ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/3682/24 Провадження 6/636/284/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2024 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючої судді Золотоверхої О.О.,

за участі секретаря судового засідання Караулової О.М.,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення,

ВСТАНОВИВ:

30.08.2024 через систему «Електронний суд» заявник звернулася до суду з заявою, в якій просила відстрочити виконання рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 25.07.2024 по справі №636/3682/24 за позовом АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, на строк 10 місяців до 30.06.2025.

В обґрунтування зазначила, що 25.07.2024 Чугуївським міським судом Харківської області ухвалено рішення про стягнення з неї на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за договором № б/н від 23.11.2021 в розмірі 26991.49 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1649.35 грн. Рішення набрало законної сили 26.08.2024. На даний час заявник втратила роботу та не маю доходів, якими можна було б погасити борг у вказаному розмірі та витрати зі сплати судового збору в розмірі 1649 (одна тисяча шістсот сорок дев`ять) грн. 35 коп. Доказами цієї обставини є довідка Лудзенського філіалу Державного агентства зайнятості у Латвії, де вона перебуває під тимчасовим захистом у зв`язку з військовою агресією рф проти України, з метою збереження власного життя та здоров`я, враховуючи що м. Вовчанськ Чугуївського району Харківської області, де вона проживала до повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну, є територією ведення активних бойових дій. У випадку розстрочки виконання рішення за цей час вона зможе знайти роботу та з коштів заробітної плати зможе погасити борг за кредитним зобов`язанням. Також вказує, що її вини у створенні таких обставин немає та застосування відстрочки виконання рішення у такому випадку не завдасть шкоди стягувачу. На підставі вищевикладеного, враховуючи її скрутне матеріальне становище на сьогодні, просить суд розстрочити виконання рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 25.07.2024 у справі № 636/3682/24 та затвердити графік виконання судового рішення.

Заявник надала заяву, в якій просила розгляд питання про розстрочення виконання рішення розглянути без її участі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, заяв та клопотань до суду не подавав, про місце та час судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 25.07.2024 (а.с.64-68) позовні вимоги АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № б/н від 23.11.2021 в розмірі 26991.49 грн. та судові витрати у розмірі 1649.35 грн.

На підтвердження неможливості сплатити заборгованість, втрату роботи та перебування поза межами території України заявником надано довідку Лудзенського філіалу Державного агентства зайнятості у Латвії (як вбачається із заяви від 30.08.2024, а.с.74), проте суд зазначає, що наданий документ складено іноземною мовою, переклад українською відсутній, у зв`язку з чим зміст вказаного документа для суду не є зрозумілим. Крім того у вказаному документів відсутні ознаки підпису та печатки установи, якою видано зазначений документ.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому, строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався.

Згідно з ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси громадян і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В статті 18 ЦПК України, закріплені положення, відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до положень частин першої п`ятої статті 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи -тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Суд звертає увагу, що у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» роз`яснено, що при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Аналогічна правова позиція була наведена зокрема у постанові Верховного Суду від 21 лютого 2019 року у справі № 2-54/08; провадження № 61-15140св18.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Обов`язковість виконання рішення є однією з засад виконавчого провадження (статті 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28 травня 2019 року у справі № 905/2458/16 зазначено, що: «принцип обов`язковості судового рішення та визначений процесуальним законодавством обов`язок суду із здійснення судового контролю за виконанням судового рішення зобов`язує суди, здійснюючи оцінку тих чи інших обставин, враховувати чи сприяє вчинення будь-якої процесуальної дії (в тому числі судом) виконанню остаточного судового рішення чи навпаки - перешкоджає такому виконанню. При цьому, слід зауважити на тому, що виконання судового рішення є прямим обов`язком боржника (ч. 2ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження»). Відтак, за наявності будь-яких сумнівів з приводу правомірності чи неправомірності вчинення виконавцем певних дій, останні підлягають оцінці з точки зору їх спрямованості на забезпечення виконання остаточного судового рішення».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 січня 2021 року у справі 619/562/18 (провадження № 61-39095св18) зазначено, що: «належним доказом вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дії, є повне виконання рішення суду. Невиконання рішення суду, що набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дії, що є недопустимим з огляду настаттю 129-1 Конституції України».

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до статей 76-83 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наведені заявником обґрунтування щодо виникнення виключних обставин в розумінні статті 435 ЦПК України, які б давали підстави для відстрочки виконання рішення суду, та наведені підстави не можуть бути визнанні такими, що вказують на необхідність відповідного відстрочення.

Так, заявником не надано суду належних доказів, які свідчать про зміну у майновому стані у зв`язку із введенням воєнного стану, або неможливості виконувати зобов`язання за кредитним договором. Крім того, не надано доказів щодо наявності виконавчого провадження за вказаним рішенням суду. При цьому, жодних обмежень щодо виконання судових рішень на період дії воєнного часу діючим законодавством не передбачено.

З приводу проживання відповідача на території Латвії, суд зазначає, що вказана обставина жодним чином не свідчить про безумовне погіршення майнового стану позивача, оскільки на території Латвії не ведуться бойові дії, діє цивільна, критична інфраструктура, працюють в штатному режимі державні, комунальні та приватні підприємства та установи, тощо. Відомості про перебування заявника на обліку у центрі з тимчасового захисту у зв`язку з військовою агресією рф проти України, отримання/не отримання ним будь-якого доходу, наявність/відсутність у нього у власності майна, тощо - до суду також не надані.

Отже, наведені в обґрунтування заяви про відстрочення виконання судового рішення доводи заявника, не підкріплені належними та допустимими доказами, та не свідчать про наявність будь-якого виняткового випадку, що обумовлює об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення, чи робить його виконання неможливим.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду.

Керуючись статтями 259, 260, 435 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання цієї ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Золотоверха