КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2024 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/12278/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів: Мазурик О. Ф., Желепи О. В.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Усенка Євгенія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 ,

на рішення Подільського районного суду міста Києва у складі судді Петрова Д. В.

від 22 квітня 2024 року

у справі Подільського районного суду міста Києва №758/3553/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська - Житлосервіс» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2023 року ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» звернулось до суду із вищевказаною позовною заявою, зазначаючи в обґрунтування своїх вимог, що позивач є експлуатуючою організацією в будинку АДРЕСА_1 на підставі Акту приймання - передачі житлового комплексу з балансу на баланс від 03 вересня 2015 року, та виконує функції із утримання будинку, надання житлово-комунальних послуг та проведення розрахунків з квартиронаймачами житлових приміщень за надані комунальні послуги. Основним видом економічної діяльності позивача є комплексне обслуговування об`єктів,

Зазначений паркінг обладнано відповідно до вимог Державних будівельних норм України «Споруди транспорту, автостоянки і гаражі для легкових автомобілів ДБР В.2.З.- 15:2007». Для обслуговування паркінгу та утримання його в належному стані, позивачем укладені договори з постачальниками електроенергії, води, теплопостачання, здійснюється пропускний і внутрішній режим, постійна охорона підземного паркінгу.

Відповідач ОСОБА_1 є власником машиномісця гаражу № НОМЕР_1 у підземному паркінгу, що знаходить за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 05.08.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сербіною Н. П.

Вважає, що з моменту набуття права власності на вказане машиномісце відповідач повинен нести витрати по утриманню паркінгу, оскільки машиномісця не є відокремленими, а знаходяться у підземному паркінгу на 180 машиномісць, які мають місця загального користування та на отримання яких позивачем сплачуються кошти суб`єктам господарювання, які ці послуги надають.

04.10.2018 р. відповідачем було здійснено оплату за обслуговування паркінгу. Внаслідок неналежного виконання покладеного на відповідача обов`язку з оплати наданих позивачем послуг, утворилась заборгованість за надані послуги з утримання паркомісця за період з червня 2018 по 28 лютого 2023 року, яка становить 21 496 грн 23 копійки.

Загальний розмір заборгованості відповідача за надані йому житлово-комунальні послуги складає: 24 321 грн 61 копійку, з них: основна заборгованість: 21 496 грн 23 копійок; індекс інфляції: 2 042 грн 78 копійок; 3 % річних від простроченої суми 782 грн 60 копійок, які позивач просив стягнути з відповідача на свою користь, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 684 грн 00 копійок.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 22 квітня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» заборгованість за послуги з утримання паркомісця № НОМЕР_1 у підземному паркінгу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 у розмірі 24 321 грн 61 коп., яка складається з 21496 грн 23 коп. основної заборгованості, 2 042 гривень 78 коп. інфляційних втрат та 782 грн 60 коп. 3% річних від простроченої суми.

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, адвокат Усенко Є. І., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» у задоволенні позову. Вважає, що судом першої інстанції неповністю з`ясовано обставини, що мають значення для справи, суд визнав встановленими обставини, що мають значення для справи, які не були доведені, чим порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права, тому вважає оскаржуване судове рішення незаконним та необґрунтованим.

Зокрема зазначає, що в матеріалах справи відсутні належні докази того, що позивач повідомляв відповідачу про послуги, що надаються, та ініціював житлово-комунальні послуги. Також вказує, що заперечує здійснення оплати послуг у розмірі 750 грн, яка відбулась 12.10.2018 року, на яку позивач посилається з метою підтвердження існування між позивачем та відповідачем фактичних договірних відносин. Вважає, що надане позивачем платіжне доручення від 12.10.2018 року № не може визнаватись належним доказом, оскільки воно не містить підпису платника, дати його виконання, відмітки банку про його виконання.

Також вважає, що суд першої інстанції помилково визнав встановленим факт користування відповідачем послугами, які нібито надавались позивачем, оскільки попри те, що паркомісце належить відповідачу, останній не користується ним, а отже і не споживає послуги, які надаються позивачем. Вказує, що до відома відповідача не доводилась інформація про те, ким та які саме послуги, пов`язані з паркомісцем, йому надаються та їх вартість.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані також тим, що в матеріалах справи відсутні підтвердження необхідності і обґрунтованості понесених позивачем витрат, вибору підприємств та організацій, які надавались послуги, підстави обрання цих організацій; відомостей про те, чи є вартість таких послуг економічно обґрунтованою та ринковою конкурентною, та чи відповідають такі послуги вимогам з якості та безпеки. При цьому, сам по собі факт укладення позивачем господарських договорів з організаціями, які надають послуги, як і акти наданих послуг, не можуть бути достатньою підставою для задоволення позову.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» - Полтавська Н. В., просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги вказує, у період з червня 2018 року по 28 лютого 2023 року ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» надавало відповідні послуги з управління та утримання паркінгу, натомість апелянтом не надано будь-яких доказів на підтвердження ненадання послуг або надання зазначених послуг неналежної якості. Вважає, що між сторонами фактично склалися договірні правовідносини, позивачем надавались послуги з утримання та обслуговування машиномісця, які не можуть бути відокремлені, фактично надаються, а тому відповідач, як власник цього нерухомого майна, зобов`язаний їх оплачувати. Розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано, контр-розрахунку не надано.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів виходить з наступного.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що відповідач не виконує своїх зобов`язань щодо утримання належного йому майна та ухиляється від оплати наданих йому позивачем послуг з утримання та обслуговування належних відповідачу на праві власності машиномісця. Суд першої інстанції вважав позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, зокрема про стягнення з відповідача на користь позивача борг за період з червня 2018 по 28 лютого 2023 року 21 496 грн 23 копійок, індекс інфляції: 2 042 грн 78 коп., 3 % річних від простроченої суми 782 грн 60 коп. При цьому суд вважав, що позовна давність, про наслідки спливу по вимогах з 2018 по 2021 року заявлено відповідачем, не пропущена, адже відповідні строки були зупинені відповідно до п. 12 Прикінцевих положень ЦК України у зв`язку із карантинними обмеженнями.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником машиномісця, загальною площею 16,9 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , гараж № НОМЕР_1 , що підтверджується копією Договору купівлі-продажу машиномісця від 05.08.2016 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сербіною Н. П. та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 12-13, 56).

ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» є екслуатуючою організацією у будинку АДРЕСА_1 , на підставі Акту приймання-передачі житлового комплексу з балансу на баланс від 03 вересня 2015 року, виконує функції з утримання будинку, надання житлово-комунальних послуг та проведення розрахунків з квартиронаймачами житлових приміщень за надані комунальні послуги. Основним видом економічної діяльності позивача є комплексне обслуговування об`єктів.

03.05.2018 року протоколом Загальних зборів учасників ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» з метою ефективного управління та використання підземних паркінгів по АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , надано повноваження директору Товариства розірвати відповідні договори з ТОВ «Європаркінг» та підписати 01.06.2018 року акти приймання-передачі паркінгів по АДРЕСА_5 , Касіяна, 2/1, Вірменська, 6, Пчілки, 5, Червонопільській, 2-Г в м. Києві (а.с. 9 том 1).

Для обслуговування паркінгу, утримання його у належному стані і забезпечення безпеки майна третіх осіб (власників автомобілів), позивач уклав відповідні договори з підрядними організаціями щодо постачання електроенергії, води, теплопостачання, також надається цілий ряд інших послуг по обслуговуванню вказаної підземної автостоянки, а саме: прибирання паркінгу, обслуговування систем протипожежної автоматики та димовидалення та інших систем паркінгу. При цьому позивач несе витрати з технічного обслуговування, повірки, ремонту та наладки приладів обліку теплової енергії, витрати з утримання служби охорони, тощо.

Послуги з постачання теплової енергії освітлення місць загального користування паркінгу надавались ТОВ «Київські Енергетичні Послуги» на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 3315284 ПВ, укладеного 01.12.2018 року шляхом підписання заяви Товариством з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» про приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг

01.06.2018 року між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та «Укр-Спецсервіс» укладено Договір № 22 про надання послуг з охорони, згідно додатку № 4 до якого, вартість надання таких послуг за один пост за один календарний місяць визначається в гривнях у розмірі 16 900 грн в тому числі ПДВ - 2 816,67 грн (а.с. 106-112, т. 1).

01.12.2018 року між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та «Укр-Спецсервіс» укладено Договір № 34 про надання послуг з охорони (а.с 14-16, том 1), згідно додатку № 4 до якого, вартість надання таких послуг за один пост за один календарний місяць визначається в гривнях у розмірі 16 900 грн в тому числі ПДВ - 2816,67 грн (а.с. 17 т. 1).

25.03.2019 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору № 3-1 про надання послуг з охорони від 01.12.2018 року (а.с. 18 зв., т. 1).

15.10.2019 року між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та ТОВ «КОРДОН-БЕЗПЕКА» укладено договір № 15/10-05 про надання охоронних послуг (з укладенням додаткових угод про зміну вартості охоронних послуг). Згідно додаткової угоди № 4 від 01.09.2021 року до цього договору, протоколом було погоджено вартість охоронних послуг за 1 календарний місяць складає 25000,00 грн. та ПДВ у розмірі 4 166,67 грн (а.с. 19-22 том 1).

01.02.2021 року між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та ТОВ «ТЕХПРОМ СИСТЕМИ» укладено договір № 01/02/2021 на технічне обслуговування підвищувальних насосів системи водяного пожежогасіння паркінгів за адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_7 та АДРЕСА_8 ; АДРЕСА_9 ; АДРЕСА_10 ; АДРЕСА_11 (регламент 1, регламент 2) (а.с. 26-27 том 1).

