Справа № 461/3436/23 Головуючий у 1 інстанції: Кротова О.Б.
Провадження № 22-ц/811/1732/23 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретарка: Назар Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова в складі судді Кротової О.Б. від 17 травня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 17 травня 2023 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича відмовлено.

Вказану ухвалу оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 17 травня 2023 року та ухвалити нову, якою визнати протиправним діяльність та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича.

Зазначає, що ОСОБА_2 не довів свої повноваження приватного виконавця, які мали б підтвердитися письмовими доказами: копією витягу з ЄДР про свою діяльність; копією ліцензію на право ведення виконавчих дій; копією довіреності від юридичної особи на право ведення виконавчих дій; копією диплома про вищу юридичну освіту. Вказує, що документи «виконавчою провадження» не були ним доведені стороні шляхом надсилання їх рекомендованим поштовим відправленням на адресу АДРЕСА_1 , чим порушив ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження». Більше того, ним було заблоковано розрахунковий рахунок приватного підприємця ОСОБА_1 , який відкритий у AT КБ «ПриватБанк», близько 10 квітня 2023, тобто майже за місяць до моменту письмового належного повідомлення про «виконавче провадження», яке відбулося 04.05.2023 і підтверджується письмовим рекомендованим повідомленням про вручення, чим завдав збитків, створив передумови приєднання до публічною договору Публічної оферти.

В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів скарги, заперечення на скаргу, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема на ст. 129-1 Конституції України, ст. 447 ЦПК України, ст. 1, 18, 26, 48, 52, 56, 59, 74 Закону України «Про виконавче провадження», відмовляючи у задоволенні скарги виходив з того, що як вбачається з матеріалів скарги та встановлено судом, Львівським апеляційним судом від 09.11.2022, скасовано рішення Галицького районного суду м. Львова від 11.11.2021 та ухвалено постанову, якою позовні вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» задоволено частково, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором №Z06.00106.004752309 від 04.01.2019 в розмірі 26 947,65 грн, а також 188,98 грн судового збору. На виконання вказаного рішення, Галицьким районним судом м. Львова 16.03.2023 видано виконавчий лист №461/580/21. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича від 07.04.2023 відкрито виконавче провадження №71509902 з примусового виконання виконавчого листа №461/580/21. Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, наданих приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицьким В.В., на адресу стягувача ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , зазначену у виконавчому документі, скеровано постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням разом із пам`яткою про її права та обов`язки, а також виклик на 14.04.2023 о 14.00 год до приватного виконавця з приводу виконання рішення суду. Разом з тим, на зазначену у виклику дату та час боржник ОСОБА_1 не з`явилась. Приватним виконавцем Витвицьким В.В. винесено постанову від 10.04.2023 про арешт коштів боржника, зокрема, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 . Згідно з вказаною постановою, арешт на кошти боржника накладено в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 29 843 грн 33 коп. Відтак, оскільки приватному виконавцю Витвицькому В.В. в ході даного виконавчого провадження, не було повідомлено ні банківською установою, ні боржником із документальним підтвердженням щодо накладення арешту на рахунок із спеціальним режимом використання, або на кошти, звернення стягнення на які заборонено законом, відтак він діяв при винесенні постанови про арешт коштів боржника відповідно до закону та в межах своїх повноважень. Також при розгляді даної скарги суд зауважив, що заявницею ОСОБА_1 у скарзі не зазначено, а також не підтверджено належними доказами якими саме рішеннями, діями чи бездіяльністю приватним виконавцем порушено її права та свободи, за захистом яких вона була змушена звернутись в суд.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам, що мають значення та вимогам закону та підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду немає.

08.05.2023 року ОСОБА_1 звернулась в суд із скаргою на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича, у якій просила:

- визнати бездіяльність Витвицького Володимира Васильовича, який вважає себе приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області, протиправною;

- визнати діяльність ОСОБА_2 , який вважає себе приватним, виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області протиправною.

В обґрунтування скарги покликалася на те, що приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицький В.В. не надав документи, які підтверджують його повноваження, зокрема копію витягу з ЄДР про свою діяльність, копію ліцензії на право ведення виконавчих дій, копію довіреності від юридичної особи на право ведення виконавчих дій, копію диплома про вищу освіту, а його покликання на виконавчий округ Івано-Франківської області, функції якого може виконувати лише Державна виконавча служба Івано-Франківської області, є протиправними, оскільки така припинила свою діяльність, тобто втратила свою процесуальну дієздатність. Також вказує, що їй приватним виконавцем не було направлено рекомендованим поштовим відправленням, як стороні виконавчого провадження, на адресу, зазначену у виконавчому документі АДРЕСА_1 , документи виконавчого провадження. Окрім цього, приватним виконавцем неправомірно 10 квітня 2023 року накладено арешт на розрахунковий рахунок приватного підприємця ОСОБА_1 , відкритий у АТ КБ «ПриватБанк», а саме майже за місяць до моменту письмового належного повідомлення про виконавче провадження, тим самим приватний виконавець наніс їй збитки за втрачений час та енергію людини. Таким чином, заявниця ОСОБА_1 вважає, що описані дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького В.В. слід визнати протиправними.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 447 ЦПК України лише сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Таким чином, рішення суду обов`язкові до виконання та державний чи приватний виконавець зобов`язаний вживати передбачені законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Відповідно до ч.7 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти/електронні гроші боржника.

