ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 638/5783/22
Номер провадження 22-ц/818/3091/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 червня 2024 року в складі судді Аркатової К.В. у справі № 638/5783/22 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 на праві власності належать нежитлові приміщення першого поверху загальною площею 137,1 кв м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 -:-99-5 в літ. «А-12», обладнані централізованою системою теплопостачання.

Відповідачка, не уклавши договір на постачання теплової енергії, безпідставно отримувала теплову енергію, яку подає позивач у нежитлове приміщення, а в цілому в централізовану систему теплопостачання всього будинку.

Зазначив, що постачання теплової енергії у житловий фонд на потреби опалення здійснюється на підставі розпоряджень місцевих органів влади про початок та закінчення опалювального сезону, а на потреби гарячого водопостачання - протягом року.

Постачання теплової енергії відповідачці підтверджується актом переддоговірного користування від 05 січня 2022 року та актами про підключення та відключення опалення у будинку.

За період бездоговірного користування з 01 листопада 2018 року по 31 грудня 2021 року відповідачкою спожито теплову енергію вартістю 19 344,59 грн. За кожен розрахунковий період (календарний місяць) відповідачці направлялися рахунки фактури про сплату за спожиту теплову енергію, але вимоги залишилися не виконаними.

З 01 грудня 2021 року щодо нежитлових приміщень, власником яких є ОСОБА_1 , укладено індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання. За період з 01 грудня 2021 року по 30 червня 2022 року вартість несплаченої теплової енергії за вказаним нежитловим приміщенням склала 13 114,69 грн. Абонентська плата за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з 01 грудня 2021 року по 30 червня 2022 року склала 166,18 грн. Вартість послуги обслуговування внутрішньобудинкових систем за індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії за період з 01 липня 2022 року по 01 вересня 2022 року склала 114,60 грн.

04 жовтня 2022 року відповідачці направлено досудове повідомлення про обов`язок сплатити заборгованість, однак вимоги не виконані.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь вартість спожитої теплової енергії на потреби опалення без укладення договору за період з 01 листопада 2018 року по 31 грудня 2021 року в сумі 19 344,59 грн, вартість спожитої теплової енергії за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з 01 грудня 2021 року по 30 червня 2022 року у сумі 13 114,69 грн, абонентське обслуговування в розмірі 166,18 грн, плату за обслуговування внутрішньобудинкової системи в розмірі 114,60 грн та судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2023 року позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» - задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на його користь вартість спожитої теплової енергії у приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 01 листопада 2018 року по 31 грудня 2021 року без укладення договору у розмірі 19 344,59 грн, за період з 01 грудня 2021 року по 30 червня 2022 року за індивідуальним договором у розмірі 13 114,69 грн, абонентське обслуговування у розмірі 166,18 грн; плата за обслуговування внутрішньо - будинкової системи у розмірі 114,60 грн та судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

22 жовтня 2023 року представниця ОСОБА_1 адвокат Беркута Н.М. подала до суду заяву про перегляд заочного рішення, мотивовану тим, що вона не була належним чином повідомлена про розгляд справи, ніколи не користувалась послугами теплопостачання, до нежитлових приміщень не підводилась система опалення, через них проходить лише ділянка транзитних трубопроводів, яка заізольована, що забезпечує невтрачання тепла; позивачем не надані належні розрахунки; надані акти вона не підписувала. Крім того, пропущено строк позовної давності до вимог за період з 01 листопада 2018 року по 01 листопада 2019 року.

02 листопада 2023 року представниця Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» надала до суду заперечення на заяву про перегляд заочного рішення та клопотання про поновлення строку позовної давності. Вказала, що до позовної заяви додано розрахунок нарахувань теплової енергії, який відповідачкою не спростовано. Факт подання теплової енергії в нежитлове приміщення відповідачки, що знаходиться в тепловому контурі будинку, підтверджується актами обстеження системи теплопостачання та підключення/відключення житлового будинку. Опломбоване лише гаряче водопостачання. Система опалення нежитлових приміщень є невід`ємною частиною централізованої системи опалення будинку. Дозволів на переобладнання системи опалення відповідачка не отримувала, процедуру відключення від системи централізованого опалення не проходила. Відповідачка до 01 грудня 2021 року отримувала теплову енергію на потреби опалення за відсутності договору, однак це не є підставою для звільнення її від оплати заборгованості. Посилалась на продовження строку позовної давності на час карантину.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2023 року задоволено, скасовано заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2023 року та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

25 грудня 2023 року представниця ОСОБА_1 адвокат Беркута Н.М. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову, вирішити питання про поворот виконання заочного рішення суду. Відзив мотивовано тим, що приміщення ОСОБА_1 не приєднано до системи центрального опалення, а транзитні трубопроводи, що проходять через приміщення, заізольовані. Попереднім власником приміщень з 14 жовтня 2009 року було ТОВ «Торгова група Бест-Сервіс», яке не використовувало ані опалення, ані гаряче водопостачання, що підтверджується актом обстеження системи теплоспоживання об`єкту № 173/966 від 07 лютого 2014 року. Актом встановлено, що у підвалі житлового будинку на закритій запірній арматурі подаючих трубопроводів системи опалення кафетерію раніше встановлені пломби у кількості 4-х штук збережені. Стояки внутрішньобудинкової системи опалення проходять транзитом, заізольовані. З часу придбання у ТОВ «Торгова група Бест-Сервіс» нежитлових приміщень ніяких змін в їх використанні не відбулося. Акт обстеження системи теплоспоживання об`єкту № 173/5085 від 05 січня 2022 року суперечить акту від 07 лютого 2014 року, їй не наданий, та не може вважатись належним та допустимим доказом по даній справі, оскільки місце його складання не відомо, в ньому не зазначено, який саме співробітник магазину присутній при його складанні. В акті від 05 січня 2022 року навмисно не зазначено інформацію щодо закритої запірної арматури на подаючих трубопроводах до приміщень, а також про наявність ізольованого транзитного стояка. Нежитлові приміщення, які належать відповідачці, ніколи не були підключені до мережі теплопостачання, лише мають транзитний трубопровід внутрішньобудинкової системи опалення, який є теплоізольованим, вона не є споживачем послуг постачання теплової енергії на опалення. Крім того, позивачем не надано належних розрахунків. Також позивачем пропущено строк позовної давності до вимог за період з 01 листопада 2018 року по 01 листопада 2019 року.

11 червня 2024 року представниця ОСОБА_1 адвокат Беркута Н.М. подала до суду додаткові пояснення, в яких акцентувала увагу на тому, що нежитлові приміщення відповідачки не обігріваються від транзитного стояка, який проходить повз них, оскільки він ізольований, тобто вона не споживає послуги з теплопостачання. Оплата послуг за втрату тепла існуючимии трубопроводами та методика розрахунку цих послуг не передбачена.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 червня 2024 року у задоволенні позову представника Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачка не користувалась послугами теплопостачання, до її нежитлових приміщень не підводилась система опалення згідно з планом будинку, але через них проходить ділянка транзитних трубопроводів, яка заізольована, що забезпечує невтрачання тепла. Позивачем не надано доказів на підтвердження обсягу спожитого тепла та методики, за якою здійснено нарахування, що унеможливлює перевірку наданого розрахунку заборгованості. Факт постачання позивачем теплової енергії до спірних нежитлових приміщень не підтверджується актами про підключення опалення на початку опалювальних сезонів та актами про відключення опалення наприкінці опалювальних сезонів. Надані позивачем акти обстеження системи теплоспоживання об`єкта та підключення/відключення споживача до джерела теплової енергії складені без участі відповідачки.