Згідно п. 3.1.1 цього договору технічне обслуговування автоматичної спринклерної системи водяного пожежогасіння паркінгів за адресою: м. Київ, вул Червонопільська, 2-Г, без ПДВ 20% - 2083,37 грн ПДВ 20% - 416,67 грн, разом з ПДВ 2500,00 грн.

01.12.2022 року між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та ТОВ «ОХОРОННА КОМПАНІЯ «ЄКОР ГРУП» укладено договір № 011222/ЄГ про надання послуг з охорони (а.с. 30-33 т. 1).

04.10.2018 року відповідачем було здійснено оплату за обслуговування паркінгу у розмірі 750 грн (а.с. 42 т. 2).

Внаслідок неналежного виконання покладеного на відповідача обов`язку з оплати наданих позивачем послуг, утворилась заборгованість за надані послуги з утримання паркомісця за період з червня 2018 року по 28 лютого 2023 року, яка становить 21 496 грн 23 копійки.

Загальний розмір заборгованості відповідача за надані відповідачу житлово-комунальні послуги складає: 24 321 грн 61 копійку, з них: основна заборгованість: 21 496 грн 23 копійок; індекс інфляції: 2 042 грн 78 копійок; 3 % річних від простроченої суми 782 грн 60 копійок (а.с. 10 т. 1).

Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (317 ЦК України).

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

За змістом статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно з частиною 2 статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території.

Отже, власник нежитлового приміщення в багатоквартирному будинку у вигляді машиномісця у вбудованому підземному паркінгу також несе обов`язок з витрат на утримання цієї автостоянки.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року визначено (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг

Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель та виконавці комунальних послуг (стаття 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до частин 1,2 статті 12 даного Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (частина 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такий же правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, де Велика Палата погодилася з висновками судів першої й апеляційної інстанцій про те, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг, а відсутність укладеного письмового договору не звільняє відповідача від обов`язку оплати за надані такі послуги та не знайшла підстав для відступу від висновку Верховного Суду України у постанові від 20 квітня 2016 року при розгляді справи № 6-2951цс15 (пункти 19-20).

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку задовольняючи позовні вимоги, оскільки у справі, що переглядається в апеляційному порядку, між сторонами склалися фактичні договірні відносини, за якими відповідачу як власнику машиномісця № НОМЕР_1 у підземному паркінгу за адресою: АДРЕСА_1 , надавалися житлово-комунальні послуги, які він був зобов`язаний оплачувати, оскільки фактично користувався ними як співвласник підземної автостоянки у багатоквартирному житловому будинку.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні належні докази того, що позивач повідомляв відповідачу про послуги, що надаються та ініціював укладення відповідного договору, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки обов`язок споживача оплатити житлово-комунальні послуги кореспондується із їх, послуг, фактичним використанням. Таким чином факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічного правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду, у справах №750/12850/16-цвід 26.09.2018, №642/2858/16від 06.11.2019.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ніколи не сплачував за послуги позивача, оскільки такі послуги не надавались та не споживались, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки з того самого банківського рахунку, що зазначений у платіжному дорученні від 12 жовтня 2018 року, відповідач сплачує житлово-комунальні послуги, що ним отримуються як власником (користувачем) квартири АДРЕСА_12 . На підтвердження здійснення таких оплат, позивачем надано копію платіжного доручення від 03 березня 2024 року, у якому вказаний РНОКПП відповідача та номер рахунку в АТ «Ощадбанк», що ідентичні реквізитам платіжного доручення від 12 жовтня 2018 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що платіжне доручення, надане позивачем, не може визнаватись належним доказом, оскільки воно не містить підпису платника, дати його виконання, відмітки банку про його виконання, суд апеляційної інстанції відхиляє як безпідставні, оскільки позивачем було роздруковане дане доручення, яке додано як доказ про оплату послуг апелянтом, з програми внутрішнього обліку про зарахування коштів за надані послуги мешканців багатоквартирних будинків, які утримує позивач, та яка використовується всіма управляючими компаніями.

Отже, обставини підтверджені платіжними дорученнями, що подані позивачем, відповідачем не спростовані.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем не надано суду доказів невідповідності якості наданих позивачем послуг у розумінні Закону України «Про житлово комунальні послуги». Водночас споживач для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги повинен не лише не мати відповідного договору та фактично ними не користуватися, а відмовитися в установленому порядку від їх отримання. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №210/5796/16-ц.

Доводи апеляційної скарги про те, що до відома відповідача не доводилась інформація про те, ким та які саме надаються послуги, пов`язані із паркомісцем, їх тариф, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази на підтвердження надання позивачем послуг, тарифи на ці послуги та їх складові, а також їх оплати відповідачем у жовтні 2018 року наданих послуг.

Інших вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Отже оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги не встановлені.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Усенка Євгенія Івановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду містка Києва від 22 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Судді: Є. П. Євграфова

О. В. Желепа

О.Ф. Мазурик