Справа № 712/6140/24
Провадження № 2/712/2221/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2024 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Пироженко В.Д.

при секретарі - Каплі А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа служба у справах дітей Черкаської міської ради про визнання майна спільно нажитим майном та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; фактична адреса проживання: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 (адреса: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_5 ), третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради (адреса: м. Черкаси, вул. Благовісна, 170) про визнання майна спільно нажитим майном подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 її мама ОСОБА_6 уклала шлюб із ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_1 . В шлюбі у них народилось двоє синів ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

В період шлюбу, 03 лютого 2004 року за спільні сімейні кошти, в інтересах сім`ї вони придбали квартиру АДРЕСА_6 , яку було оформлено на її маму ОСОБА_8 . Отже, квартира АДРЕСА_6 є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_9 .

В подальшому рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 квітня 2010 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 розірваний. Після розірвання шлюбу у них не виникало ніяких спорів і конфліктів, а тому ОСОБА_5 не звертався до суду з позовом про поділ майна, так як його право не було порушено. Крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 після розірвання шлюбу продовжували проживати у вказаній квартирі.

Позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 38 років помирає її брат по мамі ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 її вітчим помер. Вона здійснила його поховання.

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 03.10.2017 року їй ОСОБА_1 визначений додатковий строк три місяці для подання зави про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При зверненні до нотаріуса вона дізналась, що 11 травня 2010 року вітчим ОСОБА_5 склав на неї заповіт, згідно якого заповів їй все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помирає інший її брат ОСОБА_7 , всі витрати на поховання якого, вона також взяла на себе.

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла її мама ОСОБА_8 , після смерті якої виявилось, що на квартиру, яка є спірною, претендують інші особи, зокрема ОСОБА_2 , яка взагалі не має до цього майна і до всіх вищенаведених померлих осіб ніякого відношення, в розумінні участі у їх житті, а також у їх догляді та похованні.

Для оформлення прав на спадкування як за законом після смерті мами так і за заповітом вона звернулась до Черкаської районної державної нотаріальної контори з заявою про оформлення спадкового майна, а саме на частку в спільному майні подружжя, після смерті вітчима. 01.03.2023 року отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки частка в спільному майні не виділена, а нотаріус позбавлений права вчиняти дії по виділенню частки з майна подружжя та видавати свідоцтво про право на спадщину на них.

Просить визнати квартиру АДРЕСА_6 спільним майном подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_8 . Також просить визнати за нею право власності на частку квартири АДРЕСА_6 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.06.2024 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку загального провадження з проведенням підготовчого засідання.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.06.2024 року підготовче засідання закінчено та справу призначено до судового розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явилася, від її адвоката Топора І.О. надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Також направила до суду заяву про застосування наслідків спливу позовної давності у справі, оскільки вважає, що позов пред`явлено з порушенням строків позовної давності. Зазначає, що квартиру АДРЕСА_6 ОСОБА_5 та ОСОБА_10 ) придбали 03.02.2004 року перебуваючи у шлюбі, який 01.04.2010 року був розірваний, питання щодо поділу квартири між ними не вирішувалось. ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 помер. Згідно довідки КП «ЧООБТІ» від 29.11.2017 № 7097о, яка видана ОСОБА_1 , станом на 01.01.2013 зазначена квартира зареєстрована за ОСОБА_11 на підставі дублікату договору купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Фіщук В.Я. 29.05.2007 № 2269, частка-1. Наведене є підставою для висновку, що ОСОБА_1 з часу звернення до суду із заявою про надання додаткового строку на прийняття спадщини та видачі вказаної довідки КП «ЧООБТІ» було відомо про невнесення відомостей відносно ОСОБА_5 , як власника зазначеної квартири. Саме з цього часу позивачка дізналася про відповідний факт та мала змогу звернутися до суду. Окрім того, з часу розірвання шлюбу у 2010 році та до настання смерті ОСОБА_5 до суду не звертався, як і не зверталась після його смерті ОСОБА_1 , тому вважає за необхідне застосувати у даній справі наслідки спливу позовної давності.

