Справа №932/8300/21
Провадження № 2/932/178/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Кудрявцевої Т.О.

за участю секретаря Рошошка Є.А.

розглянувши у приміщенні суду м.Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якій останнє просило суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №б/н від 11.07.2016 у розмірі 5 095,75 грн., а також вирішити питання розподілу судових витрат. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилався на те, що між ним та ОСОБА_2 11.07.2016 було укладено кредитний договір №б/н, за умовами якого останньому було надано кредит на умовах платності та строковості. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . З огляду на те, що ОСОБА_2 не було виконано умов договору №б/н від 11.07.2016, що призвело до утворення заборгованості, та, враховуючи, що ОСОБА_1 є спадкоємицею останнього, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справ між суддями від 11.10.2021 справу передано судді Кудрявцевій Т.О.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевої Т.О. від 02.11.2021 у справі відкрито провадження та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02.11.2021 витребувано з Сьомої ДДНК належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03.08.2022 повторно витребувано з Сьомої ДДНК належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07.12.2022 здійснено перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07.12.2022 повторно витребувано з Сьомої ДДНК належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21.03.2023 за клопотанням позивача витребувано з Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , станом на дату смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04.10.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті у судовому засіданні.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.12.2023 в задоволенні клопотання представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - ОСОБА_3 про витребування доказів відмовлено.

Відповідачем 04.12.2023 було надано суду відзив на позовну заяву, доводи викладені в якому зводяться до не згоди з заявленими позовними вимогами. Так, останньою зазначено, що вона не може нести відповідальність за боргові зобов`язання ОСОБА_2 , оскільки не отримала майна у порядку спадкування після смерті останнього.

Позивачем 21.12.2023 було надано суду письмові пояснення, в яких зазначено, що оскільки ОСОБА_1 на час смерті ОСОБА_2 була зареєстрована з останнім за однією адресою, вона, враховуючи приписи матеріального права, які регулюють механізм прийняття спадщини, повинна задовольнити вимоги кредиторів померлого.

У судове засідання учасники справи чи їх представники, будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, не з`явилися.

Зважаючи на викладене, відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши справу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 11.07.2016 між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір шляхом підписання останнім Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно розрахунку заборгованості, борг ОСОБА_2 за договором від 11.07.2016 станом на 07.07.2021 становить 5 095,75 грн.

Згідно копії спадкової справи №381/2020, заведеної Сьомою Дніпровською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_2 , з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса ніхто не звертався. Спадкова справа була заведена після отримання 11.09.2020 претензії АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Відповідно до відповіді директора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур ДМР Пономарьова А., станом на 29.09.2019 у квартирі АДРЕСА_2 , рахувались зареєстрованими ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Тобто, спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що своєчасно прийняв спадщину.

Подібні висновки щодо застосування частини третьої статті 1268 ЦК України викладені у постановах Верховного Суду: від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19), від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), від 02 квітня 2021 року у справі № 191/1808/19 (провадження № 61-6290св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20), від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19 (провадження № 61-3620св21).

Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/ вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 і ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на те, що позивачем не надано доказів, які підтверджують фактичне проживання відповідача разом з боржником-спадкодавцем, заявлені вимоги не підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Частиною 1 статті 1219 ЦК України визначено, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця.

Отже, обов`язок задовольнити вимогу повернути заборгованість, яка на думку банку виникла внаслідок неповернення спадкодавцем боргу за кредитним договором згідно зі статтею 1219 ЦК України, не є таким, що нерозривно пов`язаний з особою спадкодавця, а тому відповідно до вимог чинного ЦК України з його смертю цей обов`язок не припинився і спадкується його спадкоємцями, тобто є таким, що входить до складу спадщини і повинен бути погашений спадкоємцем у розмірі, яка відповідає його частці у спадщині.

З огляду на те, що матеріали справи не містять доказів вартості та об`єму спадкової маси, сформованої після смерті ОСОБА_2 , а також доказів розміру частки ОСОБА_1 у спадщині, позовні вимоги є не обґрунтованими, що є окремою підставою для відмови у позові.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, витрати по справі слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 261, 263-265, 268, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Витрати по справі віднести за рахунок позивача - Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК».

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь в судовому засіданні протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів з дня його проголошення, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя Т.О.Кудрявцева