківською державною нотаріальною конторою р. № 1-615. В матеріалах інвентаризаційної справи по АДРЕСА_1 на теперішній час актуальні відомості щодо проведення технічної інвентаризації відсутні. Відповідно до обстеження, проведеного КП «БТІ» 30.05.1979 року встановлено, що на земельній ділянці по АДРЕСА_1 розташовано: житловий будинок літ. «А-1» загальною площею 100,3 кв.м, житловою площею 60,9 кв.м; самочинно побудований житловий будинок літ. «Е-1» загальною площею 120,1 кв.м, житловою площею 69,1 кв.м; льох літ. «В»; вбиральня літ. «Г»; сараї літ. «Ж», «И», «К», «М»; гараж літ. «Л»; огорожа № 1-3; замощення І (а.с. 228-230).
19.05.2021 року ОСОБА_1 подала заяву до Другої Харківської міської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері, заведена спадкова справа №284/2021
ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Другої ХМДНК Шевцової О.В. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері, ОСОБА_5 , але державний нотаріус Другої ХМДНК Шевцова О.В. постановою від 27.05.2021 року за №1189/02-31 відмовила у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки встановила, що ОСОБА_1 не підтверджено родинні відносини зі спадкодавцем, тобто наявність підстав для закликання до спадкоємства. Державним нотаріусом зроблено висновок, що після аналізу наданих документів та перевірки даних у Державному РАЦС було встановлено, що родинні відносини позивача з ОСОБА_5 у повному обсязі не підтверджені, оскільки у свідоцтві про народження ОСОБА_1 в графі «мати» матір`ю записана « ОСОБА_7 ». Одночасно у вказаній постанові зазначено, що згідно з матеріалами спадкової справи №284/2021, спадщину ОСОБА_1 прийняла шляхом спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, як передбачено ч.3 ст. 1268 ЦК України (постійно мешкала та була зареєстрована разом зі спадкодавцем на день відкриття спадщини за однією адресою). Інших заяв про прийняття спадщини від інших спадкоємців в матеріалах спадкової справи немає (а.с. 25, 54-70).
19.05.2021 року ОСОБА_1 подала до Другої Харківської міської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3 , який був зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 , заведена спадкова справа №285/2021 (а.с. 72-86).
Матеріали спадкових справ №284/2021 та №285/2021 в тому числі містять дані про те, що ОСОБА_5 була одружена з ОСОБА_3 з 06.07.1956 року, ОСОБА_14 - донька померлих подала заяву про те, що вона не прийняла спадщину після смерті матері та батька, син померлих - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_9 в російській федерації, син померлих - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , помер ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с.56-86).
Довідки від 11.06.1965 року, від 17.07.1971 року та 27.08.1979 року свідчать про те, що на час їх видачі за адресою АДРЕСА_1 проживала родина, втому числі ОСОБА_3 (чоловік) та ОСОБА_5 (дружина), яка працювала, а також їх діти ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_1 (а.с.22-24).
В подальшому на запит суду Департаментом реєстрації надані копії адресної картки (за формою Б) та карточки прописки (за формою А), з яких вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_5 була зареєстрована з 28.03.1962 року, ОСОБА_3 (чоловік), ОСОБА_1 (донька) з 21.08.1978 року, а також онуки (а.с.138-144, 156-162). Вказана інформація відповідає даним довідки про склад сім`ї (а.с.200).
Крім того на підтвердження родинних зв`язків з матір`ю позивачем надані копії особистої книжки матері для отримання матеріальної допомоги ОСОБА_5 , яка мала медаль материнства у зв`язку з народженням п`ятьох дітей, у тому числі ОСОБА_19 1961 року народження (а.с.196-198). Також позивачем надана копія свідоцтва про смерть брата ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_13 (а.с.205), лікарські свідоцтва про смерть батьків (а.с.203-204), копія договору про ритуальні послуги щодо поховання ОСОБА_5 (а.с.201)
Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
З урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до яких обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, суд зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів і в межах заявлених позовних вимог.
Статтею 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є інші юридичні факти.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, судом встановлюються факти, які породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.
В даному випадку різниця в прізвищах позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_5 стала причиною відмови нотаріусом позивачу в отриманні спадщини після смерті матері в позасудовому порядку, а також заважає доведенню родинних відносин між батьком позивача та матір`ю позивача, які перебували в зареєстрованому шлюбі, отже встановлення вказаних в позові фактів має для позивача юридичне значення.
