КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 754/1885/22

Апеляційне провадження № 22-ц/824/4317/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Грегуль О.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2022 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що 28 січня 2012 року між нею та ОСОБА_1 було укладено шлюб, який рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21 лютого 2020 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначала, що діти проживають з позивачем, відповідач проживає окремо з грудня 2016 року, матеріальну допомогу надає не регулярно розміром від 1 000,00 грн. до 2 000,00 грн. в місяць на обох дітей. Вказувала, що відповідач постійно проживає в Києві, не працює, інших утриманців в нього немає. Звертала увагу, що відповідач є співвласником двох двокімнатних квартир, одна з яких знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказувала, що 10 грудня 2021 року звернулась до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дітей, проте ухвалою від 17 грудня 2021 року позивачу було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення аліментів.

На підставі викладеного, позивач просила стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі 10 000,00 грн., по 5 000,00 грн. на кожного (т. 1 а.с. 1-2).

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 і ОСОБА_3 аліменти в розмірі 8 000 грн. по 4 000 грн. на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08 лютого 2022 року. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 і ОСОБА_3 аліменти в розмірі 8 000 грн. по 4 000 грн. на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнуто з ОСОБА_1 у дохід держави 1 073,60 грн. судового збору. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено (т. 1 а.с. 216-219).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, 02 листопада 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Золоткова Г.О. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила змінити оскаржуване рішення, зазначивши в його резолютивній частині про стягнення на ім`я позивача аліментів на утримання неповнолітніх дітей; доповнити резолютивну частину рішення інформацією про період стягнення аліментів, а саме: до повноліття ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ; врахувати суму 96 000,00 грн., перерахованих на ім`я позивачки аліментів за період з 08 лютого 2022 року по 21 липня 2023 року (т. 2 а.с. 1-6).

На обґрунтування скарги зазначила, що суд стягнув з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей, проте, за приписами ст. 179 СК України аліменти мають стягуватись не на користь позивача, а лише на її ім`я. Оскільки аліменти є власністю дитини, неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання, а також на самостійне одержання та розпорядження аліментами, тобто, дитина наділена сукупністю прав стосовно аліментів, які виплачуються на її утримання другим із батьків. Отже, судове рішення у даній цивільній справі в подальшому впливатиме на права дітей.

Крім того, звертала увагу, що у резолютивній частині судового рішення не зазначено, до якого часу потрібно стягувати аліменти на утримання дітей, оскільки за приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з цього, вважає, що резолютивна частина потребує доповнення про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_5 до досягнення ним повноліття та ОСОБА_4 до досягнення нею повноліття.

Також посилалась на те, що судом першої інстанції було невірно оцінено докази і неправильно установлено обставини щодо того, що відповідач, перераховуючи кошти на ім`я позивача, здійснював батьківські права з надання коштів своїм дітям, оскільки кошти відповідачем перераховувалися на виконання аліментних зобов`язань по утриманню дітей. Звертала увагу, що відповідач від часу окремого проживання від дітей, за домовленістю із позивачкою, самостійно щомісяця сплачував на її ім`я кошти на утримання дітей у межах своїх фінансових можливостей, у розмірах не менше мінімально гарантованих законом на кожну дитину, а згодом позивачу перераховувались кошти у розмірах, рекомендованих законодавством.

Стверджувала, що після подання позивачем даної позовної заяви відповідач не припиняв перераховувати кошти на утримання дітей, загальна сума сплачених коштів від дня подання позову і до 21 липня 2023 року становить 96 000,00 грн. Зазначала, що вказана сума є документально підтверджена виписками по банківським рахункам відповідача про регулярні, щомісячні перерахування коштів на ім`я позивача. Вважає, що неврахування судом суми сплачених позивачу коштів за час перебування справи у провадженні суду першої інстанції у розмірі 96 000,00 грн. порушило право відповідача на справедливе, неупереджене вирішення даної справи, оскільки за цей період часу відповідач фактично буде зобов`язаний повторно сплатити аліменти у подвійному розмірі, що порушуватиме вимоги ст. 141 СК України, за приписами якої мати, батько мають рівні права та обов`язки, у тому числі щодо утримання дітей (т. 2 а.с. 1-6).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, про розгляд справи апеляційним судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) позивач була сповіщена належним чином, про що у справі є докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснювався без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28 січня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який було розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21 лютого 2020 року (а.с. 4-5).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 44 (а.с. 6).

ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народилась донька ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Дніпровським районний у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 2293 (а.с. 7).

У позові зазначено, що діти проживають разом із позивачем.

Факт проживання дітей з позивачем не заперечується та не спростовується відповідачем.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина

Частина 1 статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір.

Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містить незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

За змістом ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ч. 3 ст. 80 СК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи норми Закону та надані сторонами докази, суд встановив, що для гармонійного розвитку неповнолітніх дітей сторін достатнім розміром аліментів, які необхідно стягнути з відповідача буде сума 8000,00 грн., по 4000,00 грн. на кожного, щомісяця.

З апеляційної скарги вбачається, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 8 000,00 грн., по 4 000,00 грн. на кожну, щомісяця.

Проте, в апеляційній скарзі апелянт посилався на те, що судом першої інстанції не було враховано, що відповідач, за домовленістю з позивачем, щомісяця здійснював грошові перекази на картковий рахунок позивача на виконання аліментних зобов`язань у загальному розмірі 96 000,00 грн. у період з 08 лютого 2022 року по 21 липня 2023 року.

На підтвердження зазначеного відповідачем до суду першої інстанції було надано наступні докази: платіжну інструкцію P24AD7440 від 15 квітня 2023 року на суму 10 050,00 грн., платіжну інструкцію № P24AD0878 від 17 травня 2023 року на суму 4 020,10 грн., платіжну інструкцію № P24AD3277 від 26 травня 2023 року на суму 1 005,00 грн., платіжну інструкцію № P24A1D2296 від 31 травня 2023 року на суму 502,51 грн., платіжну інструкцію № 61ТК-7WYD-IITC-FQQK від 22 червня 2023 року на суму 8 000,00 грн., платіжну інструкцію № 23409553 від 28 липня 2023 року на суму 3 035,00 грн., квитанцію № 143900064 на суму 5 000,00 грн. (т. 1 а.с. 123-131), виписку з карткового рахунку відповідача АТ «КБ «ПриватБанк» щодо грошових переказів на картковий рахунок ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 132-134).

Вказані доводи суд апеляційної інстанції відхилив, оскільки добровільне надання коштів відповідачем дітям не є перешкодою для стягнення аліментів у судовому порядку, крім того, ОСОБА_1 не позбавлений можливості заявляти про врахування здійснених ним виплат на стадії виконання судового рішення про стягнення аліментів.

Також, суд відхилив доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції неправомірно стягнув аліменти на користь позивача, оскільки в рішенні зазначено цільове призначення коштів, а саме: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 і ОСОБА_3 аліменти в розмірі 8 000,00 грн., по 4 000,00 грн. на кожного. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що СК України передбачений порядок контролю за використанням коштів, присуджених судом на утримання неповнолітніх дітей.

При цьому, стягуючи із відповідача на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 8 000,00 грн., по 4 000,00 грн. на кожну дитину, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, суд першої інстанції в резолютивній частині рішення не вказав періоду стягнення аліментів на утримання дітей, а саме - до досягнення дітьми повноліття.

Тому, рішення суду першої інстанції, підлягає зміні, апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

На підставі ст. 141 ЦПК України понесені апелянтом судові витрати відшкодуванню за рахунок іншої сторони не підлягають.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року - змінити, виклавши абзац 2 резолютивної частини рішення Деснянського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року у наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 8 000 грн., по 4 000 грн. на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 лютого 2022 року до досягнення дітьми повноліття».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова