КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Хайнацький Є.С.
Апеляційне провадження № 22-з/824/165/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мережко М.В.,

суддів - Поліщук Н.В., Соколової В.В.

секретар - Олешко Л.Ю.

розглянувши заяву акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в інтересах якого діє адвокат Дядюк Євген Миколайович, про ухвалення додаткового судового рішення у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 березня 2023 року та на додаткове рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Кабінет Міністрів України про стягнення заробітної плати, витрат на правову допомогу,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 2 005 820 грн. заборгованості із заробітної плати та судові витрати.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 березня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, та постановити нове рішення, яким задовольнити позов.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 березня 2023 року залишено без задоволення, рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 березня 2023 року залишено без змін та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 липня 2023 року задоволено частково, додаткове рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 липня 2023 року скасовано, ухвалено нове судове рішення.

На адресу Київського апеляційного суду 12 грудня 2023 року надійшла заява АТ «Державний ощадний банк України» про стягнення витрат на правову допомогу. Заявник просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Державний ощадний банк України» понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 154 020, 00 гривень.

У судовому засіданні представник АТ «Державний ощадний банк України» - адвокат Залізняк І.І. заяву підтримав, просив її задовольнити. Пояснив, що не мав можливості подати докази понесених судових витрат у встановлений строк, оскільки фактична оплата послуг відбулась 11 грудня 2023 року. Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Завадецький О.О. проти задоволення зави заперечив.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заяву про ухвалення додаткового рішення слід залишити без розгляду з таких підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За правилом ч. 1, п.1 ч. ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частин 5, 6 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 141 ЦПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно меншою, ніж сума, заявлена в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19), законодавцем визначено процесуальний наслідок незаявлення до закінчення судових дебатів вимоги на відшкодування судових витрат на правничу допомогу або подання доказів таких витрат із пропуском п`ятиденного строку з момент у винесення рішення у справі. В такому випадку суд залишає заяву сторони про винесення додаткового судового рішення без розгляду.

Таким чином, положення ч. 8 ст. 141 ЦПК України мають імперативний характер та зобов`язують суд залишити без розгляду таку заяву.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Постанова Київського апеляційного суду у даній справі прийнята 23 листопада 2023 року, отже строк для подачі таких доказів закінчувався 28 листопада 2023 року.

З матеріалів справи вбачається, що із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу, представник АТ «Державний ощадний банк України» - адвокат Дядюк Є.М. звернувся 12 грудня 2023 року, тобто зі спливом строків, передбачених положенням статті 141 ЦПК України.

Зазначене є підставою для залишення заяви про стягнення витрат на правову допомогу без розгляду на підставі ч.8 ст.141 ЦПК України.

У своїй заяві адвокат Дядюк Є.М. вказує, що своєчасно звернутися із заявою не міг, оскільки він 07 грудня 2023 року ознайомився із повним текстом постанови Київського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року, тому просить поновити строк на подачу доказів.

Однак, клопотання про визнання поважною причину пропуску строків звернення з даною заявою та подання доказів понесення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає, оскільки подання таких доказів визначено ст.ст. 134, 141, 246 ЦПК України, та не стосується строку виготовлення повного тексту постанови Київського апеляційного суду від 23 листопада 2023 року з викладенням його мотивувальної частини, а відповідний строк обраховується від дати судового засідання, в якому ухвалене судове рішення.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що представник відповідача - адвокат Дядюк Є.М. бувприсутнім у судовому засіданні під час проголошення вступної та резолютивної частин постанови Київського апеляційного суду, отже заявнику було відомо про ухвалене рішення.

Не впливає на перебіг встановленого законом строку також те, що фактична оплата послуг відбулась 11 грудня 2023 року, оскільки витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

З огляду на викладене, заяву АТ «Державний ощадний банк України» про ухвалення додаткового судового рішення слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в інтересах якого діє адвокат Дядюк Євген Миколайович, про ухвалення додаткового судового рішення залишити без розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді