Справа № 154/2052/22 Головуючий у 1 інстанції: Лутай А. М.
Провадження № 22-ц/802/970/24 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар с/з Черняк О. В.,

з участю представника позивача Шишути Ю. В. ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 жовтня 2022 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 у липні 2022 року звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивував тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14 січня 2005 року. Тривалий час не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх відносин, шлюб існує формально. Вважає подальше сумісне життя з відповідачем і збереження сім`ї неможливим. Закріплення розлучення офіційно вважає природнім та цивілізованим виходом із даної ситуації. Просив розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , зареєстрований 14 січня 2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 07.

Заочним рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 жовтня 2022 року позов задоволено, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зареєстрований 14 січня 2005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 07, розірвано.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 29 липня 2024 року заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на зазначене рішення, вважає його необґрунтованим. Вказує, що позивач не писав, не підписував та не подавав позовну про розірвання шлюбу. Адресою проживання позивача вказана адреса здійснення адвокатської діяльності адвоката Шишути Ю. В. З 2005 року вона проживала разом із позивачем однією сім`єю. Адреса їхнього проживання до 05 березня 2022 року була: АДРЕСА_1 . З 05 березня 2022 року вони усією сім`єю виїхали за кордон в Республіку Польща, а станом на день подання позову позивач перебував у Канаді. Підпис позивача підроблений шляхом наслідування. Після переїзду в Канаду ОСОБА_4 вони продовжували подружні стосунки, будь-яких натяків на розірвання шлюбу не було, існування рішення стало для неї несподіванкою. У позові не вказано про спільну дитину подружжя - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на час розірвання шлюбу була неповнолітньою. Не вирішувалося питання про визначення місця проживання дитини. У позові не вказано волевиявлення позивача на розірвання шлюбу, суд таких обставин не встановив. Чинне законодавство не передбачає подання заяви про розірвання шлюбу представником одного із подружжя. Позов подано з порушенням правил територіальної підсудності. Просила скасувати заочне рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 жовтня 2022 року в цій справі, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача Шишута Ю. В. зазначив, що позовну заяву позивач підписав у час його перебування в Україні, що підтверджується копіями паспорта громадянина України для виїзду за кордон (відмітками), що містяться в матеріалах справи. Доказів того, що позов підписаний іншою особою відповідач не наводить. Законодавство не забороняє направляти позовну заяву до суду засобами поштового зв`язку, як і сплачувати судовий збір в інтересах позивача. Волевиявлення позивача на розірвання шлюбу відображено у поданні позову з необхідними копіями документів, а також під час розгляду заяви відповідача про перегляд рішення суду. 16 травня 2024 року позивач уклав шлюб в США, де він одержав страхування та дозвіл на проживання. Сторони не підтримували подружніх стосунків з березня 2022 року. Наявність дочки позивач не приховував. Відповідач не повідомила, яким чином розірвання шлюбу вплинуло на права чи інтереси дочки Ренати, якій у даний час виповнилось 19 років і вона навчається та проживає з дозволу відповідача в США. Суд першої інстанції не порушив правила територіальної підсудності, оскільки адресою реєстрації місця проживання позивача було АДРЕСА_2 , що суд першої інстанції перевірив перед відкриттям провадження. Просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні відповідач та її представник підтримали вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених у ній. Представник позивача апеляційну скаргу не визнав.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що шлюб між ОСОБА_4 до ОСОБА_2 зареєстровано 14 січня 20005 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції Волинської області, про що зроблено актовий запис № 07.

Причиною розірвання шлюбу є непорозуміння, які виникають між подружжям, примиритися та зберегти шлюб позивач не бажає. Між стороноами виникли відносини, які не сприяють збереженню сім`ї.

Статтею 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до частини 3 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. А згідно з частиною 4 примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Так, якщо один з подружжя вважає, що збереження шлюбу суперечить його інтересам, він має право звернутися до суду з відповідним позовом відповідно його обґрунтувавши та вказавши в зв`язку з якими саме життєвими обставинами він прийшов до такого висновку.

Згідно статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача ОСОБА_4 з врахуванням засад добровільності шлюбу, які установлені статтею 24 СК України.

Подання позивачем позовної заяви є свідченням його волевиявлення щодо розірвання шлюбу з відповідачем.

Відповідність позову про розірвання шлюбу інтересам позивача підтверджується укладенням ним 16 травня 2024 року шлюбу із ОСОБА_7 в окрузі Маямі-Дейд, штат Флорида, США, реєстраційний № НОМЕР_1 .

