РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/162/22

Провадження № 22-ц/4815/922/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Гордійчук С. О., Боймиструка С. В.

секретар судового засідання Андрошулік І. А.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

позивач ОСОБА_2 ,

позивач ОСОБА_3 ,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Рівнеобленерго»

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 травня 2024 року у складі судді Тимощука О. Я., постановлене в м. Рівне,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок смерті особи. В обґрунтування позовних вимог вказували, що 25 березня 2020 року близько 16:43 год під час виконання трудових обов`язків на території підстанції 35/10 кВ «Радивилів» ПрАТ «Рівнеобленерго» за адресою: АДРЕСА_1 , стався нещасний випадок на виробництві з електрослюсарем з ремонту устаткування розподільчих пристроїв 4 розряду служби підстанції ОСОБА_4 , який від ураження технічного електричного струму загинув. Згідно лікарського свідоцтва про смерть №30 від 26.03.2020, причиною смерті ОСОБА_4 є ураження технічним електричним струмом. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження cepii НОМЕР_1 . ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 одружився зіа ОСОБА_6 , яка після шлюбу взяла прізвище чоловіка - ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 . При цьому, на момент смерті ОСОБА_4 , була вагітна первістком.

Про факт настання нещасного випадку свідчить Акт форми Н-1/П від 17.04.2020 року (далі Акт про нещасний випадок Н-1/П) про проведення спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався 25.03.2020 року, близько 16 год. 43 хв. в ПрАТ «Рівнеобленерго» без підпорядкування. Комісією визнано даний нещасний випадок пов`язаний з виробництвом. Вказано осіб, дії або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку, зокрема працівників відповідача.

Смерть ОСОБА_4 завдала невимовного болю та тривалих моральних страждань позивачам. Мати загиблого втратила будь-який зміст та сенс життя від того, що ніколи більш не побачить сина. Найгірше випробування в житті для матері - це пережити свою дитину, більше того, коли це єдина дитина. Батько відчуває сильний біль втрати, постійну тугу за померлим сином. Досі не може прийняти втрату сина. Має хворе серце i звістка про смерть сина зумовила погіршення стану його здоров`я. В день смерті сина він був госпіталізований до реанімації Радивилівської районної лікарні. В подальшому, неодноразово перебував на лікуванні у медичних закладах. Дружині, звістка про смерть чоловіка стала найгіршою новиною в житі. З дитиною під серцем на останніх місяцях вагітності справитися з таким горем було неможливо. Поглинуло відчуття самотності та відчуження від інших, що нема сенсу життя без чоловіка, бажання померти i з`єднатися з ним. Найбільшого болю спричинило розуміння того, що донечка ніколи в житті не побачить батька. Звернення до відповідача з пропозицією зокрема щодо відшкодування завданої моральної шкоди, залишено без розгляду. Враховуючи глибину моральних та фізичних страждань з приводу смерті ОСОБА_4 при виконані трудових обов`язків, позивачі просили суд стягнути з відповідача на їхню користь 1 200 000,00 грн. по 400 000,00 грн. кожному в порядку відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 08 травня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану у зв`язку зі смертю його сина ОСОБА_4 на виробництві в розмірі 80 000 гривень 00 копійок. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду, завдану у зв`язку зі смертю її сина ОСОБА_4 на виробництві в розмірі 80 000 гривень 00 копійок. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду, завдану у зв`язку зі смертю її чоловіка ОСОБА_4 на виробництві в розмірі 80 000 гривень 00 копійок. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» на користь держави судовий збір у розмірі 2 400 гривень 00 копійок.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, сторони оскаржили його в апеляційному порядку.

Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, Приватне акціонерне товариство «Рівнеобленерго» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що згідно акту про нещасний випадок Н-1/П основною причиною настання нещасного випадку із ОСОБА_4 є технічна: конструктивні недоліки, недосконалість, недостатня надійність засобів виробництва (висновок експертів №02.30/18.56-35.13) . Додає, що згідно висновку експертизи, технічна причина полягала у відсутності заводської контр шайби на прохідному ізоляторі фази «В». При цьому, експертизою проаналізовано стан організації проведення ремонтів та технічного обслуговування обладнання комірки № 2 КРУ-10 підстанції 35/10 «Радивилів», вони виконувалися відповідно до Правил безпечної експлуатації електроустановок, порушень не встановлено; причетності відповідача до відсутності даної контршайби на прохідному ізоляторі фази «В», комісією по розслідуванню нещасного випадку не встановлено. Зазначає, що в акті про нещасний випадок Н-1/П наведено також інші причини, що призвели до нещасного випадку, супутні і психофізіологічні, допущені самим ОСОБА_4 , а саме: порушення вимог робочої інструкції, яка полягала в тому, що перед початком роботи ОСОБА_4 не перевірив справність пристроїв і при виконанні роботи знаходився у нетверезому стані, оскільки в нього в крові знайдено етиловий спирт в концентрації 0,53% (проміле), що відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння. Наголошує, що знаходження ОСОБА_4 при виконанні відповідних робіт в нетверезому стані, під час якого трапився нещасний випадок, є ступенем його вини у формі умислу (грубої необережності), і за таких обставин шкода не підлягає відшкодуванню. Зазначає, що у зв`язку з нещасним випадком на виробництві, Фондом соціального страхування від нещасних випадків було виплачено сім`ї загиблого одноразову допомогу та проводяться щомісячні виплати дружині та дитині. Додає, що окрім цього, за рахунок коштів фонду, товариством було виплачено позивачам 4 100,00 грн. допомоги на поховання, а також додатково відповідачем було виплачено позивачам наступні кошти: 6 441,00 грн. оплата ритуальних послуг; 8 678,52 грн. виплата розрахункових коштів; 5 152,00 грн. благодійна допомога; 4 830,00 грн. виплата благодійної допомоги. Вказує на процесуальні порушення, допущені місцевим судом при розгляді справи, зокрема, суд фактично ухилився від дослідження всіх обставин справи та надав перевагу лише доводам позивачів, порушивши принцип рівності всіх учасників справи. З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вважають рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, та не погоджуються з наведеними в оскаржуваному рішенні твердженнями про зменшення розміру завданої моральної шкоди зі сторони ПрАТ «Рівнеобленерго» через відсутність його вини. Звертають увагу на те, що нещасний випадок стався у підстанції 35/10 кВ «Радивилів», тобто у місці експлуатації електричного обладнання, що знаходиться під напругою від 35000 до 10000 вольт, тобто сама назва об`єкта місця нещасного випадку містить посилання на показники напруги, з якими працює підстанція, оскільки цифри «35/10» в її назві означають, що напруга на вході до підстанції становить 35000 вольт, а на виході - 10000 вольт, а відтак будь-яка діяльність на підстанції 35/10 кВ «Радивилів» є діяльністю з джерелом підвищеної небезпеки. Доводять, що нещасний випадок із ОСОБА_4 стався під час виконання трудових обов`язків у комірці № 2 КРУ-10 підстанції 35/10 кВ «Радивилів», тобто шкода завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, а тому, за правилами пункту 1 частини другої статті 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується потерпілим незалежно від вини її заподіювача. Зазначають, що увідзиві на позову заяву відповідач вказує, що ОСОБА_4 успішно пройшов перевірку знань в об`ємі IV групи електробезпеки, пройшов стажування, дублювання згідно з програмою, у зв`язку з чим був допущений до самостійної роботи, на підтвердження чого до відзиву були долучені копії: розпорядження ПрАТ «Рівнеобленерго» від 10 вересня 2019 року № 180 «Про допуск до самостійної роботи»; списку працівників підстанцій, наділених правами виконувати обов`язки відповідальних осіб згідно з ПБЕЕ на 2020 рік, затвердженого директором технічним ГІрАТ «Рівнеобленерго» ОСОБА_8 20 грудня 2019 року; посвідчення № НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_4 23 жовтня 2018 року. Крім того, ОСОБА_4 пройшов вступний інструктаж з питань охорони праці, пройшов перевірку знань з питань охорони праці, пожежної безпеки та технічної експлуатації, що стверджується долученими до відзиву копіями витягів з журналу реєстрації вступного інструктажу з питань охорони праці та протоколу засідання комісії з перевірки знань з питань охорони праці, пожежної безпеки та технічної експлуатації Радивилівського РЕМ ПрАТ «Рівнеобленерго» від 30 січня 2020 року № 3011-1. Наголошують, що за увесь час трудової діяльності у ПрАТ «Рівнеобленерго» до ОСОБА_4 жодного разу не застосовувалися дисциплінарні стягнення, натомість, потерпілий був нагороджений Почесною грамотою ПрАТ «Рівнеобленерго» та неодноразово отримував заохочення у вигляді виплати премії, що підтверджується листом ПрАТ «Рівнеобленерго» від 26 квітня 2022 за № 27/3122. Вважають, що наведені обставини свідчать про належне та сумлінне виконання ОСОБА_4 посадових обов`язків, а також неухильне дотримання останнім внутрішньої трудової дисципліни. Додають, що у пункті 4 Акту розслідування нещасного випадку чітко зазначено, що бригада ОСОБА_4 отримала від адміністрації ПрАТ «Рівнеобленерго» дозвіл на допуск до роботи у підстанції 35/10 кВ «Радивилів», на якій знаходиться місце нещасного випадку - комірка № 2 КРУ-10 підстанції. Звертають увагу, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а відтак, виконання ОСОБА_4 робіт у комірці № 2 КРУ-10 підстанції 35/10 кВ «Радивилів» з дозволу ПрАТ «Рівнеобленерго» покладає на останнє обов`язок щодо контролю за безпечну експлуатацію такого джерела підвищеної небезпеки. Заперечує позицію відповідачаа та суду на висновок судово-токсикологічної експертизи від 08.04.2020 № 474, згідно з яким ОСОБА_4 на момент нещасного випадку перебував в стані легкого алкогольного сп`яніння, та вказує, що згідно з пунктом 5 Акту розслідування нещасного випадку, відповідна обставина віднесена до супутніх причин настання нещасного випадку, а основником причиною є нещасного випадку визнано недоліки в електричному устаткуванні підстанції 35/100 кВ «Радивилів». Вважають, що оскільки ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з ПрАТ «Рівнеобленерго», роботодавцем здійснено допуск до виконання ним ремонтних робіт на джерелі підвищеної небезпеки, нещасний випадок, який стався зі ОСОБА_4 під час ремонту устаткування підстанції 35/10 кВ «Радивилів» та внаслідок якого він помер, пов`язаний з виробництвом, а тому в даному випадку наявні правові підстави для покладення на ПрАТ «Рівнеобленерго» обов`язку по відшкодуванню ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як батькам, а ОСОБА_3 як дружині загиблого внаслідок нещасного випадку на виробництві працівника відповідача, завданої моральної шкоди з підстав, визначених статтею 1167 ЦК України. Просили рішення суду першої інстанції змінити в мотивувальній частині з наведених в апеляційній скарзі доводів та в частині розміру моральної шкоди, стягнувши її з відповідача у заявленому розмірі у сумі по 400 000 грн. кожному з позивачів.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві Приватне акціонерне товариство «Рівнеобленерго» просить відхилити апеляційну скаргу позивачів, натомість задовольнивши його апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції вірно застосувавши до даних правовідносин ст. ст. 1166, 1187 ЦК України, прийшов до правильного висновку, що позивачі зазнали моральних страждань, зумовлених глибокими емоційними переживаннями з приводу втрати сина/чоловіка, однак, врахувавши відсутність вини відповідача, порушення загиблим вимог робочої інструкції та виконання ним роботи у нетверезому стані, виходячи з принципу розумності і справедливості, визначив моральну шкоду не у заявленому розмірі, а стягнув з відповідача на користь позивачів 240 000,00 грн., тобто по 80 000,00 грн. кожному.

З таким висновком суду погоджується апеляційний суд, з огляду на наступне.

Судом встановлено: ОСОБА_4 з 18.09.2018 року працював у ПрАТ «Рівнеобленерго» Радивилівської бригади електрослюсарем з ремонту устаткування розподільних пристроїв згідно наказу № 993-к від 17.09.2018 року.

25 березня 2020 року близько 16:43 год. під час виконання трудових обов`язків на території підстанції 35/10 кВ «Радивилів» ПрАТ «Рівнеобленерго» за адресою АДРЕСА_1 , стався нещасний випадок на виробництві з електрослюсарем з ремонту устаткування розподільчих пристроїв 4 розряду служби підстанції ОСОБА_4 , який від ураження електричним струмом загинув.

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №30 від 26.03.2020 року, виданого Комунальним закладом «Обласне бюро судово-медичної експертизи» Рівненської обласної Ради, смерть ОСОБА_4 настала на території Радивилівського РЕМ ПрАТ «Рівнеобленерго». У лікарському свідоцтві вказано, що причиною смерті є ураження технічним електричним струмом.

Для розслідування нещасного випадку на виробництві наказом №427 від 27.03.2020 Управлінням Держпраці у Рівненській області утворено комісію.

За результатами проведеного спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком складено Акт форми Н-1/П від 17.04.2020 року про проведення спеціального розслідування нещасного випадку із смертельним наслідком, що стався 25.03.2020 року, близько 16 год. 43хв. в ПрАТ «Рівнеобленерго» без підпорядкування.

Відповідно до висновку комісії встановлено, що нещасний випадок із ОСОБА_4 електрослюсарем з ремонту устаткування розподільчих пристроїв 4 розряду служби підстанції ПрАТ «Рівнеобленерго» стався при виконанні потерпілим трудових (посадових) обов`язків за режимом роботи підприємства в стані легкого ступеня алкогольного сп`яніння. Нещасний випадок, що стався із загиблим, комісією визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

У розділі 5 Акту про нещасний випадок Н-1/П зазначено, що основною причиною настання нещасного випадку є технічна: конструктивні недоліки, недосконалість, недостатня надійність засобів виробництва (висновок експертів №02.30/18.56-35.13).

Окрім цього у п. 8.3 Акту зазначено, що електрослюсарем з ремонту устаткування розподільних пристроїв ОСОБА_4 перед початком роботи не перевірив справжність пристроїв, а саме невідповідність контактного вводу на прохідній ізоляції фази «В» заводській будові заводу виготовлювача; перебував на території підприємства у робочий час в нетверезому стані.

Згідно висновку експертів №02.30/18.56-35.13 встановлено, що конструктивні відмінності між контактами виводів прохідних ізоляторів фази «А», фази «В», фази «С» ШР та визначено, що відсутня заводська контр шайба на прохідному ізоляторі фази «В», що не відповідає заводській будові заводу виготовлювача. Проаналізовано стан організації проведення ремонтів та технічного обслуговування обладнання комірки № 2 КРУ-10 підстанції 35/10 «Радивилів», виконувалися відповідно ПБЕЕ.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина перша статті 23 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з вимогами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом(частина друга статті 1167 ЦК України).

Зазначена норма встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також інших умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку між такою поведінкою і завданою шкодою та вини заподіювача(крім випадків відповідальності без вини).

У частині другій статті 1168 ЦК України вказано, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган (частина друга статті 153 КЗпП України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини третьої статті 153 КЗпП України умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку (стаття 173 КЗпП України).

За статтею 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Тобто відповідні правовідносини регулюються статтею 237-1 КЗпП України, статтями 1166, 1167, 1168, 1187 ЦК України, що слугують підставою для стягнення з роботодавців коштів на відшкодування заподіяної внаслідок ушкодження здоров`я або в разі смерті працівника моральної шкоди.

В умовах експлуатації електроустановок питання електробезпеки має велике значення для захисту обслуговуючого персоналу та інших осіб від ураження електричним струмом.

Електроживлення електроустановок забезпечується централізовано від системи, в яку входить сукупність електричних станцій та мереж поєднаних між собою і пов`язаних спільністю режиму в безперервному процесі виробництва, перетворення і розподілу електричної енергії при спільному управління цим режимом.Електробезпека в процесі експлуатації обслуговування забезпечується системою організаційних та технічних заходів, що забезпечують захист людей від шкідливого та небезпечного електричного струму.

Всі трансформаторні підстанції та лінії електропередавання перебувають в постійній роботі, а отже, приховують в собі смертельну небезпеку для тих, хто до них наближається на недопустиму віддаль або торкається струмовідних частин.

Роботи підвищеної небезпеки на момент настання нещасного випадку визначались відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 року №956 «Про ідентифікацію та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки»(втратила чинність 13.09.2022 року).

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Позивачі, обґрунтовуючи компенсацію моральної шкоди зазначають, що ним завдані фізичні та моральні страждання, які спричинили негативні зміни у їх житті, погіршення стану здоров`я, самотність та відчуження від інших, зниження настрою, порушення сну, емоційну напругу, нервозність, дратівливість, реакцію замикання, депресію, пригнічення, втрату сенсу життя. Таким психоемоційним станом було порушено нормальні життєві зв`язки з громадськістю, досі позивачі не можуть прийняти втрату єдиного сина, чоловіка.

Місцевий суд своєму рішенні прийшов до вірного висновку про встановлення факту порушення прав позивачів та факту завдання моральної шкоди, яку вони зазнали, а відповідальним за завдання такої шкоди є відповідач.

Відповідач у своїй апеляційній скарзі не навів жодного аргументу у заперечення такого висновку суду.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції навів відповідні аргументи, правильно врахував характер правопорушення, глибину фізичних і душевних страждань потерпілих, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також обґрунтовано виходив із засад розумності, виваженості та справедливості. При цьому місцевий суд навів відповідні мотиви в оскаржуваному рішенні, врахував всі обставини справи визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди по 80000 гривень кожному.

Обгрунтованість такого висновку не спростовують доводи апеляційної скарги позивачів.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Рівнеобленерго» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 травня 2024 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 травня 2024 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2024 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Боймиструк С. В.

Гордійчук С. О.