21.10.2024
Справа № 331/3041/15-ц
Провадження № 6/331/485/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Жукової О.Є.

за участю секретаря - Мироненко О.В.

представника стягувача- ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заіри Арсенівни , заінтересовані особи: ТОВ «Фінансова компанія «Форінт», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Шавлукова З.І. звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з вказаним поданням , в якому просить суд визначити частку майна боржника ОСОБА_2 у майні, яким він володіє спільно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Подання обґрунтовано тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заіри Арсенівни перебуває виконавче провадження №65196253 з виконання виконавчого листа, виданого 13.04.2021 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя по справі №331/3041/15-ц, щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» заборгованості за кредитним договором від 01.07.2008 №014/17-46/678/55 в сумі 20072,46 доларів США.

Зазначене виконавче провадження відкрито 19.04.2021. На теперішній час залишок боргу за виконавчим документом з урахуванням стягнень з солідарних боржників, складає 7 257,16 доларів США, що по курсу НБУ станом на 02.09.2024 становить 297 973,18 грн.

В ході виконавчого провадження №65196253 грошових коштів, достатніх для виконання рішення суду або рухомого майна боржника, виявлено не було.

Згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Згідно інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником ОСОБА_2 зареєстроване право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Іншими співвласниками зазначеного майна є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 18 вересня 2024 року залучено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в якості заінтересованих осіб до участі у розгляді вказаної справи .

08.10.2024 через систему «Електронний суд» від представника заінтересованої особи ОСОБА_2 адвоката Гайворонського Олексія Юрійовича надійшла заява про залишення подання без розгляду, з тих підстав, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа № 331/5998/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визначення частки в майні, яким володіє особа на праві сумісної власності, а отже між співвласниками квартири , на данний час існує матеріальний спір , який не може розглядатися як процесуальне питання.

Представник стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» Кошман О.П. надала суду відзив на заяву про залишення подання без розгляду, в якому зазначила, що поданий ОСОБА_3 позов має штучний характер і його дії є зловживанням процесуальними правами, оскільки на момент надання подання судового спору щодо майна боржника не існувало. Просила суд в задоволенні заяви відмовити, а провадження по справі зупинити до набрання законної сили рішенням суду у справі № 331/5998/24.

В судовому засіданні представник стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» Кошман О.П. просила відмовити в задоволенні заяви представника заінтересованої особи ОСОБА_2 адвоката Гайворонського О.Ю. про залишення подання без розгляду та зупинити провадження по справі , надавши пояснення аналогічні викладеним у відзиві на заяву.

В судове засідання приватний виконавець надав клопотання про розгляд подання у його відсутність, наполягав на його задоволенні.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 адвокат Гайворонський О.Ю. просив розглядути подання без його участі та участі ОСОБА_2 .

Інші учасники справи до суду не з`явилися, про час та місце розгляду подання були повідомлені належним чином.

Суд, вислухавши вступне слово представника стягувача, дослідивши матеріали подання, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 13.04.2021 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було видано виконавчий лист у справі 331/3041/15-ц щодо стягнення солідарно з ОСОБА_2 ( місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» ( місце знаходження: м. Київ бул. Лесі Українки, буд. 34, офіс 212 , ) заборгованість за кредитним договором від 01.07.2008 року № 014/17-46/678-55 в сумі 20 072 ( двадцять тисяч сімдесят два ) доларів США 46 центи США .

19.04.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Шавлуковою З.А. відкрите виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа 331/3041/15-ц , виданого 13.04.2021 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя.

Наразі рішення суду не виконане, що учасниками справи не оспорювалося.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 395517591 від 18.09.2024 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 66,92 кв.м., житловою площею 19,9 кв.м. Кількість жилих кімнат -1.

30.09.2024 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визначення частки в майні, яким володіє особа на праві сумісної власності.

Ухвалою Жовтневого районного суду від 4 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі № 331/5998/24 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про визначення часткив майні, яким володіє особа на праві сумісної власності.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Тобто виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця (стаття 443 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11(провадження № 14-31цс21) вказано, що:

«[…] необхідно розмежовувати випадки, коли щодо вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, існує спір про право, і коли такого спору немає.

За наявності спору щодо визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, його вирішення судом не є вирішенням процесуального питання, а є вирішенням матеріального спору. Такий спір може виникати, зокрема, тоді, коли відповідно до частини першої статті 368 ЦК України майно належить двом або більше особам на праві спільної власності без визначення часток кожного з них у праві власності (право спільної сумісної власності).

У разі, якщо майно належить двом або більше особам на праві спільної власності із визначенням часток кожного з них у праві власності, то відповідно до частини першої статті 356 ЦК України майно належить таким особам на праві спільної часткової власності. Якщо розмір часток співвласників відомий, то спір про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, не виникає. Водночас може виникнути спір про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї (частина перша статті 366 ЦК України).

Якщо ж виник спір щодо визначення частки майна боржника у майні, яке належить боржнику та іншим особам на праві спільної сумісної власності, то судове рішення у разі задоволення позову має наслідком зміну матеріального правовідношення - право спільної сумісної власності припиняється, натомість виникає право спільної часткової власності (див mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2813/18 (провадження № 12-71гс20, пункт 8.74).