Також на підставі ч. 8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Згідно з частиною другою статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Частиною 3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

З наведених норм права вбачається, що під час вчинення виконавчих дій, виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено. Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Також, виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції, Львівським апеляційним судом від 09.11.2022 року, скасовано рішення Галицького районного суду м.Львова від 11.11.2021 року та ухвалено постанову, якою позовні вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк» задоволено частково, вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором №Z06.00106.004752309 від 04.01.2019 року в розмірі 26 947,65 грн, а також 188,98 грн судового збору.

На виконання вказаного рішення, Галицьким районним судом м.Львова 16.03.2023 року видано виконавчий лист №461/580/21.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича від 07.04.2023 року відкрито виконавче провадження №71509902 з примусового виконання виконавчого листа №461/580/21.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, наданих приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицьким В.В., на адресу стягувача ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , зазначену у виконавчому документі, скеровано постанову про відкриття виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням разом із пам`яткою про її права та обов`язки, а також виклик на 14.04.2023 року о 14.00 год до приватного виконавця з приводу виконання рішення суду.

Однак, на зазначену у виклику дату та час боржник ОСОБА_1 не з`явилась.

У відповідності до наведених вище норм, приватним виконавцем Витвицьким В.В. винесено постанову від 10.04.2023 року про арешт коштів боржника, зокрема, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржниці ОСОБА_1 . Згідно з вказаною постановою, арешт на кошти боржниці накладено в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 29 843 грн 33 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, що в ході даного виконавчого провадження приватному виконавцю Витвицькому В.В не було повідомлено ні банківською установою, ні боржником із документальним підтвердженням щодо накладення арешту на рахунок із спеціальним режимом використання, або на кошти, звернення стягнення на які заборонено законом.

Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що приватний виконавець діяв при винесенні постанови про арешт коштів боржника відповідно до закону та в межах своїх повноважень.

Що стосується доводів про бездіяльність приватного виконавця, яка полягає у ненаправленні скаржниці на адресу, зазначену у виконавчому документів, матеріалів виконавчого провадження, а також ненадання їй документів, які підтверджують його повноваження на здійснення примусового виконання рішення суду то судом першої інстанції правильно вказано, що приватний виконавець не мав визначених законом підстав для направлення боржниці ОСОБА_1 усіх матеріалів виконавчого провадження рекомендованим поштовим направлення, так як направлення таких простим поштовим відправленням, не може вважатися протиправною бездіяльністю. Такі дії виконавця узгоджуються із нормами статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» та спростовуються долученими приватним виконавцем матеріалами виконавчого провадження, згідно з якими постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена боржниці рекомендованим листом за адресою, зазначеною у виконавчому листі, що підтверджується списком 599 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів від 07.04.2023.

Що стосується покликань скаржниці про те, що приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицький В.В. здійснює свою діяльність за відсутності повноважень на здійснення такої діяльності, а також ненадання їй, як стороні виконавчого провадження підтверджуючих документів не заслуговують на увагу. Оскільки, відповідно до даних, які містяться у відкритому доступі на сайті Міністерства юстиції України у розділі «Єдиний реєстр приватних виконавців України», згідно з якими ОСОБА_2 здійснює діяльність у виконавчому округу Івано-Франківської області, рішення про надання права на здійснення діяльності від 24.05.2017 року, дата внесення до реєстру 19.09.2017 року, стан діє, номер посвідчення 0016, адреса офісу: м.Івано-Франківськ, вул. Чорновола, 4, офіс 2.

Відтак, суд першої інстанції правильно вважав, що заявницею ОСОБА_1 у скарзі не зазначено, а також не підтверджено належними доказами якими саме рішеннями, діями чи бездіяльністю приватним виконавцем порушено її права та свободи, за захистом яких вона була змушена звернутись в суд.

З врахуванням наведеного, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, як таку, що постановлена з дотриманням вимог процесуального закону, слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 17 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 30 січня 2024 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра