Справа №567/998/24
Провадження №2/567/369/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2024 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Гічиновська Я.В.

з участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача адвоката Хмарук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_2 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування

в с т а н о в и в :

в Острозький районний суд Рівненської області звернулося ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (далі ПрАТ «УПСК») з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.

Вказує, що 06.07.2022 між ПрАТ «УПСК» та ОСОБА_2 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕО-209914481.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає про те, що ОСОБА_2 26.02.2023, керуючи автомобілем CITROEN BERLINGO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , скоїв зіткнення з автомобілем SKODA OCTAVIA A7, реєстраційний номер НОМЕР_2 від керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого автомобіль SKODA OCTAVIA A7, реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження, що підтверджується постановою Острозького районного суду Рівненської області від 29.03.2023.

Вказує, що відповідно до ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на відшкодування пошкодження автомобіля SKODA OCTAVIA A7, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ПрАТ «УПСК» на підставі страхового акту №175/037/024102/23/1 від 05.09.2023, сплатило страхове відшкодування в розмірі 16998,19 грн. власнику зазначеного автомобіля ОСОБА_4 .

З огляду на викладені обставини, посилаючись на ст.1191 ЦК України, підпункт «в» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить в порядку регресу стягнути суму виплаченого страхового відшкодування, у зв`язку з тим, що відповідач самовільно залишив місце пригоди.

Ухвалою від 05.06.2024 було відкрито провадження у справі, прийнято справу до розгляду та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Цією ж ухвалою було вирішено витребувати з Острозького районного суду Рівненської області копії постанов Острозького районного суду Рівненської області у справах про адміністративні правопорушення №567/343/23 та №567/346/23, а також визнано потрібною (обов`язковою) явку в судове засідання представника ПрАТ "Українська пожежно-страхова компанія" для дачі особистих пояснень по справі.

У поданому відзиві відповідач позов не визнав, зазначаючи про те, що єдиним документом, який стосується визначення розміру страхового відшкодування є ремонтна калькуляція, яка не підписана жодною особою, згідно якої вартість ремонту автомобіля визначена в розмірі 24118,59 грн., в той час як, відповідно до п.5.4 д Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, на вимогу оцінювача власник транспортного засобу повинен надати замовлення-наряд на виконання ремонтно-відновлювальних робіт на спеціалізованій станції технічного обслуговування, чек на придбання складників колісного транспортного засобу, чого вчинено не було.

Зазначає про те, що належним доказом вартості відновлювального ремонту автомобіля SKODA OCTAVIA A7, реєстраційний номер НОМЕР_2 , мав бути звіт про оцінку, складений відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а не ремонтна калькуляція, яка складена невстановленою особою та не містить підпису відповідальної за її складання особи.

Посилаючись на те, що позивач не надав суду доказів визначення розміру заподіяної шкоди, просить в позові відмовити.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав та доводів, викладених в позовній заяві.

Додатково уточнив, що ДТП мала місце 26.02.2023 і розрахунок заподіяної шкоди проведено відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а ремонтна калькуляція не містить підпису особи, яка її складала, оскільки вона складена з застосуванням системи AUDATEX, що не передбачає такого підпису.

В той же час зазначив, що ПрАТ «УПСК» має у своєму штаті працівників, які є компетентними у проведенні визначення розміру збитків, і оскільки з власником автомобіля ОСОБА_4 було досягнуто згоди щодо суми страхового відшкодування, то саме така сума відшкодування була виплачена їй.

Пояснив, що наявність згоди ОСОБА_4 на таку суму відшкодування підтверджується відсутністю її позову до ПрАТ «УПСК», оскільки жодного письмового документу з цього приводу не складалось.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з підстав та доводів, наведених у відзиві на позов.

В судовому засіданні сторонам у справі було роз`яснено їх право заявити клопотання про призначення у даній справі, для визначення розміру заподіяного збитку, судової авто-товарознавчої експертизи, однак представник позивача та представник відповідача таким правом не скористались.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов до висновку, що в позові слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.02.2023 о 10:15 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Citroen Berlingo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в с.Розваж по вул.Центральна Рівненського району Острозької ТГ Рівненської області, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем Skoda Octavia A7, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , в наслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Водночас встановлено, що 26.02.2023 о 10:15 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Citroen Berlingo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в с.Розваж по вул.Центральна Рівненського району Острозької ТГ Рівненської області, залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, до якої був причетний.

Постановою Острозького районного суду Рівненської області від 29.03.2023 у справі №567/346/23 ОСОБА_2 було визнано таким, що вчинив правопорушення, передбачені ст.124, 122-4 КУпАП.

Водночас, провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо іншого учасника ДТП ОСОБА_3 , який керував автомобілем марки Skoda Octavia A7, реєстраційний номер НОМЕР_2 , закрито за відсутності події та складу адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, 122-4 КУпАП (постанова у справі №567/343/23).

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, оскільки в судовому засіданні було встановлено вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст..124, 122-4 КУпАП по факту ДТП, яке мало місце 26.02.2023, то при вирішенні цього спору, суд виходить з того, що на ОСОБА_2 лежить обов`язок по відшкодуванні шкоди.

В судовому засіданні встановлено, що за наслідками зіткнення транспортний засіб SKODA OCTAVIA A7, реєстраційний номер НОМЕР_2 , був пошкоджений.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 зазначеного транспортного засобу, на час ДТП його власником була ОСОБА_4 , яка 15.05.2023 звернулась з заявою до ПрАТ «УПСК» про виплату страхового відшкодування.

Положення статей 33, 37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає дії учасників ДТП та страховика у випадку настання ДТП. При цьому положення цих норм закону виходять з того, що сторони правовідносин діють добросовісно, а невиконання обов`язків, передбачених цими нормами, має наслідком відмову в захисті права на відшкодування (підпункти 37.1.1, 37.1.2, 37.1.3, 37.1.4 пункту 37.1 ст.37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) і доходів від розміщення коштів цих фондів (ст.1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до поліса №ЕР-209914481 на час ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Citroen Berlingo", реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «УПСК».

Відповідно платіжної інструкції №162223987 від 05.09.2023, ПрАТ «УПСК» сплатило ОСОБА_4 16998,19 грн. страхового відшкодування згідно акту №175/037/024102/23/1 за автомобіль держномер НОМЕР_4 .

Положенням ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Зі змісту ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. При цьому, вбачається, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухонебезпечних, вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб.

Відповідно до ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що у зв`язку з настанням страхового випадку і фіксуванням його страховим актом від 05.09.2023 ПрАТ «УПСК» на користь ОСОБА_4 здійснила виплату відшкодування в сумі 16998,19 грн.

Положенням підпункту в підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передбачається, що ПрАТ «УПСК» після виплат страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника, або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Така ж норма міститься у частині 1 статті 1191 ЦК України.

Водночас, звертаючись до суду з зазначеним позовом, ПрАТ «УПСК» визначаючи розмір заподіяної шкоди, посилається на ремонтну калькуляцію, яка не підписана уповноваженою особою, зазначаючи про те, що такий розмір страхового відшкодування було узгоджено з власником пошкодженого автомобіля ОСОБА_4 .

Відповідно до п.3, 4 ч.5 ст.12 ЦПК України, суд роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, а також сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

За наявності заперечень відповідача проти позову, які стосувались в тому числі незгоди з розміром збитків, судом було роз`яснено сторонам у справі можливість заявити клопотання про призначення у справі авто-товарознавчої експертизи для визначення вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу.

Клопотань з цього приводу від учасників справи не надходило.

Як вже зазначалось, відповідно до ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик, у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Таким чином, зазначеним Законом визначено, що шкода, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди, має бути оцінена.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначає Закон України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Відповідно до ст.3 цього Закону, оцінка майна, майнових прав (далі оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, а відповідно до ст.4 цього Закону, професійна оціночна діяльність (далі оціночна діяльність) - діяльність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", суб`єктами оціночної діяльності суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

В той же час, правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності з метою забезпечення правосуддя України незалежною, кваліфікованою і об`єктивною експертизою, орієнтованою на максимальне використання досягнень науки і техніки визначає Закон України "Про судову експертизу".

Відповідно до ст.1 зазначеного Закону, дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань є предметом судової експертизи.

Статтею 9 Закону України "Про судову експертизу" визначено, що атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України, а статтею 10 зазначеного закону передбачено, що судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань.

На підтвердження проведення оцінювачем можливості оцінки майна висловила правову позицію Велика Палата Верховного Суду в пунктах 32 та 33 постанови від 13.03.2018 у справі №914/881/17.

Частиною першою статті 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Зазначеним Законом передбачена відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, передбачивши, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

З досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що оцінка майна автомобіля марки Skoda Octavia A7, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з метою визначення розміру заподіяної шкоди під час ДТП була проведена позивачем не на виконання вимог Закон України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», оскільки вона не проведена оцінювачем, який міг нести відповідальність за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна.

Окрім того, суд вважає, що оцінка майна має бути зрозумілою для всіх учасників судового розгляду, чого не досягнуто наданою позивачем ремонтною калькуляцією, оскільки сторони та суд не мають спеціальних технічних знань та знань в галузі оцінки майна.

При вирішенні спору, суд виходить і з того, що позивач не надав суду доказів узгодження з власником автомобіля марки Skoda Octavia A7, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 розміру відшкодування шкоди в сумі 16998,19 грн., на що посилається позивач, як на підставу відсутності потреби у проведенні оцінки майна професійним оцінювачем.

На думку суду, позивач, завчасно знаючи про можливість подання регресного позову до ОСОБА_2 , на що вказує запис в страховому акті №175/037/024102/23/1 від 05.09.2023, мав діяти щодо доказів ретельно та добросовісно, виходячи з того, що відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, обов`язок доказування лежить на ньому і доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Добросовісність (п.6 ст.3 ЦК України) це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За змістом ст.13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором та/або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

З формулювання ст.11 ЦК України можна зробити висновок, що такі дії повинні відповідати загальним засадам цивільного законодавства України, які закріплені в статті 3 цього Кодексу.

Отже, принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого договором та/або законом виконання своїх зобов`язань.

Введення в цивільне законодавство принципу добросовісності як одного з найбільш загальних і важливих принципів цивільного права є заходом, спрямованим на зміцнення моральних засад цивільно-правового регулювання. Саме з позиції моральності слід підходити до оцінки поведінки суб`єкта права як добросовісного або недобросовісного.

Тим самим закон з огляду на принцип добросовісності визначає, що якщо особа недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього законом обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків (ч.2 ст.76 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 і ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

За вказаних обставин, суд приймає подані відповідачем доводи щодо відсутності доказів розміру заподіяної ДТП шкоди, оскільки вони не спростовані позивачем шляхом надання до суду висновку судової авто-товарознавчої експертизи чи подання до суду клопотання про проведення по справі такої експертизи та надання суду її висновків.

Вирішуючи спір в цій частині, суд керується положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України, якою визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках,

Частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Відповідно до п.2, 3 ч.2 ст.43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, а також з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Вирішуючи спір, суд виходить і з того, що позивач не був позбавлений можливості надати суду висновок авто-товарознавчої експертизи на доведення розміру заподіяних збитків, відповідно до параграфа 6 Глави 5 ЦПК України (докази та доказування), однак клопотань з приводу проведення у справі зазначеної експертизи не заявляв навіть після того, як його явка була визнана судом обов`язковою і таке право йому було роз`яснено.

У зв`язку з вищевикладеним у позові слід відмовити, як недоведеному.

Керуючись статтями 5, 12, 13, 141, 211, 258, 263-265, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

в позові Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_2 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» (місцезнаходження: м.Київ, вул.Кирилівська, 40, ),

відповідач ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Повне рішення складено 17.10.2024.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.