Не погоджуючись з рішенням суду 11 липня 2024 року Комунальне підприємство Харківські теплові мережі подало до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позов, вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що при ухваленні рішення неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Суд помилково прийняв як належний доказ акт обстеження системи теплоспоживання від 07 лютого 2014 року, яким встановлено, що стояки внутрішньобудинкової системи опалення проходять через приміщення транзитом та заізольовані, не врахувавши, що система опалення приміщення відповідачки є невід`ємною частиною централізованої системи опалення будинку, і при подачі теплової енергії у централізовану систему одночасно опалюються нежитлові приміщення. Постачання теплової енергії відповідачці підтверджується актами про підключення та відключення опалення у будинку. ОСОБА_1 не надано доказів того, що нею дотримана передбачена законом процедура відключення від системи централізованого опалення, отримано відповідний дозвіл від органів самоврядування на переобладнання системи опалення, складено проект відключення нежитлового приміщення від централізованого опалення, складено акт про відключення будівлі від зовнішніх інженерних систем. Отже, відсутні підстави для звільнення її від обов`язку оплати за використану теплову енергію. Підведення централізованого опалення до стояка в межах приміщення відповідачки свідчить про виконання ним послуг. У разі самовільного відключення від мережі централізованого опалення власник повинен сплачувати за теплову енергію. Єдиною підставою для відключення окремих приміщень від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Акти обстеження є доказом наявності в нежитловому приміщенні відповідачки опалення, яке надається через трубопроводи системи опалення. Проведення нарахувань виконано згідно з Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830, та Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих в будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 року № 315. Розрахунок заборгованості відповідачкою не спростований.

10 серпня 2024 року через «Електронний суд» представниця ОСОБА_1 адвокат Беркута Н.М. подала до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, а рішення суду без змін, вирішити питання про поворот виконання заочного рішення суду.

Відзив мотивовано тим, що відповідачка не отримувала від позивача послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення її нежитлового приміщення, за відсутності доказів наявності втрати теплової енергії через заізольовані транзитні труби у приміщенні відповідачки, враховуючи, що нормативно-правовими актами не визначено розрахунок такої оплати втрат теплової енергії через заізольовані транзитні труби, тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідачки заборгованості за послуги з теплопостачання. Нежитлові приміщення, які належать відповідачці, ніколи не були підключені до мережі теплопостачання, лише мають транзитний трубопровід внутрішньобудинкової системи опалення, який з часу забудови є теплоізольованим, що забезпечує невтрачання тепла, тобто вона не є споживачем послуг постачання теплової енергії на опалення, самовільно не відключалась від мереж централізованого опалення, не укладала договір про надання послуг з опалення нежитлового приміщення. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження обсягу фактично спожитого тепла на опалення відповідачкою, розрахунку теплового навантаження, обладнання будинку лічильником.

Клопотання представниці ОСОБА_1 адвоката Беркута Н.М., викладене у відзиві щодо вирішення питання про поворот виконання заочного рішення суду у цій справі, колегія суддів не розглядає, оскільки таке питання має розглядатися судом першої інстанції, ухвалою якого скасовано заочне рішення.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 червня 2024 року у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 17 квітня 2014 року на праві власності належить нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 137,1 кв м, в літ «А-12», за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 19-20, 61-71).

Попереднім власником вказаного вище нерухомого майна, як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 05 жовтня 2023 року № 349309357, з 14 жовтня 2009 року було ТОВ «Торгова група Бест-Сервіс» (а.с. 61-71).

З акту обстеження системи теплоспоживання об`єкту № 173/966 від 07 лютого 2014 року вбачається, що «ТОВ «Торгова група Бест-Сервіс» є власником нежитлових вбудовано-прибудованих приміщень, розташованих на 1-му поверсі 12-типоверхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 28 вересня 2009 року загальною площею 137,1 кв м. Приміщення мають окремий вхід з вулиці, використовуються під кафетерій. ТОВ «Торгова група Бест-Сервіс» послугами КП «ХТМ» на опалення та гаряче водопостачання не користується. Актом встановлено, що у підвалі житлового будинку на закритій запірній арматурі подаючих трубопроводів системи опалення кафетерію раніше встановлені пломби з відтиском ХТС Ф3-4 у кількості 4-х штук збережені. Стояки внутрішньобудинкової системи опалення проходять транзитом, заізольовані. Директор ТОВ «Торгова група Бест-Сервіс» попереджений про відповідальність за самовільний зрив пломб, самовільне підключення системи опалення та гарячого водопостачання. ТОВ «Торгова група Бест-Сервіс» приписується: підключення системи опалення та гарячого водопостачання можливе лише після: 1 укладення договору на поставку теплової енергії з КП «ХТМ»; 2 отримання письмового дозволу керівництва КП «ХТМ» та у присутності представника КП «ХТМ». В іншому випадку, в результаті відмови від використання гарячого водопостачання на трубопроводі гарячого водопостачання, необхідно виконати видимий розрив із встановленням глушки, яка повинна бути опломбована представником філії КП «ХТМ» (а.с. 73).

Як встановлено актом обстеження системи теплоспоживання об`єкту № 173/5085 від 05 січня 2022 року ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення, розташованого на 1-му поверсі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно: право власності від 17 квітня 2014 року, загальна площа приміщення 137,10 кв м. Згідно з технічним паспортом Харківське міське БТІ від 29 липня 2008 року загальна площа приміщення 137,10 кв м. Приміщення № 99-1:99-4 загальна площа 46,7 кв м знаходяться в контурі житлового будинку. Система опалення приміщень є єдиною та невід`ємною частиною системи опалення житлового будинку. Приміщення № 99-5 площею 90,4 кв м прибудовані, опалювальні пристрої та трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення відсутні. Приміщення має окремий вхід з вулиці, використовується під магазин непродовольчих товарів. ОСОБА_1 користується тепловою енергією без договору та без оплати. Даний акт є підставою для нарахувань за спожиту теплову енергію без договору та до моменту укладення договору. ОСОБА_1 приписується: 1) укласти договір на постачання теплової енергії з КП «ХТМ»; 2) сплатити користування тепловою енергією без договору; 3) у випадку відмови від користування гарячим водопостачанням на трубопроводі гарячого водопостачання виконати видимий розрив, встановити глушку з вушком, запросити співробітника Шевченківської філії КП «ХТМ для її пломбування. Екземпляр акту споживача вручений співробітнику для передачі ОСОБА_1 . Підпису споживача акт не містить (а.с. 18).

Постачання теплової енергії до будинку підтверджується актами про підключення та відключення опалення в житловому будинку по АДРЕСА_2 , № 173/20220 від 26 жовтня 2018 року, № 173/21454 від 10 квітня 2019 року, № 173/23211 від 16 листопада 2019 року, № 173/25936 від 09 квітня 2020 року, № 173/26332 від 30 жовтня 2020 року, № 173/28796 від 12 квітня 2021 року, № 173/31032 від 16 жовтня 2021 року, які складені представниками позивача та житлово-експлуатаційної організації (а.с. 21-24).

На ім`я ОСОБА_1 Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» відкрито особовий рахунок НОМЕР_1 .

З 01 грудня 2021 року діє індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії від 31 жовтня 2021 року. Також діє публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирного будинку житлового фонду комунальної та інших форм власності. Вказані документи розміщені на веб-сайті Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» у загальному доступі.

З наданих позивачем розрахунків та об`єднаних актів звіряння вбачається, що ним нараховано ОСОБА_1 заборгованість з оплати спожитої теплової енергії на потреби опалення за період з 01 листопада 2018 року по 31 грудня 2021 року в сумі 19 344,59 грн, вартість спожитої теплової енергії за період з 01 грудня 2021 року по 30 червня 2022 року у сумі 13 114,69 грн. Абонентська плата за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з 01 грудня 2021 року по 30 червня 2022 року склала 166,18 грн. Вартість послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та систем постачання гарячої води за індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії за період з 01 липня 2022 року по 01 вересня 2022 року склала 114,60 грн (а.с. 6-9, 11-17).

04 жовтня 2022 року позивачем ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 , направлялось досудове повідомлення про необхідність погашення заборгованості за використану теплову енергію з додатками: акти-звіряння, рахунки-фактури (а.с. 10).

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

За змістом статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Споживач (індивідуальний споживач) - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Пунктом 1 статті 7 Закону передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

При цьому, такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частин 1, 3 статті 9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Частиною 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою.

Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

Теплова енергія - це товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Частиною 6 статті 19 вказаного закону передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до вимог статті 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Абзацом 8 пункту 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, чинних на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормальної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання.

Пунктом 8 Правил № 630 передбачено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства (пункт 24).

Згідно з пунктом 25 Правил самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Відповідно до пунктів 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4, по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акту на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

17 вересня 2019 року набрав чинності наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26 липня 2019 року № 169 «Про затвердження Порядку відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води» (далі - Порядок № 169).

Пункт 1 розділу ІІІ Порядку № 169 визначає, що власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до мережі (системи) централізованого опалення (теплопостачання) (далі - ЦО) та системи (мережі) постачання гарячої води (далі - ГВП), мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.

Для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення (пункт 3 розділу ІІІ Порядку № 169).

Заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд постійно діючої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води (пункт 4 розділу ІІІ Порядку№ 169).

Для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проєкту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків. За потреби, власник забезпечує виготовлення проекту встановлення системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні, виготовленого відповідно до державних будівельних норм і правил (пункт 7 розділу ІІІ Порядку № 169).

Отже, відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійно діючої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади.

Зазначеного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 09 лютого 2022 року у справі № 953/24063/19, провадження № 61-5095 св 21.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та є усталеним у практиці Верховного Суду, зокрема, підтриманий у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 761/48615/18-ц, провадження № 61-14819 св 20, від 09 червня 2021 року у справі № 303/7554/16-ц, провадження № 61-20523св19, від 28 липня 2021 року у справі № 554/7740/17, провадження № 61-13603св19.

Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, визначено споживача теплової енергії, як фізичну особу, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридичну особу, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Пунктом 23 Правил передбачено, що у споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Згідно приписів пункту 2 розділу ІІ Методики розподілу між співвласниками обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315, обсяг спожитої теплової енергії на опалення приміщення з індивідуальним опаленням або окремого приміщення з транзитними мережами опалення, через яке прокладені транзитні трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення (Qвідкл.і), розраховується за формулою: перевідний коефіцієнт одиниць вимірювання фізичних величин, Вт*год у Гкал помножений на питомі теплові втрати ізольованих трубопроводів, які прокладаються в шахтах, каналах, штрабах, Вт/м; питомі теплові втрати трубопроводів, ізоляція на ділянках яких відсутня або порушена, збільшуються на 100 %; можуть застосовуватись питомі теплові втрати відповідно до проекту відокремлення (відключення) приміщення (за його наявності) або за результатами розрахунку організації, яка має на це відповідний дозвіл; помножений на довжину всіх транзитних трубопроводів у приміщенні з індивідуальним опаленням або окремому приміщенні з транзитними мережами опалення, помножений на фактичну кількість годин надання послуги з постачання теплової енергії у розрахунковому періоді.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з квітня 2014 року є власницею нежитлових приміщень № 99-1-1:1-99-5 в літ. «А-12», загальною площею 137,1 кв м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , у житловому будинку.

Приміщення № 99-1:99-4 загальною площею 46,7 кв м знаходяться в контурі житлового будинку. Система опалення приміщень є єдиною та невід`ємною частиною системи опалення житлового будинку. Приміщення № 99-5 площею 90,4 кв м прибудовані, опалювальні пристрої та трубопроводи внутрішньобудинкової системи опалення відсутні. Зазначене підтверджується актом обстеження системи теплоспоживання об`єкту № 173/5085 від 05 січня 2022 року.

Вказані приміщення знаходяться у житловому будинку, система опалення приміщень єдина з житловим будинком. Даних про те, що вказані приміщення відключені від системи централізованого опалення, вищезазначений акт не містить.

Через нежитлові приміщення проходить внутрішньобудинковий трубопровід опалення.

Теплові мережі житлового будинку (у тому числі трубопроводи та стояки) входять до складу приладів, що використовують теплову енергію (теплоносій) для потреб опалення, та є складовою частиною єдиного технологічного процесу теплоспоживання.

