Справа № 346/3346/24
Провадження № 22-ц/4808/1244/24
Головуючий у 1 інстанції Яремин М. П.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Баркова В.М., Фединяка В.Д.,

учасники справи

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України)

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2

на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2024 року, яке ухвалене судом у складі судді Яремина М.П.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У червні 2024 року ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулось до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого вказало, що 30.03.2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1180-1803.

З змісту даного договору вбачається, що разом з Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Графік платежів за договором) складають єдиний договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про споживче кредитування» кредитний договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно вимогами визначеними Законом України «про електронні документи та електронний документообіг» та на виконання вимог законодавства, позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор А1295, для підписання вказаного кредитного договору та для підтвердження ознайомлення з правилами та інших супутніх документів.

Відповідно до умов договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 7 800 грн, строк кредитування 300 днів, базовий період 18 днів, знижена % ставка 2,50 % в день, стандартна % ставка - 3 % в день.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, наддавши відповідачу кредит на умовах, передбачених договором.

Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти, не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.

Звертає увагу, що відповідач в загальній кількості 7 разів оформлював кредитні відносини з позивачем, попередні кредитні договори погашені, що додатково доводить його обізнаність з процедурою оформлення та виконання кредитного договору.

У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору виникла заборгованість, загальний розмір якої станом на 03.04.2024 року становить 77 298 грн, з яких: 7 800 грн прострочена заборгованість за кредитом; 69 498 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Позивачем прийнято рішення про застосування до позичальника програми лояльності, а саме часткового списання заборгованості за нарахованими процентами в сумі 38 298 грн, за умови погашення ним решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 39 000 грн.

У зв`язку з викладеним просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1180-1803 від 30.03.2023 року у розмірі 39 000 грн, з яких: 7 800 грн. - прострочена заборгованість за кредитом та 31 200 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами, а також судові витрати в розмірі 2 422,40 грн.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2024 року позов ТОВ «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Суд стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за кредитним договором №1180-1803 від 30.03.2023 року в загальному розмірі 39 000 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального та норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2024 року та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ «Укр Кредит Фінанс» частково в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» за кредитним договором №1180-1803 від 30.03.2023 року 7800 грн заборгованість за основною сумою боргу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що ним не заперечується факт укладення між сторонами 30.03.2023 року кредитного договору №1180-1803, однак не погоджується з розміром нарахованих відсотків.

Позивачем не зазначено про відомості вжиття заходів досудового врегулювання спору, в матеріалах справи відсутні докази про направлення позивачем досудових вимог про необхідність сплатити простроченої заборгованості.

Зазначив, що позивачем не надано розрахунку та пояснення щодо суми заборгованості в розмірі 31 200 грн, надані позивачем виписка та розрахунок заборгованості за кредитом є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум.

Також позивачем не було надано суду першої інстанції первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредита та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними.

Скаржник посилається на те, що матеріали справи не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 31 200 грн.

Вважає, що нарахована позивачем сума за користування кредитом в розмірі 31 200 грн не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів, а розмір відсотків порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого є відповідач, як споживач.

Вимога про стягнення цієї суми заборгованості за відсотками є явно завищеною, не відповідає передбаченим п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добровільності, розумності, є несправедливо непомірним тягарем для відповідача та джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків позивача.

Посилаючись на правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі №902/417/18, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних, як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Крім того, посилаючись на ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», скаржник зазначив, що військовослужбовцям з початку та до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Вважає висновок суду про те, що копія довідки №1069 від 27.06.2024 року, підписана начальником штату заступником командира військової частини НОМЕР_1 не містить відомостей про перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також висновок про те, що вказаних обставин не підтверджує надана копія військового квитка Серія НОМЕР_2 від 26.03.2024 року, не відповідає Положенням Листа Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України від 1 лютого 2019 року № 321/722.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 39 000 грн і є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн * 30 = 90 840 грн), тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач уклав з позивачем електронний договір, за яким ним отримано послуги з надання коштів у кредит, та, взявши на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за їхнє використання, належним чином їх не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 39 000 грн, яка складається з: 7 800 грн. - прострочена заборгованість за кредитом та 31 200 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що 30.03.2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1180-1803 за допомогою веб-сайту (https://creditkasa.ua), який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А1295.

Пунктом 2.2. зазначеного договору передбачено, що кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання позичальнику грошових коштів (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором.

Згідно з п. 2.3. договору для мінімізації загальних витрат позичальника за кредитом кредитодавець рекомендує позичальнику здійснити повне погашення кредиту не пізніше останнього дня першого базового періоду строку кредитування згідно наступного розрахунку: дата видачі кредиту 30.03.2023 року, останній календарний день першого базового періоду 16.04.2023 року, сума кредиту 7 800 грн, нараховані проценти за користування кредитом 3 510 грн, разом до сплати 11 310 грн.

Пунктами 3.2., 3.3. договору передбачено, що для його укладення позичальник надає кредитодавцю інформацію щодо бажання отримати кредит шляхом заповнення на веб-сайті кредитодавця усіх граф відповідної форми. При поданні інформації відповідно до п.3.2 договору позичальником вперше відбувається реєстрація позичальника на веб-сайті кредитодавця та формується позичальнику його особистий розділ на веб-сайті (особистий кабінет), доступ до якого здійснюється позичальником після авторизації шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), який надсилається кредитодавцем позичальнику в смс-повідомленні або надається шляхом дзвінку на номер телефону, який вказаний позичальником відповідно до п.3.2 на веб-сайті кредитодавця, і який має юридичне значення ідентифікації позичальника в розумінні ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 4.1, 4.2. договору розмір кредитного ліміту, тобто загальний розмір кредиту 7800 грн; дата надання/видачі кредиту 30.03.2023 року. Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Ініціювання безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1. цього договору, здійснюється кредитодавцем безпосередньо після укладення сторонами цього договору та надіслання позичальнику примірнику договору та додатків до нього у вигляді електронного документа. Кредит вважається наданим позичальнику з моменту списання грошових коштів з банківського рахунку кредитодавця за належними реквізитами для їх наступного зарахування на електронний платіжний засіб, зазначений позичальником при оформленні кредиту.

Пунктом 4.6. договору передбачено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 3,00% за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільговою процентною ставкою).

Згідно з п 4.8., 4.9., 4.10., 8.5. кредитного договору строк кредитування: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику (далі - строк кредитування). Дата повернення (виплати) кредиту 23.01.2024 року. Реальна річна процента ставка становить 756 335 %, орієнтована загальна вартість кредиту 78 000 грн.

Пунктом 11.1 договору визначено, що цей договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови договору та надання Кредиту. Укладаючи цей договір, позичальник підтвердив, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті кредитодавця (https://creditkasa.ua), повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись Договору, а тому добровільно та свідомо укладає Договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним.

Пунктом 11.12 передбачено, що невід`ємною частиною цього договору є Додатки: Правила відкриття кредитної лінії, Паспорт споживчого кредиту, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором.

Згідно з Паспортом споживчого кредиту від 30.03.2023 року, підписаного відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А1295, сторони погодили тип кредиту - кредитна лінія; сума кредиту 7 800 грн; строк кредитування - 300 календарних днів; базовий період сплати відсотків - 18 календарних днів; мета отримання кредиту - задоволення особистих потреб; спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом на платіжну картку позичальника; відсоткова ставка стандартна 1095% річних (3% в день), пільгова ставка 912,5% (2,5% в день), знижена ставка 912,5% (2,5% в день), тип відсоткової ставки фіксована.

Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживачів та реальної процентної ставки за договором № 1180-1803 (Графіків платежів за договором), підписаної відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором А1295, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період з 30.03.2023 року по 23.01.2024 року строком на 300 днів складає 78 000 грн, проценти за користування кредитом 70 200 грн.

Крім того, відповідачем 30.03.2023 року підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А1295 Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів).

Згідно з даними довідки про перерахування суми кредиту №1180-1803 від 30.03.2023 року відповідачу ОСОБА_1 перераховано на його платіжну картку 7 800 грн.

В листі АТ КБ «ПриватБанк» від 11.04.2024 року, адресованому ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», повідомило про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів на підставі відповідних договорів, серед яких зазначено, зокрема, № договору 1180-1803 від 30.03.2023 року.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Так, за ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

В силу ст.ст. 509, 525-526, 598, 610, 611, 622 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст.628,629 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду ( ч.1 ст.638 ЦК України).

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч.2 ст.638 ЦК України).

Частинами 1, 2 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

З аналізу статей 205-207 ЦПК України, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді. Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст.3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст.12 цього Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22), від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 (провадження 61-6066св23) та інших.

Судом встановлено, що між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1180-1803 від 30.03.2023 року, який підписано відповідачем електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора «А1295» відповідно до ч. 6, 8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

За змістом ч. 13 ст. 11 вищевказаного Закону докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомився і погодився з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно умов кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 7 800,00 грн; строк кредитування - 300 днів; базовий період - 18 днів; знижена % ставка - 2,50 % в день; стандартна % ставка - 3,00 % в день.

На підтвердження фактичного переказу коштів позивачем до позову додано копію довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» від 20.03.2023 року про переказ коштів на картковий рахунок № НОМЕР_3 в сумі 7800 грн та лист АТ КБ «ПриватБанк» про перерахування коштів від ТОВ «Укр Кредит Фінанс» через систему платежів LiqPay на підставі договору №1180-1803 від 30.03.2023 року, яким підтверджується проведення 30 березня 2024 року платежу у розмірі 7800 грн на картковий рахунок № НОМЕР_3 .

Відповідач отримав кредитні кошти на власний кратковий рахунок та не повернув їх у встановлений договором строк.

Так, станом на 03 квітня 2024 року, загальний розмір заборгованості відповідача, згідно довідки про укладений договір, становить 77 298 грн, з яких: 7 800 грн прострочена заборгованість за кредитом; 69 498 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Розрахунок заборгованості містить розмір відсоткової ставки, суми нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі окремо по відсотках, тілу кредиту, суму нарахувань по кожному з видів зобов`язань.

В подальшому, позивачем було застосовано до відповідача програму лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання заборгованості відповідачу за нарахованими відсотками у сумі 38 298 грн, за умови погашення ним решти заборгованості за кредитним договором у розмірі 39 000 грн.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про укладання ОСОБА_1 з ТОВ «Укр кредит фінанс» договору про відкриття кредитної лінії та невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення отриманих коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед ТОВ «Укр кредит фінанс» в сумі 39 000 грн, з яких: 7 800 грн. - прострочена заборгованість за кредитом та 31 200 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами та наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про ненадання банком первинних фінансових документів на підтвердження факту видачі кредиту, часткового його погашення, спростовуються наявними в матеріалах справи довідкою про перерахування суми кредиту, наданим розрахунком заборгованості.

Аргументи апеляційної скарги про не доведення банком наявності у відповідача кредитної заборгованості по відсотках саме в заявленому позивачем розмірі не містять посилання на обставини, які дозволяли б кваліфікувати подані відповідачем докази як недостовірні та недопустимі.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

ОСОБА_1 заперечуючи в апеляційній скарзі проти розрахунку та розміру нарахованих відсотків, своїх розрахунків не навів.

Відповідачем не надано доказів, які б спростовували заборгованість по відсоткам за кредитним договором. Відповідачем також не було ініційовано питання про витребування додаткових доказів під час подачі відзиву на позовну заяву.

Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на не врахування судом першої інстанції приписів ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та не застосування положень п. 5 ч. 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; боржник на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо його умов та в подальшому договір виконувала. Суд встановив, що кредитний договір містить повну інформацію щодо умов кредитування, а саме щодо періоду надання кредиту і розміру процентної ставки, сукупної вартості кредиту, порядку надання і погашення кредиту, нарахування, переліку, розміру й бази розрахунку процентів, відповідальності за порушення умов договору.

Крім того, відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

При розгляді справи в суді першої інстанції відповідач не заявляв зустрічних вимог про визнання недійсним кредитного договору в частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів». Оскільки суд розглядає справи в межах заявлених вимог, вирішення питання щодо визнання положень кредитного договору несправедливими та зміну або визнання їх недійсними в межах даної справи є неможливим.

Доводи апеляційної скарги щодо незастосування судом першої інстанції положень п.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей» є необґрунтованими, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_1 прийнятий на військову службу з 26.03.2024 року, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_2 та довідкою №1069А від 27.06.2024 року.

Згідно розрахунку заборгованості нарахування відсотків здійснювалось у період з 30.03.2023 року по 23.01.2024 року, до прийняття ОСОБА_1 на військову службу, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в даному випадку не підлягає застосуванню.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2024 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то суд не здійснює перерозподіл витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 15 жовтня 2024 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.М. Барков

В.Д. Фединяк