Дослідивши письмові докази, наведені вище, суд приходить до висновку що ОСОБА_5 , одружившись з ОСОБА_3 , що підтверджено відповідним свідоцтвом, в подальшому використовувала при оформленні документів як дівоче прізвище « ОСОБА_8 » так і прізвище, яке вона взяла після одруження з ОСОБА_3 « ОСОБА_9 ». Враховуючи, що всі інші дані ОСОБА_5 число місяць та рік народження, ім`я та по батькові, дані про місце народження і реєстрацію місця проживання, про склад її сім`ї збігаються, суд приходить до висновку що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Харкова, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Харкова, тому вважає за необхідне встановити вказаний факт.
Одночасно з вказаних вище причин суд вважає за необхідне встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Харкова, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , оскільки свідоцтво про шлюб не повною мірою підтверджує ту обставину, що дружина, взявши після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка « ОСОБА_9 » мала в подальшому всі інші документи, в тому числі свідоцтво про смерть, оформлене на ім`я ОСОБА_5 .
Разом з тим, відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, крім того, право приватної власності є непорушним.
Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Зі змісту ст. 328 ЦК України вбачається, що спадкування є однією з підстав набуття права власності.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою.
Разом з тим, статтями 1216, 1220-1221 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують прав на спадкування почергово. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі і народжені після його смерті, батьки померлого, той з подружися, який його пережив.
Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частиною 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право власності в порядку спадкування.
В даному випадку з огляду на досліджені судом письмові докази, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_1 та її батько ОСОБА_3 були спадкоємцями першої черги після смерті матері і, відповідно, дружини ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач ОСОБА_1 та її батько ОСОБА_3 постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини по АДРЕСА_1 , отже, прийняли спадщину з моменту її відкриття.
На час смерті ОСОБА_20 ) (різниця в написанні обумовлена перекладом з російської на українську мову) належали на праві власності 2/5 та 3/5 частини домоволодіння, розташованого в АДРЕСА_1 , тобто все домоволодіння в цілому (без урахування самочинно побудованих споруд, про наявність яких зазначено в листі БТІ і право власності на які не оформлювалося) .
Позивач ОСОБА_1 та її батько ОСОБА_3 прийняли спадщину по 1/2 частини вказаного домоволодіння кожний. Однак, спадкоємці право власності на спадкове майно не оформили.
В подальшому ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_3 . Єдиним спадкоємцем першої черги, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини по АДРЕСА_1 , була його донька позивач ОСОБА_1 . На час смерті ОСОБА_3 належало, однак не було оформлено, право власності на 1/2 частину домоволодіння (без урахування самочинно побудованих споруд), розташованого в АДРЕСА_1 .
Інші спадкоємці першої черги з заявами про прийняття спадщини не звертались, у інший спосіб спадщину не отримували.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом і доведених належними доказами підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 також і в частині визнання права власності, а отже вважає за необхідне визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і господарчих споруд (без урахування самочинно побудованих споруд), розташованого по АДРЕСА_1 , а також визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і господарчих споруд (без урахування самочинно побудованих споруд), розташованого по АДРЕСА_1 .
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 6, 7, 12, 13, 43, 76-89, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265, 293, 353 ЦПК України, 15, 16, 321, 328, 1216, 1218, 1220, 1221, 1258, 1261, 1270, 1297 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Харківської міської ради про встановлення юридичних фактів та визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями і господарчими спорудами у порядку спадкування за законом задовольнити.
Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Харкова, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідною матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Харкова.
Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Харкова, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є дружиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і господарчих споруд (без урахування самочинно побудованих споруд), розташованого по АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель і господарчих споруд (без урахування самочинно побудованих споруд), розташованого по АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України запис: НОМЕР_8 , документ № НОМЕР_9 , дата видачі: 07.08.2020 року, орган, що видав: 6320, РНОКПП: НОМЕР_10 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: Територіальна громада в особі Харківської міської ради, , місцезнаходження: м. Харків, майдан Конституції, буд. 7.

Повне рішення складено 18.10.2024 року.

Суддя Н.В. Баркова