Якщо у нежитлових приміщеннях наявні трубопроводи, стояки, споживач сплачує за фактичне тепло, яке виділяється від них, оскільки фактично споживає теплову енергію.

З матеріалів справи вбачається, що Комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» надавались послуги з теплопостачання до вказаного житлового будинку, що підтверджується актами підключення/відключення споживача до джерела теплової енергії.

Належні відповідачці нежитлові приміщення знаходяться у житловому будинку та, відповідно, мають загальну систему опалення з житловим будинком. Нежитлові приміщення знаходяться в тепловому контурі жилого будинку, тобто опалюються за рахунок теплопередачі від суміжних приміщень.

З придбанням у власність нежитлових приміщень у баготоквартирному будинку у відповідачки, як їх власниці, виник обов`язок брати участь у витратах на утримання та збереження майна (житлового будинку). Обігрів житлового будинку у опалювальний період є спільним обов`язком його співвласників з метою дотримання, зокрема, санітарних норм.

Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі №317/1636/16-ц, провадження №61-19820св18.

Отже, ОСОБА_1 є споживачем послуг з постачання теплової енергії, які надає позивач, та несе обов`язок зі сплати таких послуг, незалежно від факту укладення договору між сторонами.

Наданий ОСОБА_1 акт обстеження системи теплоспоживання від 07 лютого 2014 року, яким встановлено, що стояки внутрішньобудинкової системи опалення проходять через приміщення транзітом та заізольовані, власник приміщень не користується послугами з теплопостачання, не може бути підставою для висновку про те, що відповідачка не є споживачем послуг з теплопостачання, оскільки цей акт складений до набуття нею права власності на нежитлові приміщення та суперечить акту від 05 січня 2022 року, який не містить будь-яких відомостей щодо заізольованості стояка та ненадання споживачу послуг з теплопостачання станом на січень 2022 року.

Відповідачкою не спростовані відомості, встановлені в акті обстеження системи теплопоспоживання об`єкту від 05 січня 2022 року, за змістом якого належні їй нежитлові приміщення знаходяться у тепловому контурі житлового будинку, та споживач користується тепловою енергією. Складання такого акту за відсутності відповідачки само по собі не спростовує встановлених у ньому обставин.

Іншого акту або технічного висновку, який би свідчив про те, що відповідачка не споживає теплову енергію станом на час розгляду справи та не споживала її у спірний період, ОСОБА_1 не надано.

До того ж, розрахунок теплового навантаження на опалення згідно вищевказаної Методики № 315 здійснюється з урахуванням заізольованості транзитних стояків, що проходять через нежитлове приміщення.

Доказів на підтвердження звернення відповідачки до уповноважених органів із заявою про відключення належних їй нежитлових приміщень від мережі централізованого опалення матеріали справи не містять, а самовільне відключення від мереж централізованого опалення забороняється і не є підставою для несплати комунальних послуг.

Посилання відповідачки на те, що вона самовільно не відключала нежитлові приміщення від мереж теплопостачання, а вони ніколи не були підключені до цієї мережі з часу забудови, колегія суддів не приймає, оскільки належних доказів цього, зокрема, технічного паспорту на будинок, відповідачкою не надано.

Акти підключення та відключення теплопостачання до будинку, в якому знаходяться нежитлові приміщення споживача, є належними доказами надання позивачем послуг, адже ці акти свідчать про подачу теплопостачання до конкретного будинку, отже, і до нежитлових приміщень, що в ньому розташовані.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для відмови в задоволенні позову через відсутність доказів заборгованості у відповідачки.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з розміром заборгованості, про стягнення якої просить позивач, виходячи з наступного.

З наданих позивачем розрахунків та об`єднаних актів звіряння вбачається, що ОСОБА_1 нараховано заборгованість з оплати спожитої теплової енергії на потреби опалення за період з 01 листопада 2018 року по 31 грудня 2021 року в сумі 19 344,59 грн, вартість спожитої теплової енергії за період з 01 грудня 2021 року по 30 червня 2022 року у сумі 13 114,69 грн. Абонентська плата за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з 01 грудня 2021 року по 30 червня 2022 року склала 166,18 грн. Вартість послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання та систем постачання гарячої води за індивідуальним договором про надання послуг з постачання теплової енергії за період з 01 липня 2022 року по 01 вересня 2022 року склала 114,60 грн (а.с. 6-9, 11-17).