Відповідач ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду відзив на позовну заяву в якому просить слухати справу без її участі, в задоволенні позову відмовити. У відзиві зазначає, що 14.04.1972 року народження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уклали шлюб, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкас від 01.03.2010 року розірвано. 03.02.2004 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого остання купила трикімнатну квартиру АДРЕСА_6 . Таким чином, вказана квартира була придбана ОСОБА_5 та ОСОБА_8 у період шлюб. Зазначає, що її чоловік ОСОБА_5 (син ОСОБА_5 та ОСОБА_8 ) за життя розповідав, що між його батьками було досягнуто домовленості, що квартира АДРЕСА_6 не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , а належить одноособово ОСОБА_8 . Тому очевидним є висновок, що ОСОБА_5 ще у 2004 році було відомо про факт придбання ОСОБА_8 квартири. Отже, ОСОБА_5 у випадку наявності законного права на частку квартири вказаної квартири протягом трьох років з дня складення Відділом РАЦС актового запису про розірвання шлюбу (14.04.2010 року), мав право звернутися до суду з позовною заявою про поділ спільного подружжя та визнання за собою права власності на частину квартири, тому саме 14.04.2010 року є початком перебігу позовної давності для вимоги ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя та визнання за собою права власності на частину квартири, оскільки про факт придбання ОСОБА_8 квартири йому було відомо ще у 2004 році. Таким чином строк позовної давності для вимоги ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя закінчився 14.04.2013 року. Крім того, в заповіті від 11.05.2010 року складеному ОСОБА_5 жодного посилання на частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 не міститься.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не відомі, про час та місце озгляду справи повідомлялася належним чином.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Черкаської міської ради в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.06.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку загального провадження.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.07.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 являється матір`ю ОСОБА_13 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 .

14.04.1972 року ОСОБА_6 уклала шлюб із ОСОБА_5 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_3 .

У шлюбі ОСОБА_14 та ОСОБА_5 народилось два сини: ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 03.02.2004 року ОСОБА_8 набула право власності на квартиру АДРЕСА_6 . Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я.

Факт належності ОСОБА_8 зазначеної квартири підтверджується наявними в матеріалах справи витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14752899 від 01.06.2007 року та довідкою КП «ЧООБТІ» від 29.11.2017 року.

Позивач зазначає, що вказана квартира була придбана в період шлюбу ОСОБА_14 та ОСОБА_5 за їх спільні кошти, та є об`єктом їх спільної сумісної власності подружжя.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 01 квітня 2010 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 розірваний.

Частино. 1, 2 ст. 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Таким чином, квартира АДРЕСА_6 є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_14 та ОСОБА_5 .

Відповідач ОСОБА_2 у своїй заяві про застосування наслідків спливу позовної давності у справі та відповідач ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 у своєму відзиві на позов визнали, що квартира АДРЕСА_6 була придбана ОСОБА_15 та ОСОБА_5 в період шлюбу.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Обставин, які б давали підстави для відступу від рівності часток подружжя судом не встановлено, а тому суд вважає, що частки ОСОБА_14 та ОСОБА_5 у праві власності на квартиру є рівними, оскільки після розірвання шлюбу у сторін не виникало ніяких спорів і конфліктів щодо спірної квартири, а тому ОСОБА_5 не звертався до суду з позовом про поділ майна, так як його право не було порушено.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 , який являється рідним братом позивачки по матері ОСОБА_8 ).

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 , який являється вітчимом позивачки.

Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 03.10.2017 року ОСОБА_1 визначений додатковий строк три місяці для подання зави про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З матеріалів справи встановлено, що за життя вітчим позивачки ОСОБА_5 склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області Бараненко І.К., згідно якого заповів ОСОБА_1 все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалось.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_6 .

Позивач в позові зазначає, що після смерті ОСОБА_8 виявилось, що на квартиру АДРЕСА_6 претендують інші особи, зокрема, ОСОБА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зверталася до Черкаської районної державної нотаріальної контори із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_6 .

Нотаріус своїм листом від 01.03.2023 № 275/0116 ОСОБА_1 відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину, оскільки нотаріус ненаділений повноваженнями самостійно виділяти частку спільного майна подружжя, відповідно не має можливості визначити склад спадкового майна для спадкування після смерті ОСОБА_5 , який в свій час заявив своє право на частку в спільному майні подружжя. Крім того особа, яка б могла заявити про своє право померла.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом.

Статтею 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Посилання представника відповідача на те, що після смерті ОСОБА_5 (діда) має обов`язкову частку в спадковому майні як неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , оскільки дідусь помер раніше батька неповнолітнього суд не приймає до уваги, оскільки батько неповнолітнього ОСОБА_5 помер в ІНФОРМАЦІЯ_8 , а дід помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , тобто більше ніж через рік після смерті батька неповнолітнього, тобто немає обов`язкової частки, так як своє право на спадщину він мав реалізувати ще в 2015 році, після смерті свого батька.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 не має жодного відношення до майна діда, так як останній заповів все своє майно ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 УК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене статтею 1241 ЦК України та є вичерпним, тому онук не є спадкоємцем в розумінні зазначеної статті.

Відповідач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , зазначили, що у випадку наявності законного права на частку вказаної квартири протягом трьох років з дня складення Відділом РАЦС актового запису про розірвання шлюбу (14.04.2010 року), ОСОБА_5 мав право звернутися до суду з позовною заявою про поділ спільного подружжя та визнання за собою права власності на частину квартири, тому саме 14.04.2010 року є початком перебігу позовної давності для вимоги ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя та визнання за собою права власності на частину квартири, оскільки про факт придбання ОСОБА_8 квартири йому було відомо ще у 2004 році. Тому вважають, що строк позовної давності для вимоги ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя закінчився 14.04.2013 року. Крім того, в заповіті від 11.05.2010 року складеному ОСОБА_5 жодного посилання на частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_7 не міститься.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частиною 2 статті 72 СК України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 « Про застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя визначено, що початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС чи з дати набрання рішенням суду законної сили, а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Неподання позову про поділ майна, у тому числі до спливу трьох років з дня розірвання шлюбу, за відсутності доказів, які підтверджували б заперечення права одного з подружжя на набуте у період шлюбу майно, зареєстроване за іншим подружжям, не може свідчити про порушення права і вказувати на початок перебігу позовної давності.

Таким чином, визначальним у вирішенні питання про початок перебігу позовної давності є день, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Аналогічні висновки зроблені у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-258цс15, а також постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 759/12058/15-ц, провадження № 61-495св18, від 21 березня 2018 року у справі № 576/2447/15-ц, провадження № 61-8081св18, від 04 липня 2018 року у справі № 584/1319/16-ц, провадження № 61-19445св18.

Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про дотримання позивачкою позовної давності при зверненні до суду з цими вимогами є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 69 ЗУ «Про нотаріат» та п.п. 4.14 п.4 гл.10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за закрном перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цихз обставинвід спадкоємці витребовуються докумети, які підтверджують вказані факти.

Згідно до 1.1. гл. 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку вї їх спільному майні видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з подальшим повідомленням спадкоємці померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права власності.

Згідно п.23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі неможливості отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі в загальному порядку, спадкоємець має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи зміст наведених норм цивільного законодавства, виходячи із основних принципів цивільного процесу, зокрема, змагальності і диспозитивності, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 17, 18, 81, 89, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 16, 256 321, 328, 392, 1216, 1218, 1220 ЦК України, ст. ст. 60, 68, 70 СК України суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_6 спільним майном подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку квартири АДРЕСА_6 в порядку спадкування за заповітом, після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів (ст.ст. 354, 355 ЦПК України). Якщо в судовому засіданні проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.10.2024

Головуючий:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідачі: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ).

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ).

ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_10 , адреса: АДРЕСА_5 ).

Третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради (адреса: м. Черкаси, вул. Благовісна, 170).