Справа № 146/653/24
Провадження № 22-ц/801/1901/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Пилипчук О. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 рокуСправа № 146/653/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Матківської М. В., Рибчинського В. П.,

з участю секретаря судового засідання Литвина С. С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 09 липня 2024 року, ухвалене у складі судді Пилипчука О. В. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у травні 2009 року між сторонами було зареєстровано шлюб в якому в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилося двоє дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 28 березня 2013 року по справі № 146/151/13-ц шлюб між сторонами було розірвано, після розірвання шлюбу позивачці присвоєно її дошлюбне прізвище ОСОБА_5 , яке вона згодом після реєстрації повторного шлюбу змінила на ОСОБА_6 .

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 липня 2013 року вирішено стягувати з відповідача на користь позивачки, аліменти на дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн на кожну дитину, починаючи з 06 червня 2013 року і до досягнення дітьми повноліття.

23 листопада 2017 року рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області по справі № 146/987/17 розмір аліментів на дітей було збільшено до 1 000 грн на кожну дитину, щомісячно.

Разом із тим, на даний час у позивачки наявні обставини, що дають підстави для зміни способу стягнення аліментів.

Позивачка займається утриманням домашнього господарства та вихованням синів, у зв`язку із чим офіційно ніде не працевлаштована, а встановлений судом розмір аліментів є меншим за мінімальний гарантований розмір аліментів, передбачений законом.

Натомість, як було встановлено в рамках виконавчого провадження № 62694461, відповідач станом на зараз проходить службу у Військовій частині НОМЕР_1 НГУ, що свідчить про його офіційне працевлаштування та наявність офіційного доходу. Крім того, зі звітів військової частини де проходить службу відповідач, які подаються у виконавчу службу видно, що під час проходження служби його дохід суттєво збільшився.

Наведені обставини є прямим і неспростовним доказом зміни матеріального стану відповідача, а саме збільшення його доходу та відповідно покращення майнового становища останнього, що в свою чергу є підставою як для зміни способу стягнення аліментів, так і для збільшення їх розміру.

З урахуванням викладеного ОСОБА_7 звернувшись в суд із даним позовом, просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітніх дітей на підставі рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 23 листопада 2017 року, з твердої грошової суми в розмірі по 1 000 грн на кожну дитину, щомісячно, на 1/3 частку всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 09 липня 2024 року позовні вимоги були задоволені повністю:

- змінено розмір та спосіб стягнення аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , визначених за рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 23 листопада 2017 року у цивільній справі № 146/987/17 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

Призначено даним рішенням новий розмір та спосіб стягнення аліментів, а саме вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши їх в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходів) ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття;

- вирішено питання судових витрат.

При цьому суд першої інстанції врахував мінімальний розмір аліментів на утримання дитини віком від 6 до 18 років згідно прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, інтереси самих неповнолітніх дітей, підтвердження позивачем своїх позовних вимог, часткове визнання відповідачем позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, а також на неповно з`ясовані обставини справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з нього на користь позивачки аліменти на дітей в розмірі 1/4 частки доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення повноліття старшою дитиною.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 02 серпня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Медвецький С. К., Голота Л. О.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05 серпня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28 серпня 2024 року справу призначено до розгляду на 12 вересня 2024 року о 10 год. 00 хв.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 09 вересня 2024 року суддю ОСОБА_9 замінено на суддю ОСОБА_10 .

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 вересня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про зупинення апеляційного провадження у справі. Розгляд справи відкладено на 26.09.2024 року о 09 год. 30 хв.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 23 вересня 2024 року суддю ОСОБА_11 замінено на суддю ОСОБА_12 .

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 26 вересня 2024 року строк розгляду апеляційної скарги продовжено на п`ятнадцять днів, розгляд справи відкладено на 17.10.2024 року о 10 год. 00 хв.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 16 жовтня 2024 року суддю ОСОБА_10 замінено на суддю ОСОБА_13 .

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не врахував факт утримання відповідачем двох дітей від іншого шлюбу, як добровільно, так і на підставі судового наказу Деснянського районного суду м. Києва у справі №754/8301/24 та помилково вважав обставини добровільного їх утримання, а також утримання батьків відповідача, недоведеними.

Обставиною, яка спонукала ОСОБА_1 пред`явити цей позов було власне збагачення за рахунок коштів відповідача, отриманих на військовій службі.

Окрім того суд першої інстанції не врахував, що сама позивачка ніде не працює, а батьки зобов`язані у рівній мірі забезпечувати дітей.

Своїм рішенням місцевий суд фактично стягнув останні кошти ОСОБА_2 необхідні на забезпечення власного захисту у бойових діях, йому не вистачає коштів на придбання необхідної військової амуніції та медикаментів.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово у визначеному законом порядку на вказану ним адресу, причин неявки не повідомив, заяв щодо проведення судового засідання в режимі відеоконференції не направляв, а тому згідно вимог с. 2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, щодо задоволення апеляційної скарги заперечував.

Фактичні обставини, встановлені судом

Сторони є батьками дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 12, 14).

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 23 листопада 2017 року із відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн на кожну дитину, щомісячно (а. с. 21).

Відповідно до витягів з реєстру територіальної громади позивачка разом із дітьми зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 (а. с. 11, 13, 15).

Згідно звіту про здійснені відрахування та виплати за виконавчим провадженням ВП № 62694461, наданого фінансовим відділенням військової частини НОМЕР_1 НГУ, ОСОБА_2 було нараховано заробітної плати: за серпень 2023 року в розмірі 125 611 грн, утримана сума 62 613,42 грн,; за вересень 2023 року нараховано 106 256,16 грн, утримана сума 53 128,08 грн (а. с. 31).

Згідно звіту про здійснені відрахування та виплати за виконавчим провадженням ВП № 62694461, наданого фінансовим відділенням військової частини НОМЕР_1 НГУ, ОСОБА_2 було нараховано заробітної плати: за жовтень 2023 року в розмірі 26 867,25 грн, утримана сума 13 387,03 грн; за листопад 2023 року нараховано 28037,33 грн, утримана сума 13 808,39 грн; за грудень 2023 року 68122 грн., утримана сума 13 504 грн (а. с. 32).

Згідно звіту про здійснені відрахування та виплати за виконавчим провадженням ВП № 62694461, наданого фінансовим відділенням військової частини НОМЕР_1 НГУ, ОСОБА_2 було нараховано заробітної плати: за січень 2024 року в розмірі 28 122 грн, утримана сума 2 000 грн (а. с. 33).

Згідно звіту про здійснені відрахування та виплати за виконавчим провадженням ВП № 62694461, наданого фінансовим відділенням військової частини НОМЕР_1 НГУ, ОСОБА_2 було нараховано заробітної плати: за лютий 2024 року в розмірі 124 896 грн, утримана сума 2 000 грн.; за березень 2024 року 124 673 грн, утримана сума 4281,79 грн (а. с. 34).

20 грудня 2019 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_14 ( ОСОБА_15 ) (а. с. 75).

Відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_15 є батьками ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а. с. 72, 77).

Судовим наказом Деснянського районного суду м. Києва від 12 червня 2024 року (справа № 754/8301/24) наказано стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП - НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи стягнення з 07.06.2024 року і до досягнення дітьми повноліття.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає у повній мірі.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до статті 8 Закону України від «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частини 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

Із огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 статті 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Обов`язок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини є загальновідомими та не потребують доказування.

Із урахуванням цього, доведеним є факт, що матеріальне становище одержувача аліментів, як одна з умов, з якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дитини істотно зросла, тому виникли підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру шляхом зміни способу їх стягнення.

Разом з тим покращився матеріальний стан платника аліментів.

Змінюючи розмір аліментів шляхом зміни способу їх стягнення з твердої грошової суми на 1/3 частку від заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття, суд першої інстанції правильно встановив і врахував, що згідно з матеріальними потребами неповнолітніх дітей та відповідно до реальних матеріальних можливостей відповідача, який має на утриманні двоє дітей від іншого шлюбу, доцільно змінити розмір аліментів, визначених рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 23 листопада 2017 року.

Спільні діти сторін проживають разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню синів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на виконання вказаного рішення суду відповідач понад шість років сплачував аліменти у розмірі 1 000 грн на одну дитину. При цьому очевидним є, що вказаний розмір утримання, який надавався відповідачем, є явно неспіврозмірним із витратами на забезпечення належного рівня життя дітей, а отже, очевидним є наявність у позивачки певного джерела доходів, які вона витрачає на синів хоча офіційно не працевлаштована.

Водночас апеляційний суд наголошує, що виховання дітей одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дітей, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дітей таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).

Таким чином, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір відповідно до чинного законодавством.

Визначений судом розмір аліментів є необхідним для життєдіяльності неповнолітніх синів сторін та збереження того рівня життя, який діти мають тоді, коли утримуються обома батьками та отримують надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька, у сім`ї.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача.

Відповідно до ч.1 ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, необґрунтованими є твердження у апеляційній скарзі про неврахування судом першої інстанції того, що на утриманні ОСОБА_2 перебувають його батьки, адже сам факт досягнення ними пенсійного віку не свідчить про необхідність утримання та здійснення утримання саме ОСОБА_2 . Іншого відповідач не довів.

Також апеляційний суд зауважує, що відповідач повинен надавати утримання як дітям від першого шлюбу, так і від другого, адже усі його діти мають рівні права щодо належного рівня життя, достатнього для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, як того вимагає ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства». Стягнення аліментів на синів від першого шлюбу у меншому розмірі, ніж стягуються на доньок від другого шлюбу, буде порушувати їх право на рівність фінансового забезпечення з боку батька.

До того ж діти від першого шлюбу відповідача є значно старшими за дітей від другого шлюбу, а тому задоволення їх потреб вимагає більшого грошового забезпечення.

Колегія суддів відхиляє твердження ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції стягнувши аліменти, своїм рішенням фактично позбавив його можливості на забезпечення захисту у бойових діях, адже утримання власних дітей є обов`язком ОСОБА_2 , при цьому доказів того, що після відрахування аліментів, йому не вистачає коштів на придбання необхідних йому речей, відповідач не надав.

Разом з тим апеляційний суд роз`яснює, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони, хоча пункт 1 статті 6 і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент (рішення у справі «Ruiz Toriya v. Spaine», заява від 09 грудня 1994 року № 18390/91, § 29). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення у справі «HIRVISAARI v. FINLAND», заява від 27 вересня 2001 року № 49684/99, § 2).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, судові витрати у зв`язку із переглядом рішення місцевого суду у суді апеляційної інстанції слід залишити за ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 09 липня 2024 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені ОСОБА_2 у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, залишити за ним.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а - г пункту 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді М. В. Матківська

В. П. Рибчинський