Справа № 204/6602/24
Провадження № 4-с/204/19/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Савченко С.С.,

за участю заявника ОСОБА_1 ,

за участю представника заявника адвоката Грачова М.С.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , відповідач Індустріальний ВДВС у м.Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в особі державного виконавця Кірсанова Сергія Івановича, стягувач ОСОБА_2 на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року до суду надійшла скарга ОСОБА_1 , відповідач Індустріальний ВДВС у м.Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в особі державного виконавця Кірсанова Сергія Івановича, стягувач ОСОБА_2 на дії державного виконавця, у якій заявник просив суд постановити рішення, яким встановити щомісячний розмір аліментів на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 1598 грн., 50% від мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування поданої скарги, заявник вказав на те, що 16 травня 2024 року Індустріальним відділом державної виконавчої служби у місті Дніпро державний виконавець Кірсанов С.І. відкрив виконавче провадження №75047051 про стягнення зі скаржника на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 22 квітня 2024 року. Державним виконавцем було встановлено щомісячний розмір аліментів в сумі 3 620 грн., виходячи з розміру середньої місячної плати по м.Дніпро і станом на 25.06.2024 року заборгованість скаржника складає 8 598 грн. Але, скаржник зазначає, що на даний час він не працевлаштований, стабільного доходу не має і згідно судового наказу має платити 1/4 розміру доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, згідно ч.2 ст.182 СК України. Скаржник посилається на ст.7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2024 рік» та зазначає, що мінімальний розмір прожиткового мінімуму на дитину від 6 до 18 років становить 3196 грн. Його синові Марку 7 років і гарантований мінімальний розмір аліментів має бути не меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму, тобто 1 598 грн. Так, 24 червня 2024 року державному виконавцю ОСОБА_4 скаржником було подано клопотання про перегляд щомісячного розміру аліментів згідно судового наказу. Проте, 25 червня 2024 року скаржнику було надано відповідь і вказано, що розмір щомісячних аліментів розрахований згідно середньомісячної зарплати по Дніпропетровській області і станом на 22.04.2024 року заборгованість ОСОБА_1 становить 8 598 грн. Таким чином, скаржник вважає такий розмір аліментів завищеним і таким, що не відповідає рішенню суду та має бути переглянутий із постановленням судом рішення, яким встановити щомісячний розмір аліментів на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 1598 грн., 50% від мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, у зв`язку із чим звернувся до суду із даною скаргою.

Заявник, представник заявника адвокат Грачов М.С. у судовому засіданні скаргу підтримали, просили її задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені у скарзі.

Представник Індустріального ВДВС у м.Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явився, належним чином та своєчасно сповіщений про час та місце розгляду справи. 28 серпня 2024 року через систему «Електронний суд» були надані заперечення стосовно вимог скарги у яких зазначено, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У зв`язку із зазначеним, розбір заборгованості розрахований державним виконавцем розрахований відповідно до вимог закону. Таким чином, скарга ОСОБА_1 має бути залишена без задоволення.

Стягувач, її представник адвокат Лазарєва К.В. у судове засідання не з`явились, останньою через систему «Електронний суд» були подані заперечення, згідно яких вважала скаргу безпідставною та необґрунтованою, а дії державного виконавця правомірними.

Вислухавши думку заявника та його представника, заперечення ВДВС та стягувача і її представника, дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що вимоги скарги задоволенню не підлягають, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п.9 ч.3 статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Порядок та умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі не виконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною першою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Судовим розглядом встановлено, що 09 травня 2024 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська прийнято судовий наказ по справі №204/4034/24, провадження №2-н/204/169/24), яким наказано стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 22 квітня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-9).

Постановою державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кірсанова С.І. від 16 травня 2024 року відкрито виконавче провадження №75047051 із примусового виконання судового наказу №204/4034/24, виданого 09.05.2024 року Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська (а.с.7).

24 червня 2024 року адвокат Грачов М.С. в інтересах боржника ОСОБА_1 звернувся до державного виконавця Індустріального відділу державної виконавчої служби в м.Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Кірсанова С.І. із клопотанням у якому просив останнього переглянути щомісячний розмір аліментів на малолітнього сина ОСОБА_3 та встановити його в сумі 1 598 грн. (а.с.10).

Відповідно до листа начальника Індустріального ДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Півень С. №48924 від 25.06.2024 року, адвокату Грачову М.С. було роз`яснено, що 16.05.2024 року державним виконавцем скеровано запити до Пенсійного фонду України, ДПС України та МВС, на які отримано відповіді про відсутність доходів майна боржника. У зв`язку з тим, що боржником не було надано до відділу підтверджуючі документи про офіційне працевлаштування в період з 22.04.2024 року по теперішній час, державним виконавцем, відповідно до ст.195 СК України та ч.4 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця, було нараховано заборгованість за середньою заробітною платою працівника по м.Дніпру. Отже, з 22.04.2024 року нараховано заборгованість по аліментам у розмірі 8598 грн. станом на теперішній час (а.с.13-14).

Відповідно до ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з положеннями ст.71 Закону України "Про виконавче провадження":

-визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України (ч.3);

-спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ч.8).

Відповідно до ст.195 СК України:

-заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном (ч.1);

-заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом (ч.3).

Отже, ст.71 Закону України "Про виконавче провадження" та ст.195 СК України регламентують, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Право та порядок на звернення до суду за захистом визначається процесуальним законом.

При наявності спору щодо розміру заборгованості за аліментами, існування якого вбачається з матеріалів справи, він відповідно до закону підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження з дотриманням процедури, визначеної відповідним процесуальним законом.

З матеріалів справи вбачається, що скаржник такого позову на момент розгляду справи судом не пред`являв.

Виходячи з тлумачення положень ст.451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу або про визнання оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) або ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись: ст.ст. 11, 15,16, 215 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про іпотеку», ст.ст.259, 260, 447-451 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , відповідач Індустріальний ВДВС у м.Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) в особі державного виконавця Кірсанова Сергія Івановича, стягувач ОСОБА_2 на дії державного виконавця відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повного тексту ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Дата складення повного судового рішення 17.10.2024 року.

Суддя Н.В. Токар