Разом з тим, належного помісячного розрахунку заборгованості за період з листопада 2018 року по жовтень 2021 року, з якого можливо було б встановити обсяг спожитої теплової енергії у Гкал, тариф та перевірити правильність нарахувань теплового навантаження на опалення, позивачем не надано. Розрахунок за цей період містить лише помісячні суми перерахунку на загальну суму 18 164,02 грн без зазначення порядку їх нарахування (а.с. 11-12). З акту звіряння станом на 01 жовтня 2022 року вбачається, що вся вищевказана сума заборгованості в розмірі 18 164,02 грн врахована у січні 2022 року, у зв`язку з чим розмір заборгованості станом на 01 жовтня 2022 року склав 19 344,59 грн (а.с. 8). Водночас, у позовній заяві позивач зазначив цю ж заборгованість як за період з 01 листопада 2018 року по 31 грудня 2021 року.

Таким чином, враховуючи неможливість перевірити правильність розрахунку заборгованості за період з листопада 2018 року по жовтень 2021 року колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» в цій частині. Оскільки позовні вимоги у цій частині є необґрунтованими, клопотання відповідачки про застосування наслідків спливу строку позовної давності не розглядається, адже такі наслідки можуть бути застосовані лише до обґрунтованих та доведених позовних вимог.

Крім того, з розрахунку та актів звіряння вбачається, що позивачем двічі нарахована заборгованість за грудень 2021 року: за бездоговірне користування тепловою енергією у розмірі 344,48 грн та на підставі договору у розмірі 1689,98 року (а.с. 7, 9). Щодо нарахувань за цей період колегія суддів виходить з того, що публічний договір діє з 01 грудня 2021 року, отже підстав для нарахування оплати за бездоговірне користування тепловою енергією за грудень 2021 року немає.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню: вартість спожитої теплової енергії на потреби опалення без укладення договору за листопад 2021 року в розмірі 836,09 грн; вартість спожитої теплової енергії за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з 01 грудня 2021 року по 30 червня 2022 року у сумі 13 114,69 грн; абонентське обслуговування за період з 01 грудня 2021 року по 30 червня 2022 року в розмірі 166,18 грн, плата за обслуговування внутрішньобудинкової системи за період з 01 липня 2022 року по 01 вересня 2022 року в розмірі 114,60 грн.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову. Підстав для задоволення позовних вимог Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» в іншій частині колегія суддів не вбачає.

За правилом частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позов та апеляційна скарга Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задоволені частково, на 43,47%, то позивач має право на відшкодування сплаченого судового збору пропорційно задоволеним вимогам у сумі 2696,23 грн (2481+2481*150%)*43,47%).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (ЄДРПОУ 31557119, місцезнаходження: вулиця Мефодіївська, 11, м. Харків) вартість спожитої теплової енергії на потреби опалення без укладення договору за листопад 2021 року в розмірі 836 (вісімсот тридцять шість) грн 09 коп; вартість спожитої теплової енергії за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з 01 грудня 2021 року по 30 червня 2022 року у сумі 13 114 (тринадцять тисяч сто чотирнадцять) грн 69 коп; абонентське обслуговування за період з 01 грудня 2021 року по 30 червня 2022 року в розмірі 166 (сто шістдесят шість) грн 18 коп; плату за обслуговування внутрішньобудинкової системи за період з 01 липня 2022 року по 01 вересня 2022 року в розмірі 114 (сто чотирнадцять) грн 60 коп.

В іншій частині позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (, місцезнаходження: вулиця Мефодіївська, 11, м. Харків) судовий збір за подання позову та апеляційної скарги в розмірі 2696 (дві тисячі шістсот дев`яносто шість) грн 23 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 21 жовтня 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова