Справа № 523/506/24
Провадження №2/523/1082/24
УХВАЛА

про забезпечення позову у справі

29.01.2024 року м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,

з участю секретаря судового засідання Орлова В.Я.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в м. Одеса заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі № 523/506/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`ї Юріївни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державу реєстрацію права власності на нерухоме майно та визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 , державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю. про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державу реєстрацію права власності на нерухоме майно та визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом.

Суд констатує, що представником позивача ОСОБА_2 було подано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову.

Обґрунтовуючи вимоги заяви про вжиття заходів забезпечення позову, представник позивача вказує на те, що Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державним реєстратором Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Д.Ю. 04.09.2019 року було прийнято рішення, яким за відповідачкою зареєстровано право власності на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка ОСОБА_1 оскаржує вказане рішення державного реєстратора, оскільки на вказане нерухоме майно вона право в порядку спадкування. Станом на сьогоднішній час відповідачка ОСОБА_3 змінила дані про оплату комунальних послуг, електроенергії, водопостачання на інші на своє ім`я. Оскільки існує реальна загроза подальшого відчуження відповідачкою спірної квартири, просить суд задовольнити дану заяву та вжити заходи забезпечення позову шляхом:

?Накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

?Заборонити ОСОБА_3 та будь яким іншим особам вчиняти будь які дії щодо предмета спору та здійснювати платежі, виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно приписів ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви, суд доходить наступного висновку.

З наявної в матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 254801864 від 17.11.2023 року вбачається, що на підставі договору про відступлення )купівлі продажу) права вимоги, серія та номер: 1948, виданий 06.06.2018 року, видавник: приватний нотаріус Скульська Т.А.; вимоги про усунення порушень зобов`язання, серія та номер: б/н, видавник: ОСОБА_3 ; договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки, серія та номер: 110, виданий 15.03.2019, видавник: приватний нотаріус Калінюк О.Б.; документів, що підтверджують вручення права вимоги, серія та номер: 8714, виданий 18.05.2019, видавник: ТОВ «Двадцять п`ять годин», договір іпотеки квартири, серія та номер: 014/1388/3/11442/1, виданий 20.03.2008, видавник: приватний нотаріус Джулай С.В, рішенням державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 06.09.2019 року № 48566731 за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 68,4 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

Згідно приписів п. 1, 2 ч. 2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник.

Відповідно до роз`яснень Постанови № 9 Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідного виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

З урахуванням викладених позивачем обставин та вищезазначених доказів, які надані на підтвердження його вимог, суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно існує спір щодо рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 06.09.2019 року № 48566731, і невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може значно утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. В даному випадку, суд вважає, що забезпечення позову є ефективним захистом прав сторони по справі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Суд вважає за необхідне зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову судом не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Зокрема, це стосується і питання порушеного права позивача. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

Таке правозастосування узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 17 грудня 2018 року у справі № 914/970/18, від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18, провадження № 61-5051св19, від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20, які враховуються судом до спірних правовідносин, згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України.

У даному випадку, суд виходить із того, що обставини наявності/відсутності порушеного права позивача, наявності/відсутності підстав для скасування рішення державного реєстратора будуть предметом дослідження судом під час розгляду даної справи по суті, та не є предметом розгляду судом на стадії розгляду заяви про забезпечення позову.

Суд також виходить із того, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно з позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 15.09.2020 №753/22860/17, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків накладення арешту.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Суд зазначає, що у спорах з позовними вимогами немайнового характеру необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 та постанова Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

При цьому, в таких немайнових спорах суд досліджує, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

У даному випадку, суд вважає, що в разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 є ризики, що у разі відчуження відповідачем ОСОБА_3 вказаного нерухомого майна може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення даного позову.

В той же час суд констатує, що спосіб забезпечення позову, про застосування якого просить представник позивача в частині заборонити ОСОБА_3 та будь яким іншим особам вчиняти будь які дії щодо предмета спору та здійснювати платежі, виконувати щодо нього інші зобов`язання, не є співмірним, оскільки виходить поза межі предмету позову.

Окрім того, суд зазначає, що відповідно до ст. ст. 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг

Споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач (п. 13 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про житлово комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, в силу вимог норм закону, ОСОБА_3 , будучи власником житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язана здійснювати оплату житлово комунальних послуг.

Таким чином, суд доходить висновку, що в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову в цій частині слід відмовити.

Вжиття заходів забезпечення позову буде мати наслідком лише збереження існуючого становища до розгляду даної справи по суті та ніяким чином не зумовить фактичного вирішення спору по суті. А у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову (ст. 158 ЦПК України).

Отже, суд враховує розумність та співрозмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, враховує наслідки вказаного заходу забезпечення позову, наявність обґрунтованої підозри в порушеннях та діях, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а тому приходить до переконання, що подана представником позивача заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню в частині накладення арешту на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 149 - 153 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі № 523/506/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , державного реєстратора Холоднобалківської сільської ради Біляївського району Одеської області Сурай Дар`ї Юріївни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про державу реєстрацію права власності на нерухоме майно та визнання права власності на майно у порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Накласти арешт на житлову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 68,4 кв.м., житловою площею 39,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що належить на праві власності ОСОБА_3 .

У задоволенні решти вимог клопотання про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали для виконання направити сторонам, Управлінню державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживаня: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканка: АДРЕСА_3 .

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси: І.О. Кремер