Невказання позивачем у позові про наявність у подружжя спільної дочки, яка на час розгляду справи судом була неповнолітньою, не впливає на правильність вирішення питання про розірвання шлюбу в судовому порядку.

Встановлено, що позовна заява про розірвання шлюбу, яка надійшла до суду засобами поштового зв`язку, подана ОСОБА_4 , який має цивільну процесуальну дієздатність та неодноразово, зокрема у своїх процесуальних зверненнях до суду, підтримував поданий ним позов.

Позивач 17 жовтня 2022 року подав засобами електронного зв`язку заяву про розгляд справи без його участі та про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи; брав участь у проваженні про перегляд заочного рішення за заявою відповідача через свого представника, надав для приєднання до матеріалів справи копії документів (у тому числі, що підтверджують перебування його за кордоном, укладення нового шлюбу тощо).

Позовна заява містить підпис ОСОБА_4 , тому у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для вирішення питання про відмову у відкритті провадження у цій справі чи залишення позовної заяви без розгляду. Матеріали справи не містять доказів, які б спростовували факт особистого підписання зазначеного позову позивачем.

Знаючи про судове провадження в апеляційному суді, позивач не подав заяви про відмову від позову, як і не подав апеляційної скарги на рішення суду в цій справі.

У розгляді цієї справи в суді першої інстанції у подальшому брав участь адвокат Шишута Ю. В., як представник позивача ОСОБА_4 Повноваження адвоката в суді першої інстанції підтверджуються ордером серії АС № 1043138 від 16 серпня 2022 року (а.с.19) та електронним ордером, виданим представником у порядку, встановленому пунктом 30 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 № 1845/0/15-2 (а.с.63, 65), в суді апеляційної інстанції - ордером серії АС № 1109252 від 10 вересня 2024 року (а.с. 138), що відповідає вимогам пункту 2 частини 4 статті 62 ЦПК України.

В суді апеляційної інстанції подано посвідчену нотаріусом А. Кутник у м. Любліні довіреність, видану ОСОБА_4 24 березня 2022 року, р. № 873/2022, на представництво його інтересів представнику Шишуті Ю. В. , у тому числі перед судами.

Неодноразове підтримання позивачем та його представником заявленої позовної вимоги у заявах по суті справи та клопотаннях спростовує твердження відповідача про відсутність волі позивача на розірвання шлюбу.

Аналіз матеріалів справи та процесуальна поведінка позивача ОСОБА_4 та його представника Шишути Ю. В. дозволяє зробити висновок, що подана ОСОБА_4 позовна заява відповідає його волевиявленню.

При цьому факт перебування ОСОБА_4 за кордоном на момент подачі позову до суду також не спростовує можливість позивача власноручно підписати позовну заяву, оскільки не має значення, яким чином позовна заява потрапила до суду (поштовим зв`язком, за допомогою Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи, кур`єром чи іншою особою, уповноваженою позивачем на такі дії). Такий висновок апеляційного суду відповідає висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду у постанові від 06 березня 2024 року у справі № 361/6369/20, від 09 жовтня 2024 року в справі № 753/939/24.

Позивач не заявляв позовної вимоги про визначення місця проживання дитини, та матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про існування спору з цього питання між сторонами, тому суд першої інстанції правильно вирішив справу виключно в межах позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позивач подав позов в суд за зареєстрованим місцем проживання відповідача ( АДРЕСА_3 ), що підтверджується повідомленням Управління «Центр надання адміністративних послуг» Виконавчого комітету Володимирської міської ради Волинської області № 764/1.10 від 15 липня 2022 року, наданим на запит суду у порядку, визначеному частиною 6 статті 187 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2 зазначила, що проживає у АДРЕСА_1 , проте не надає жодних доказів про її реєстрацію за вказаною адресою. Судові повістки, що надсилалися судом першої інстанції ОСОБА_2 , вважаються врученими в силу положень пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України.

При поданні заяви про перегляд заочного рішення відповідач не ставила питання про призначення судової почеркознавчої експертизи. Колегія суддів не встановила підстав для призначення такої судової експертизи під час апеляційного провадження, оскільки позивач підтримав позов, подав заяву про розгляд справи без його участі, не відмовився від позовних вимог, а представник позивача підтвердив вільне волевиявлення позивача на подання позову.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм процесуального права, з правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18 жовтня 2022 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді