Справа № 286/3152/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Кулініча Я. В.

з секретарем Грищенко Н. А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Овручі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків в порядку регресу , -

В С Т А Н О В И В:

14.08.2024 представник позивача Сапінський О.П., який діє в інтересах ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», що знаходиться в м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Д звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплачене страхове відшкодування у розмірі 77500,00 грн. та судовий збір у розмірі 3028,00грн.. Мотивуючи тим, що 09.12.2024 року між ОСОБА_2 та ПАТ «НАСК «ОРАНТА» укладений договір №АТ/3276023 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності водіїв наземного транспортного засобу, «ГАЗ 3110» д.р.н. НОМЕР_1 . 27.10.2023 року сталася дорожньо- транспортна пригода за участю автомобіля «ГАЗ 3110» д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_1 та автомобіля «Toyota Land Cruiser» д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .. Відповідно до постанови Овруцького районного суду Житомирської області ДТП сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 . ПДР України, тобто вчинення правопорушення, яке передбачене ст. 124 КУпАП, що спричинило пошкодження транспортного засобу «Toyota Land Cruiser» д.р.н. НОМЕР_2 . До ПАТ «НАСК «ОРАНТА» звернулась потерпіла особа із письмовою заявою щодо виплати страхового відшкодування, у зв`язку із ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору №АТ/3276023. Відповідно вартість матеріального збитку заподіяного власнику пошкодженого авто «Toyota Land Cruiser» д.р.н. НОМЕР_2 складений страховий акт та розрахунок суми страхового відшкодування до нього. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на підставі вищевказаних документів здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 155 000 грн.. Відповідач ОСОБА_1 як водій керував забезпеченим транспортним засобом «ГАЗ 3110» д.р.н. НОМЕР_1 із застосуванням коригуючого коефіцієнта 50% відповідно умов полісу АТ/3276023, даний коефіцієнт надається лише особі: що має відповідні пільги; є страхувальником транспортного засобу; є власником даного транспортного засобу. Виходячи з аналізу ст. 38-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач порушив умови даної статті, а тому у позивача як страхувальника з`явилось право подати позов до водія винного в ДТП, що порушив умови договору передбачених пунктом 13.2 ст. 13 вказаного Закону. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» проводила заходи досудового врегулювання спору, але вони не дали своїх результатів.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило.

Представник відповідача ОСОБА_4 надав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що позивач безпідставно посилається на ст. 38-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» стосовно того, що відповідач порушив умови даної статті, а тому у страхувальника з`явилось право подати позов до водія винного в ДТП, що порушив умови договору передбачених п. 13.2 ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, під час досудового врегулювання спору Відповідач повідомляв ПАТ «НАСК «Оранта» про те, що він являється учасником бойових дій і на нього поширюються пільги визначні ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до норм визначених п. 13.1 Учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю І групи, які особисто керують належним їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю І групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від ДТП, винуватцями якої є зазначені особи, приводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом. Зазначені вище пільги втрачаються у випадках зазначених у ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Зазначає, що вказані випадку у діях відповідача відсутні. Крім того, позивачу достеменно відомо, що відповідач добровільно відшкодував потерпілому завдані збитки у розмірі 50% суми відшкодування, що підтверджується розпискою водія ОСОБА_3 датованою 26.12.2023 року, де чітко зазначено, що останній претензій до ОСОБА_1 стосовно заподіяння збитків ДТП, яка мала місце 08.15 год. 27 жовтня 2023 року, не має. Враховуючи зазначене, сторона відповідача вважає, що ПАТ «»НАСТ» Оранта» безпідставно заявлено позовні вимоги до ОСОБА_1 , у зв`язку з чим у суду наявні правові підстави щодо відмови у задоволенні позовних вимог Позивача.

Представник позивача надав відповідь на відзив, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача виплачене страхове відшкодування в сумі 77 500,00 грн. та судовий збір в розмірі 3028,00 грн.. Мотивує тим, що відповідно до п.13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Проте, відповідно до п.38-1.1. ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Відповідач не є особою, що володіє транспортним засобом, на нього не поширюється пільга 50% та він не є страхувальником згідно договору обов`язкового страхування (поліс АТ/3276023). Пільга була надана лише страхувальнику ОСОБА_2 і тільки за умови особистого керування зазначеним транспортним засобом «ГАЗ 3110» д.р.н. НОМЕР_1 . Також, звертає увагу суду, що пільговику ОСОБА_1 не надає право на пільгу зі знижкою 50%, оскільки поліс АТ/3276023 укладений з ОСОБА_2 носить індивідуальний характер. У відзиві представник відповідача помилково вказує підставу для позову ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», хоча в позовній заяві вказана ст. 38-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чим хоче заплутати суд для прийняття незаконного рішення.

Представник відповідача ОСОБА_4 надав заперечення на відповідь на відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що позивач безпідставно посилається на ст. 38-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» стосовно того, що відповідач порушив умови даної статті, а тому у страхувальника з`явилось право подати позов до водія винного в ДТП, що порушив умови договору передбачених п. 13.2 ст. 13 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зазначені норми вказують право, проте не обов`язок страховика щодо подання регресного позову. Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотньої вимоги (регресу) зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема їх захист. Факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності та сплатив потерпілому відшкодування за завдані збитки, сама страхова компанія даний факт визнала, та додатково добровільно сплатила страхове відшкодування не дивлячись на те, що відповідачем також були сплачені кошти у сумі 77 тис. грн.. Позивач не посилався на наявність необгрунтованих виплат, які виникли внаслідок порушення відповідачем зобов`язань, визначених законом. Отже, сам по собі факт виплати страховиком коштів після настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі має базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

27 жовтня 2023 року о 8 год. 15 хв. в м. Овруч по вул. Т. Шевченка ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «ГАЗ 3110», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та виконуючи поворот ліворуч на вулицю Тараса Бульби-Боровця, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, не врахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, в результаті чого здійснив дорожньо-транспортну пригоду з транспортним засобом, який рухався в зустрічному напрямку марки «TOYOTA LAND CRUISER», реєстраційний номер НОМЕР_2 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п.п.10,1, 12.1 Правил дорожнього руху, що видно з постанови Овруцького районного суду Житомирської області по справі №286/4694/24 від 27 грудня 2023 року. ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення. Постанова набрала законної сили 08.01.2024 року (а.с. 3,4).

Частиною 6 статті 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду.

Встановлено, що 12.12.2022 між ПАТ «НАСК «ОРАНТА» та ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності АТ/3276023 за умовами якого страховик зобов`язався з 12.12.2022 по 11.12.2023 включно, у випадку заподіяння шкоди автомобілем «ГАЗ 3110», з державним номерним знаком НОМЕР_1 виплатити страхове відшкодування третім особам при настанні ДТП за участі забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якого настане цивільно-правова відповідальність водія. Поліс містить зазначення, що він діє виключно для страхувальника фізичної особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , документ, що посвідчує особу (для пільговика документ, що підтверджує його право на зменшення розміру страхового платежу): пенсійне посвідчення 85/9935; зменшення пільговику відсотка зазначено 50%, сплачено страховий платіж 511,00 гривень.

30.10.2024 позивачем складено повідомлення, за підписом водія ОСОБА_3 про ДТП від 27.10.23, яке відбулося в м. Овруч по вул. Т. Шевченка, за участю автомобілів ГАЗ 3110 та «TOYOTA LAND CRUISER».

Згідно розрахунку страхового відшкодування від 17.01.2024, сума відшкодування складає 155 000 гривень.

23.01.2024 року позивачем складено страховий акт №ОЦВ-У-23-06-100772/1 на суму 155 000 грн..

Згідно платіжної інструкції №4451 від 23.01.2024 ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» сплачено на користь ОСОБА_3 155 000 гривень.

11.04.2024 року позивач надіслав відповідачу регресну вимогу, однак останній залишив її без реагування.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

В ч. 3 ст. 22 ЦК України вказано, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до п.38-1.1. ст. 38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до п.13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу.

За змістом ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, внаслідок чого заподіяно майнову шкоду, яку сплатив позивач на користь потерпілої особи.

За змістом закону передбачено відповідальність за порушення умов страхування.

В ст. 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

В ч. 1 ст. 1166 ЦК України вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ч. 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідач не надав суду доказів, що майнову шкоду завдано не з його вини.

Відповідача визнано винним в ДТП, його притягнуто до адміністративної відповідальності, встановлено, що водій транспортного засобу не є особою, яка згідно полісу застрахувала автомобіль, страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в свою чергу договір страхування було укладено, із застосуванням такого пункту.

Таким чином, особа відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП відповідно до вищенаведених норм, зобов`язана компенсувати страховику 50 % виплаченого страхування, що становить 77 500 грн. і саме така сума заподіяної шкоди підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Суд не погоджується із доводами представника відповідача, оскільки право на стягнення 50 відсотків страхового відшкодування у позивача виникло на підставі вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та норм цивільного законодавства, які не спростовано відповідачем та не надано належних доказів щодо звільнення його від відшкодування коштів страховій компанії.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, позов обгрунтований та підлягає задоволенню.

Позивачем понесені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 3028 грн., які у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 3,4, 141, 263-265, 273-274,280,284,289 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Першка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає в АДРЕСА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА», , що знаходиться в м. Київ по вул. Здолбунівська, 7-д, суму сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 77500 грн. та понесені судові витрати в сумі 3028,00 грн..

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Я. В. Кулініч