Справа № 159/7124/23 Головуючий у 1 інстанції: Грідяєва М. В.
Провадження № 22-ц/802/913/24 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар с/з Черняк О. В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Волинської митниці Держмислужби про визнання права власності на частку квартири, скасування арешту нерухомого майна, за апеляційною скаргою відповідача Волинської митниці Держмитслужби на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 липня 2024 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до Волинської митниці Держмитслужби про визнання права власності в порядку спадкування та скасування арешту на майно. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її колишній чоловік ОСОБА_4 , після смерті якого спадщину прийняв їх син ОСОБА_5 , за фактом спільного проживання із спадкодавцем на момент смерті за адресою: АДРЕСА_1 , який за свого життя не отримав свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер син ОСОБА_5 . За життя колишньому чоловіку ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності на житло від 12 квітня 2002 року, згідно якого квартира АДРЕСА_2 , житловою площею 11,9 кв.м., загальною 24,1 кв.м. належить на праві приватної, спільної сумісної власності ОСОБА_4 та членам його сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . В написанні прізвища колишнього чоловіка та сина наявні розбіжності в зв`язку з написанням в свідоцтві про народження сина ОСОБА_6 , прізвища батька дитини " ОСОБА_7 ". 25 липня 2023 року вона звернулась до приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після смерті сина ОСОБА_5 Видати свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус не має можливості, так як в Державному реєстрі речових прав наявні обтяження арешт нерухомого майна ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а саме: ОСОБА_4 : номер запису про обтяження: 25270851 від 16 березня 2018 року, державний реєстратор: Голярчук О. О., Ковельський міськрайонний відділ державного виконавчої служби, постанова про арешт майна боржника ВП № 5910599 від 03 березня 2018 року; номер запису про обтяження: 36504383 від 15 травня 2020 року державний реєстратор: Шашаєва К. К. Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби, постанова про арешт коштів ВП № 59886685 від 03 вересня 2019 року: ОСОБА_8 : номер запису про обтяження: 32037106 від 18 червня 2019 року, державний реєстратор: Наумчик С. В. Ковельський міськрайонний відділ державного виконавчої служби, постанова про арешт майна боржника ВП № 5866966 від 07 березня 2019 року; номер запису про обтяження: 34034417 від 06 листопада 2019 року державний реєстратор: Купчик О.В. Ковельський міськрайонний відділ державної виконавчої служби, постанова про арешт майна боржника ВП № 60010079 від 13 вересня 2019 року. Стягувачем в виконавчих провадженнях є Волинська митниця ДФС, правонаступником якої є Волинська митниця Держмитслужби. 06 листопада 2023 року представником позивача подано заяву до Ковельського міського відділу ДВС у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з проханням закінчити виконавчі провадження відносно боржників у зв`язку з їх смертю та скасувати державну реєстрацію обтяжень, на яку отримано відповідь про неможливість отримати інформацію по виконавчим провадженням, так як вона не стороною виконавчого провадження з рекомендацією звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно та зняття арешту. Вона, як спадкоємець після смерті колишнього чоловіка ОСОБА_4 та сина ОСОБА_5 не була залучена стороною виконавчих проваджень, в межах яких був накладений арешт на майно, і не є суб`єктом права на подачу скарги в порядку ст. 447 ЦПК України. Вважає, що її порушено право як спадкоємця, що може бути захищене шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття з нього арешту. Просила визнати за нею право власності на 2/3 квартири АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; скасувати арешт нерухомого майна ОСОБА_4 , накладений постановою Ковельського міськрайонного відділу ДВС № 55910599 від 03 березня 2018 року, реєстраційний номер обтяження: 25270851 від 16 березня 2018 року та постановою № 59886685 від 03 вересня 2019 року, реєстраційний номер обтяження: 36504383 від 15 травня 2020 року. Скасувати арешт нерухомого майна ОСОБА_5 , накладений постановою Ковельського міськрайонного відділу ДВС № 58566966 від 07 березня 2019 року, реєстраційний номер обтяження: 32047106 від 18 червня 2019 року та постановою № 60010079 від 13 вересня 2019 року, реєстраційний номер обтяження: 34034417 від 06 листопада 2019 року.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 липня 2024 року позов задоволено, визнано за ОСОБА_9 право власності на 2/3 квартири АДРЕСА_2 , після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ; знято арешт нерухомого майна ОСОБА_4 , накладений постановою Ковельського міськрайонного відділу ДВС № 55910599 від 03 березня 2018 року, реєстраційний номер обтяження: 25270851 від 16 березня 2018 року та постановою № 59886685 від 03 вересня 2019 року, реєстраційний номер обтяження: 36504383 від 15 травня 2020 року; скасувати арешт нерухомого майна ОСОБА_5 , накладений постановою Ковельського міськрайонного відділу ДВС №58566966 від 07 березня 2019 року, реєстраційний номер обтяження: 32047106 від 18 червня 2019 року та постановою № 60010079 від 13 вересня 2019 року, реєстраційний номер обтяження: 34034417 від 06 листопада 2019 року.

Відповідач Волинська митниця Держмитслужби подала апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду. Вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції не надано належної оцінки доказам митного органу, неповно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору та неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Стягувачем у виконавчих провадження щодо ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є Волинська митниця ДФС, правонаступником якої є Волинська митниця Держмитслужби. Судом не враховано, що реорганізовано територіальні органи Державної митної служби за переліком згідно з додатком шляхом їх приєднання до Державної митної служби, у тому числі Волинську митницю Держмитслужби. Утворено Волинську митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України. Відбулось фактично адміністративне правонаступництво у сфері митних правовідносин, у тому числі щодо боротьби з порушенням митних правил, за яким передано адміністративну компетенцію у цих правовідносинах до Волинської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України. Крім того, постанови в справах про порушення митних правил є виконавчими документами, примусове виконання яких здійснюється органами державної виконавчої служби. Волинська митниця ДФС діяла на підставі та у межах повноважень визначених законом, реалізуючи свої владно-управлінські функції, з метою забезпечення виконання постанов про порушення митних правил, при чому жодним чином не порушуючи права та законні інтереси позивача ОСОБА_3 . Відповідач просив скасувати рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 липня 2024 року в цій справі, ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу з викладених у ній підстав. Представник позивача ОСОБА_1 не визнав вимоги апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що позивач фактично прийняла та утримувала спадкове майно після смерті колишнього чоловіка та сина, інші спадкоємці відсутні, а також, що арешти, накладені ДВС на майно боржників, перешкоджають реалізації позивачем права власності, користування та розпорядження таким спадковим майном.

Колегія суддів з висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на таке.

Судом установлено, що ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 належить на праві спільної сумісної власності квартира, житловою площею 11,9 кв. м., загальною площею 24,1 кв. м., розташована у АДРЕСА_1 .

20 грудня 2017 року заступником начальника Волинської митниці ДФС Германом В. М. винесено постанову у справі про порушення митних правил № 4402/2055/17 про визнання винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн. 26 лютого 2018 року вищевказану постанову направлено до Ковельського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області для примусового виконання.

17 січня 2018 року заступником начальника Волинської митниці ДФС Германом В. М. винесено постанову у справі про порушення митних правил № 4667/20500/17 про визнання винним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн. 30 березня 2018 року постанову направлено до Ковельського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області для примусового виконання.

Згідно з повідомленням Ковельського відділу ДВС у Ковельському районі Волинської області ЗМУ МЮ, наданого на ухвалу суду першої інстанції про витребування доказів, виконавче провадження (далі ВП) № 55910599 з примусового виконання постанови Волинської митниці ДФС № 4402/20500/17 від 20 грудня 2017 року про стягнення з ОСОБА_4 адміністративного штрафу в сумі 8500 грн за порушення митних правил на користь Волинської митниці ДФС завершене 27 грудня 2018 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку із відсутністю майна). ВП № 59886685 з повторного примусового виконання вищевказаної постанови завершене 28 квітня 2021 року з тих же підстав.

ВП № 58566966 з примусового виконання виконавчого листа Ковельського міськрайонного суду Волинської області № 159/72/19 від 26 лютого 2019 року про стягнення з ОСОБА_5 (згідно з відкритими даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень) 1287 грн в користь держави судових витрат, пов`язаних з проведенням судово-товарознавчих експертиз завершене 18 червня 2019 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження (у зв`язку із відсутністю майна).

Колегією суддів згідно з відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень установлено, що виконавчий лист № 159/72/19 від 26 лютого 2019 року видано на виконання вироку Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 23 січня 2019 року в кримінальній справі № 159/72/19 (кримінальне провадження № 0000996) відносно ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України у відповідній в частині.

ВП № 60010079 з примусового виконання постанови Волинської митниці ДФС № 4667/20500/17 від 17 січня 2018 року про стягнення з ОСОБА_5 (згідно з відкритими даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень) адміністративного штрафу в сумі 8500 грн за порушення митних правил на користь Волинської митниці ДФС завершене 29 травня 2020 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (у зв`язку із відсутністю майна).

Повторно виконавчі документи на примусове виконання не надходили. Матеріали виконавчих проваджень знищені у зв`язку із закінченням строку їх зберігання.

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав в межах ВП № 55910599 державним виконавцем Ковельського МР ВДВС ГТУЮ у Волинській області Голярчуком О. О. 03 березня 2018 року видано постанову про арешт майна боржника ОСОБА_4 , на підставі якого державним виконавцем Ковельського МР ВДВС ГТУЮ у Волинській області Голярчуком О. О. 16 березня 2018 року (11:36:46) здійснено державну реєстрацію обтяження (індексний номер рішення 40147624) арешт нерухомого майна, все майно боржника, номер запису про обтяження 25270851.

Державним виконавцем Ковельського МР ВДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) Шашаєвою К. К. 03 вересня 2019 року у ВП № 59886685 видано постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_4 , на підставі якого державним виконавцем Ковельського МР ВДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) Шашаєвою К. К. 15 травня 2020 року (11:44:46) здійснено державну реєстрацію обтяження (індексний номер рішення 52245979) арешт нерухомого майна, номер запису про обтяження 36504383.

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав в межах ВП № 58566966 державним виконавцем Ковельського МР ВДВС ГТУЮ у Волинській області Наумчук С. В. 07 березня 2019 року видано постанову про арешт майна боржника ОСОБА_5 , на підставі якого державним виконавцем Ковельського МР ВДВС ГТУЮ у Волинській області Наумчук С. В. 18 червня 2019 року (16:00:40) здійснено державну реєстрацію обтяження (індексний номер рішення 47393741) арешт нерухомого майна, все майно, номер запису про обтяження 32037106.

У межах ВП № 60010079 державним виконавцем Ковельського МР ВДВС ГТУЮ у Волинській області Купчик О. В. 13 вересня 2019 року видано постанову про арешт майна боржника ОСОБА_5 , на підставі якого державним виконавцем Ковельського МР ВДВС ГТУЮ у Волинській області Купчик О. В. 06 листопада 2019 року (17:40:36) здійснено державну реєстрацію обтяження (індексний номер рішення 49558866) арешт нерухомого майна, все нерухоме майно, номер запису про обтяження 34034417.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до (повторного) свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 є ОСОБА_10 та ОСОБА_3 .

Шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_3 розірвано 20 лютого 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 .

За зверненням ОСОБА_3 25 липня 2023 року із заявою № 28 про прийняття спадщини після смерті свого сина ОСОБА_5 , приватним нотаріусом Ковельського районного нотаріального округу Веніславською В. П. заведено та зареєстровано спадкову справу № 7/2023 (р. № 70989044).

Відповідно до копії довідок РЖКП-1 від 27 червня 2023 року, ОСОБА_4 , був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 у період з 13 серпня 2002 року по 11 серпня 2022 року (по день смерті). Крім нього за вказаною адресою був зареєстрований у період з 23 лютого 2009 року по 11 березня 2023 року (по день смерті) ОСОБА_5 , на день смерті був зареєстрований один. Така інформація узгоджується із записами в будинковій книзі № 0159804.

