Провадження № 2-з/752/274/24
У Х В А Л А

про забезпечення позову

18.10.2024 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Крекотень О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова Світлана Володимирівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Косенко Любов Анатоліївна про визнання договору купівлі-продажу недійсним та застосування реституції, -

ВСТАНОВИВ:

Печерським районним судом міста Києва передано на розгляд Голосіївському районному суду міста Києва справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова Світлана Володимирівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Косенко Любов Анатоліївна про визнання договору купівлі-продажу недійсним та застосування реституції та заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

За відповідними протоколами автоматизованого розподілу справу та заяву передано на розгляд судді Ольшевській І.О.

Ухвалою від 18.10.2024р. суддею прийнято до свого провадження вказану справу, призначено підготовче засідання.

За заявою про забезпечення позову позивач просить накласти арешт на нежилі приміщення з №1 по №6 (групи приміщень №4), офіс, загальною площею 147,3 кв.м. (РНОНМ 00), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які наразі належать на праві власності ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу від 24.12.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко Л.А., зареєстрованим у реєстрі за №1255.

В обгрунтування заяви про забезпечення позову зазначає про те, що предметом поданого позову є визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 18.12.2013р., укладеного між відповідачами, а також застосування як способу захисту цивільних прав та інтересів позивача, відновлення становища, яке існувало до порушення. Спірний договір містить ознаки договору, укладеного з метою відчуження нерухомого майна та ухилення від виконання зобов`язань відповідача за кредитним договором та судовим рішенням. Спірні нежитлові

приміщенням були умисно відчужені відповідачем ОСОБА_2 після набрання чинності судового рішення по справі №2-9184/10 щодо стягнення з нього заборгованості на користь кредитора, який був замінений позивачем. Відчуження відповідачем спірного нерухомого майна зумовило унеможливлення вжиття ефективних заходів примусового виконання вказаного судового рішення, за яким у відповідача наявні боргові зобов`язання перед позивачем. Враховуючи вказані обставини, на думку позивача, існує висока ймовірність того, що відповідачі, розуміючи зміст предмету спору та усвідомлюючи негативні наслідки, в разі винесення рішення на користь позивача, повторно можуть у будь-який момент здійснити відчуження нежитлових приміщень на користь інших осіб, що значно утруднить або взагалі зробить неможливим виконання рішення суду, оскільки відповідачами вже було здійснено відчуження нерухомого майна з метою ухилення від виконання судового рішення.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи та заяви, суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб.

У постанові Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказано, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У пункті 4 цієї постанови Верховний суд України зазначив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї,

згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У відповідності до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006р. у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003р. у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен враховувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також необхідність запобігти порушенню прав третіх осіб у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову.

Необхідними умовами для вжиття забезпечувальних заходів, зокрема арешту майна, є, насамперед, належність цього майна відповідачеві, розумна співмірність вартості арештованого майна ціні позову, обґрунтування необхідності вжиття заходів для захисту прав позивача та можливість такого заходу забезпечити реальне виконання очікуваного позивачем рішення.

За наданими до заяви доказами, а саме інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (дата формування інформації 18.05.2023р.), вбачається, що нежилі приміщення з №1 по №6 (групи приміщень №4) (літера А), загальна площа 147, 3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 в, належать на праві власності ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі-продажу нежилих приміщень від 24.12.2013р.

З наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову в даній справі є взаємопов`язаний із способом забезпечення позову, а саме - накладення арешту на майно, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом якого він звернувся до суду.

Заявником обґрунтовано наявність зв`язку між заходами забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування таких заходів забезпечення

позову спроможне забезпечити ефективний захист їх порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивачів.

Виходячи з наведеного, перевіривши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку про необхідність її задоволення, оскільки невжиття таких заходів може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, в разі задоволення позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 149-153, 259, 260, 261, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова Світлана Володимирівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Косенко Любов Анатоліївна про визнання договору купівлі-продажу недійсним та застосування реституції задовольнити.

2. Накласти арешт на нежилі приміщення з №1 по №6 (групи приміщень №4), загальною площею 147,3 кв.м. (РНОНМ 00), які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які належать на праві власності ОСОБА_4 .

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач 1: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач 2: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Відповідач 3: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Третя особа 1: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова Світлана Володимирівна (01025, м. Київ, вул. Велика Житомирська, 6/11, к. 22).

Третя особа 2: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округуКосенко Любов Анатоліївна ( АДРЕСА_6 ).

3. Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

5. Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її складення відповідно до вимог, встановлених статтями 353-356 ЦПК України.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне

оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений та підписаний 18.10.2024р.

Суддя І.О. Ольшевська