При цьому відбувається припинення права власності одного виду і виникнення права власності іншого виду не тільки боржника, а й іншої особи (співвласника), яка могла взагалі не брати участі у справі, в якій ухвалене судове рішення проти боржника. Відсутність згоди такої особи на визначення частки майна боржника у спільному майні, у тому числі заперечення самого існування права спільного з боржником права власності (як у справі, що переглядається), свідчить про наявність матеріального спору, який не вирішувався і не міг бути вирішений у справі, в якій ухвалене судове рішення проти боржника. Це новий матеріальний спір, який не може розглядатися як процесуальне питання, а тому не може вирішуватися за правилами розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України. Такий спір має бути вирішений судом у порядку позовного провадження.

[…] Стаття 443 ЦПК України підлягає застосуванню виключно за відсутності спору про право. Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний.

Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким позовом в порядку позовного провадження.

[…] Повноваження виконавця на звернення з позовною заявою про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, в порядку позовного провадження є повноваженням звертатися до суду в інтересах інших осіб (частина друга статті 4, частина четверта статті 42 ЦПК України), в тому числі за позовом про визнання недійсним правочину щодо майна боржника, який призвів до неможливості задовольнити вимоги стягувача за рахунок такого майна (оспорення фраудаторного правочину). Спір про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, є спором між боржником і іншими співвласниками майна. Після відкриття провадження за позовною заявою виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, боржник набуває статусу позивача (абзац перший частини п`ятої статті 56 ЦПК України).

В разі, якщо наявний спір щодо визначення частки боржника у спільному майні, звернення виконавця до суду завжди за своєю суттю має характер позовної заяви (незалежно від її назви), оскільки вона звернена до суду з метою вирішення матеріального спору. При цьому позовна заява має подаватися в порядку позовного провадження, а не в порядку розділу VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України. В останньому випадку суд має або закрити провадження (якщо порушені правила про юрисдикцію спору - див. пункт 73 цієї постанови), або залишити заяву (подання) без розгляду (якщо правила про юрисдикцію спору не порушені - див. пункти 74 - 75 цієї постанови)».

Враховуючи вищевикладене, ту обставину, що судом встановлено , що між співвласниками квартири адресою: АДРЕСА_1 ., на данний час існує матеріальний спір , який не може розглядатися як процесуальне питання, подання слід залишити без розгляду.

Оскільки судом встановлено підстави для залишення подання без розгляду, клопотання представника стягувача про зупинення провадження по справі до набрання законної сили рішенням суду у справі № 331/5998/24 заповоленню не підлягає.

При цьому суд не приймає доводи представника стягувача, що поданий ОСОБА_3 позов має штучний характер і його дії є зловживанням процесуальними правами, виходячи з наступного.

Зловживання процесуальними правами - цивільне процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників цивільного процесу (їх представників), що спричиняють порушення процесуальних прав інших учасників цивільного процесу (їх представників), перешкоджають гарантованому у п. 1 ст. 6 ЄКПЛ правосуддю, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом). Зловживання правами характеризуються умислом порушити порядок цивільного судочинства.

Передбачений у ч. 2 ст. 44 ЦПК перелік зловживання процесуальними правами не є вичерпним. Зловживанням процесуальними правами може бути визнано судом також наступні дії (бездільність): подання учасником процесу безпідставних, які виходять поза межі предмету позову, клопотань для штучного затягування судового розгляду, призначення з цією метою судових експертиз, проведення яких після зупинення провадження у справі ігнорується несплатою авансованих судових витрат, необхідних для її проведення; неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу; умисне неотримання судової повістки учасником для створення підстав для оскарження ухвалених за його відсутності судових рішень

Так, судом не встановлено в діях боржника ОСОБА_2 дій , передбачених частиною другою статті 44 ЦПК України.

Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що наданий ОСОБА_3 позов у справі № 331/5998/24 має штучний характер, оскільки квартира за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві спільної сумісної власності належить трьом особам , є однокімнатною , має житлову площу 19,9 кв.м., у вказаній квартирі зареєстрована в тому числі малолітня особа ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що свідчить про наявність спору про право між співвласниками.

Сам факт звернення ОСОБА_3 з позовною заявою після звернення до суду приватного виконавця із зазначеним поданням, не може свідчити про зловживання останнім процесуальними правами, оскільки таке звернення до суду боржника відбулося у нетривалий термін, крім того висновок про штучний характер позову не повинен ґрунтуватися на припущеннях суду і може свідчити про порушення прав позивача на судовий захист ( Постанова ВС від 11 вересня 2019 року у справі № 757/64933/17-ц (провадження № 61-5436св19).

Також, суд не приймає до уваги посилання представника стягувача на висновки викладені у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі 199/6713/14-ц , оскільки вони стосуються випадку використання одними учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє.

Керуючись ст. 443 , 260, 261 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової Заіри Арсенівни , заінтересовані особи: ТОВ «Фінансова компанія «Форінт», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Повний текст ухвали складений 21 жовтня 2024 року.

Суддя: О.Є. Жукова