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 73329435 від 25 липня 2023 року на випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишив заповіт, посвідчений 26 лютого 2003 року Білинською сільською радою Володимир-Волинського району Волинської області, зареєстрований за № 36946465 (№9), який станом на час формування інформації був чинним. В матеріалах справи копія заповіту відсутня.

Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 спадкоємці не зверталися, спадкова справа не заводилась, не реєструвалась, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 73329420 від 25 липня 2023 року.

Відповідно до відповіді № 02-14/51 від 17 травня 2024 року приватного нотаріуса Ковельського районного нотаріального округу Волинської області Веніславської В. П. на звернення ОСОБА_3 , видати свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 є неможливим у зв`язку з тим, що виявлено невідповідність прізвища спадкодавця ОСОБА_5 та його батька ОСОБА_4 у свідоцтві про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_1 від 23 вересня 2008 року, свідоцтві про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 20 лютого 2003 року, свідоцтві про право власності на житло від 12 квітня 2002 року, свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3 від 13 серпня 2022 року.

Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво про право на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Позивач ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті її сина ОСОБА_5 (частина 1 статті 1261 ЦПК України).

У частині першій статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року в справі № 826/12775/15).

Порушене право спадкоємця може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття із нього арешту (постанова Верховного Суду від 06 травня 2024 року в справі № 725/3352/23).

Одночасно із цим, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що суб`єктами цивільних відносин можуть бути як фізичні, так і юридичні особи. Ці особи вправі захистити свої порушені, невизнані чи оспорювані права, свободи та інтереси, пред`явивши відповідний позов до суду. Відповідачами за таким позовом є особа та/або держава, які мають безпосередній зв`язок із спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушили, не визнали або оспорили його права, свободи чи інтереси, і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Цивільний процесуальний закон покладає саме на позивача обов`язок визначати відповідача у справі.

Визначення кола відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (постанова Верховного Суду від 29 серпня 2019 року у справі № 642/6181/16-ц).

Водночас у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 зазначено, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Зважаючи на відсутність інших спадкоємців після смерті ОСОБА_5 , за позовними вимогами про визнання права власності в порядку спадкування (за законом) у цій справі належним відповідачем є територіальна громада в особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Останнім місцем проживання спадкодавця ОСОБА_5 є АДРЕСА_1 , тому, відповідно до частини 1 статті 1221 ЦК України належним відповідачем у справі за позовними вимогами в частині визнання права власності на спадкове майно є Ковельська територіальна громада в особі Ковельської міської ради.

Крім того, заявляючи вищевказану позовну вимогу позивач не заявила вимоги про встановлення юридичного факту - родинних відносин між її сином ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у порядку, встановленому частиною 1 статті 188 ЦПК України. Саме визнання права власності на майно у порядку спадкування є похідною позовною вимогою від вимоги про встановлення юридичного факту родинних відносин (постанова Верховного Суду від 3 листопада 2021 року у справі № 691/1237/20).

Волинська митниця ДФС (код ) як юридична особа припинена (реорганізована) 23 червня 2022 року шляхом приєднання до Волинської митниці Держмитслужби (код ЄДРПОУ 4350888).

З досліджених колегією суддів приєднаного відповідачем до відзиву на позовну заяву від 22 січня 2024 року копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що з 03 листопада 2020 року Волинська митниця Держмитслужби (код ЄДРПОУ 4350888) перебуває в стані припинення.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України № 895 «Деякі питання територіальних органів Державної митної служби» від 30 вересня 2020 року територіальні органи Державної митної служби було реорганізовано шляхом їх приєднання до Державної митної служби.

Наказом Державної митної служби України № 480 від 27 жовтня 2020 року розпочато процес реорганізації структури органів Державної митної служби України, утворено комісії з реорганізації територіальних органів Держмитслужби та призначено голів таких комісій з метою формування їх складу.

Наказом Державної митної служби України № 472 від 30 червня 2021 року «Про початок здійснення митницями, як відокремленими підрозділами Державної митної служби України» відбулось фактичне передання компетенції від Волинської митниці Держмитслужби, як юридичної особи публічного права, до Волинської митниці (код ЄДРПОУ ВП 43958385), як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (). Визначено розпочати митницям як відокремленим підрозділам Держмитслужби з 01 липня 2021 року здійснених покладених на них функцій і повноважень з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи. У зв`язку із цим відбулось фактичне публічне правонаступництво у сфері митних правовідносин, у тому числі щодо боротьби з порушеннями митних правил, за яким передано адміністративну компетенцію у цих правовідносинах до Волинської митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України.

З огляду на вищевказане, за позовними вимогами ОСОБА_3 про зняття арештів з майна ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , накладених у межах виконавчих проваджень № 55910599 (постанова про арешт майна боржника від 03 березня 2018 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і. н. 40147624 від 16 березня 2018 року 11:36:46, номер запису про обтяження 25270851, боржник ОСОБА_4 , стягувач Волинська митниця ДФС (), № 59886685 (постанова про арешт коштів від 03 вересня 2019 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і. н. 52245979 від 15 травня 2020 року 11:44:46, номер запису про обтяження 36504383, боржник ОСОБА_4 , стягувач Волинська митниця ДФС (), № 60010079 (постанова про арешт майна боржника від 13 вересня 2019 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і. н. 49558866 від 06 листопада 2019 року 17:40:36, номер запису про обтяження 34034417, боржник ОСОБА_5 , стягувач Волинська митниця ДФС () у цій справі належним відповідачем є Державна митна служба України ().

Одночасно із цим, колегія суддів звертає увагу на те, що за позовною вимогою про зняття арешту з майна боржника померлого ОСОБА_5 , накладеного в межах ВП № 58566966 постановою державного виконавця Ковельського МР ВДВС ГТУЮ у Волинській області Наумчук С. В. від 07 березня 2019 року про арешт майна боржника ОСОБА_5 (рішення державного виконавця Ковельського МР ВДВС ГТУЮ у Волинській області Наумчук С. В. (як державного реєстратора) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і. н. 47393741 від 18 червня 2019 року (16:00:40) арешт нерухомого майна, все майно, номер запису про обтяження 32037106), стягувачем є держава в особі Державної казначейської служби України (код ЄДРПОУ 3756746), а не митний орган, оскільки таке виконавче провадження здійснювалось на підставі виконавчого листа № 159/72/19, виданого у кримінальний справі відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , на виконання вироку суду в частині стягнення з останнього в дохід держави судових витрат (вартості проведенням судово-товарознавчих експертиз).

Апеляційний суд в силу своїх процесуальних повноважень, визначених статтями 367, 374 ЦПК України, не має права на залучення на стадії апеляційного розгляду до участі у справі інших осіб. Ці недоліки не можуть бути усунені при розгляді справи апеляційним судом, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для відмови в позові.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, який Верховний Суд виклав у постанові від 05 лютого 2020 року у справі № 440/1376/13-ц.

Оскільки позовна заява пред`явлена до неналежного відповідача, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення суду з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову.

Суд не робить висновків по суті спору, оскільки позивач не позбавлена права звернутися до суду з позовом до належних відповідачів, тому і право на судовий захист, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не є порушеним.

Згідно з частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на те, що апеляційним судом у цій справі ухвалюється нове судове рішення, тому, відповідно до вимог підпунктів «б», «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України, з позивача ОСОБА_3 в користь відповідача Волинської митниці Держмитслужби підлягають стягненню понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4831,20 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Волинської митниці Держмитслужби задовольнити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 липня 2024 року в цій справі скасувати, ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Волинської митниці Держмислужби про визнання права власності на частку квартири, скасування арешту нерухомого майна відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Волинської митниці Держмитслужби судовий збір у розмірі 4831 (чотири тисячі вісімсот тридцять один) грн 20 к.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий - суддя

Судді