№ провадження 2-з/646/23/2024
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

18 жовтня 2024 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі судді Демченко І.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Мироненка Станіслава Станіславовича про забезпечення позову

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Червонозаводського районного суду м.Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики у розмірі 50 000 доларів США.

Ухвалою суду від 02.10.2024 провадження у справі відкрито та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовче судове засідання на 05.11.2024.

15.10.2024 представником позивача адвокатом Мироненком С.С. до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та заборони виїзду за межі України громадянину України ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , виданий Старобешівським РВ УМВС в Донецькій області від 15.07.1998, паспорт гр. України для виїзду закордон серії НОМЕР_3 ) на період розгляду позовної заяви та виконання подальшого ухваленого рішення у справі № 646/10820/24, у випадку задоволення позовних вимог.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що відповідач добровільно не виконав свої зобов`язання та не повернув позичені у позивача 20.05.2024 грошові кошти у сумі 50 000 доларів США (еквівалентні 2054880 гривень), у зв`язку з чим вважає, що існує значна кількість ризиків, які можуть в подальшому призвести до невиконання ухваленого у справі №646/10820/24 судового рішення з таких підстав.

По перше, у відповідача наявні невиконані інші грошові зобов`язання, Так, заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.04.2014 у справі №641/749/14-ц, з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг» стягнуто заборгованість за договором кредиту № СМ SME708/373/2008 від 03 вересня 2008 року в сумі 2 483 583 (два мільйони чотириста вісімдесят три тисячі п`ятсот вісімдесят три) грн. 46 коп.

01.08.2019 замінено сторону виконавчого провадження, а саме: замінено стягувача ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконавчому провадженні з примусового виконання листа вищевкаазного рішення суду.

За результатами пошуку виконавчих проваджень в АСВП станом на 15.10.2024 вбачається, що виконавче провадження № 44974966, в якому стягувачем є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та боржником - ОСОБА_2 (за рішенням суду у справі №641/749/14-ц), відкрите 06.10.2014 досі перебуває у стані примусового виконання.

Таким чином вбачається, що ОСОБА_2 , маючи боргові зобов`язання з 03.09.2008 перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», крім того, маючи рішення суду від 29.04.2014 про стягнення з нього, як з боржника заборгованості у сумі 2 483 583 грн.46 коп. та відкрите виконавче провадження №44974966, про примусове виконання вищевказаного рішення суду, однак дотепер своїх зобов`язань не виконав, уклав новий договір позики на суму 50 000 доларів США, зобов`язання по якому знов таки не бажає виконувати добровільно.

Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, інформаційна довідка №399225317 від 15.10.2024, ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_1 , є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки №399225703 на все нерухоме майно ОСОБА_2 , в межах суми боргу 2 479 929,46 гривень - накладено арешт , як на майно боржника із оголошенням заборони його відчуження, серія та номер ВП44974966, рішенням Харківського міського управління юстиції Харківської області.

Крім того, як вбачається за пошуком перевірки наявності зареєстрованого права власності на транспортні засоби - у гр. ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 таке рухоме майно відсутнє.

Таким чином, у ОСОБА_2 відсутнє майно, на яке як захід забезпечення позовних вимог позивача на суму 2 054 880 гривень, можливо накласти арешт. Таким чином, у позивача не має жодної гарантії, що у випадку задоволення його позовних вимог, відповідачем буде виконано рішення суду у справі №646/10820/24, оскільки вже існує рішення суду у справі №641/749/14-ц, ухвалене ще 29.04.2014, яке відповідачем не виконано.

25.06.2024 слідчим відділом Дарницького управління поліції ГУНП у м. Києві розпочато досудове розслідування по кримінальному провадженню №0002877 за заявою ОСОБА_1 , за фактом того, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , умисно, зловживаючи довірою, шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами у сумі 50 000 доларів США, які належать ОСОБА_1 .

Досудове розслідування у вищевказаному провадженні здійснюється за правовою кваліфікацією передбаченою ч.5 ст.190 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна .

Таким чином, у випадку доведеності вини ОСОБА_2 у вчинені особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст. 190 КК України та скерування обвинувального акту по кримінальному провадженню №0002877 до суду, призначення покарання передбачене цією статтею застосовується у безальтернативному позбавленні волі. Зазначене також є значним ризиком, для ОСОБА_2 .

Як вбачається із матеріалів досудового розслідування по кримінальному провадженню №0002877 від 25.06.2024, письмовий дозвіл на розголошення яких отримано представником позивача у порядку вимог ст.222 КПК України, відповідно даних щодо перетину кордону ОСОБА_2 за період часу (08.11.2017 по 25.06.2024) вбачається, що у період введеного в Україні воєнного стану з 24.02.2022 року, який є продовжуваним по теперішній час, ОСОБА_2 кожного місяця упродовж 2024 року виїжджає за кордон (з 10.02.2024- 20.02.2024; 21.02.2024 по 21.02.2024; 16.03.2024 по 24.03.2024; 03.04.2024 по 03.04.2024; 17.04.2024 по 28.04.2024; 04.05.2024 по 04.05.2024; 19.06.2024 по 19.06.2024; 24.06.2024 по 24.06.2024).

Таким чином, ОСОБА_2 , маючи змогу перетину державного кордону України, маючи відкрите відносно нього виконавче провадження №44974966 із примусовим стягненням з нього 2 479 929,46 гривень та маючи невиконане рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова у справі №641/749/14-ц від 29.04.2014, на підставі якого з нього стягнено заборгованість за договором кредиту № СМ SME708/373/2008 від 03 вересня 2008 року в сумі 2 483 583 грн. 46 коп.; маючи накладений арешт на його нерухоме майно в межах суми боргу 2 479 929,46 гривень; маючи ризик отримання повідомлення про підозру по кримінальному провадженню №0002877 від 25.06.2024 за правовою кваліфікацією ч.5 ст. 190 КК України, за яку передбачена безальтернативна відповідальність у вигляді позбавлення волі; отримавши в подальшому, у випадку задоволення позовних вимог позивача на суму 2 054 880 гривень, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова у справі №646/10820/24 - ОСОБА_2 з метою уникнення всіх вище перерахованих негативних наслідків для нього, може перетнути державний кордон України в одному напрямку, без повернення назад в Україну, що в подальшому призведе до неможливості відновлення майнових прав позивача, відшкодування йому завданої майнової шкоди та виконання рішення суду у справі №646/10820/24, після його прийняття.

Відповідно до частини 2 статті 149 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9 зазначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Статтею 150 ЦПК України передбачено вичерпний перелік видів забезпечення позову.

Заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони виїзду відповідача за межі України на період розгляду цієї справи.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюються Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Підстави для тимчасового обмеження права громадян України на виїзд з України визначені статтею 6 вищевказаного закону, положеннями якої визначено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли:

1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону;

3) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень;

4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання;

5) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів;

9) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду.

10) він є керівником юридичної особи або постійного представництва нерезидента (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру, наданими відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань"), що не виконує встановленого Податковим кодексом України податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, - до погашення суми такого податкового боргу, у зв`язку з яким таке обмеження встановлюється.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд також враховує практику Європейського суду, зокрема справу, які стосується обмеження у праві на виїзд за межі країни, застосованого за рішенням суду внаслідок непогашення заборгованості, зокрема, рішення у справі «Стецов проти України», заява 5170/15), яким констатовано, що стаття 2 Протоколу № 4 до Конвенції гарантує кожній особі право на вільне пересування в межах території, на якій вона перебуває, а також право залишати її і, таким чином, їхати в країну за власним вибором за умови, що особі дозволено в`їжджати на її територію. Це означає, що дії, які можуть становити втручання або обмежувати здійснення цього права, відповідають вимогам статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції тільки у випадку, коли вони передбачені законом, переслідують одну із законних цілей, згаданих у третьому пункті статті, і можуть вважатися «необхідними у демократичному суспільстві» для досягнення зазначених цілей.

У цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 151 - 153 ЦПК, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що не може бути застосований зазначений представником позивача спосіб забезпечення позову на стадії розгляду цивільної справи про стягнення заборгованості, оскільки це порушує норми ЦПК та свідчить про вихід суду за межі своїх процесуальних повноважень, порушення принципу верховенства права, проголошеного Конституцією, та вимог ст. 6 Конвенції щодо вирішення справи судом, встановленим законом.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що застосування такого заходу забезпечення позову як тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом лише як захід забезпечення виконання судового рішення в порядку ст. 441 ЦПК України. Застосування такого обмеження на час період розгляду цивільної справи не відповідає вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом тимчасового обмеження у праві виїзду відповідача ОСОБА_2 за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15 днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя І.М.Демченко