ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9452/24 Справа № 211/2383/24 Суддя у 1-й інстанції - Сарат Н. О. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

справа № 211/2383/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 серпня 2024 року, яке ухвалено суддею Сарат Н.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні,

УСТАНОВИВ:

В квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс`звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 07 травня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 4502817, відповідно до умов якого відповідачу перераховані кошти на картковий рахунок у розмірі 10 000 грн з встановленим строком користування на 30 днів. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на його мобільний номер телефону.

ТОВ «Мілоан» виконав свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином, у той же час відповідач порушила умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк.

13 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 07Т, відповідно до якого право грошової вимоги за Кредитним договором № 4502817 від 07 травня 2021 року, укладеного між ТОВ «ФК «Мілоан» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ДіджиФінанс».

Станом на 03 квітня 2024 року за Кредитним договором виникла заборгованість у загальному розмірі 41 257,20 грн, з яких 9 500 грн - заборгованість за тілом кредиту, 31 057,20 грн - сума заборгованості за відсотками, 700 грн - заборгованість за комісійними винагородами.. яку позивач просить стягнути з відповідача, стягнути судові витрати по справі в розмірі 2 422,40 та витрати на правову допомогу в розмірі 6 000 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 серпня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за Кредитним договором № 4502817 від 07 травня 2021 року в загальному розмірі 12 140 грн, з яких 9 500 грн - заборгованість за тілом кредиту; 2 640 грн - сума заборгованості за відсотками.

В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» судові витрати, з яких: сума судового збору 712 грн 80 коп, витрати на правничу допомогу 2 000 грн.

В апеляційній скарзі позивач ТОВ «Діджи Фінанс» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення цих позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до пункту 1.5.2. договору про споживчий кредит № 4502817 від 07 травня 2021 року пільгова кредитна ставка становить 0.88 %. Згідно з пунктом 1.3. договору про споживчий кредит № 4502817 від 07 травня 2021 року строк дії кредиту 30 (тридцять) днів з 07 травня 2021 року по 06 червня 2021 року. Пунктом 2.3.1.1. договору про споживчий кредит № 4502817 від 07 травня 2021 року передбачено граничний строк продовження кредитування на пільгових умовах (30 днів) за процентною ставкою 0.88 %.

Також у пункті 2.2.3. договору про споживчий кредит № 4502817 від 07 травня 2021 року зазначено, що проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена у пункті 1.6. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків коли за умовами визначена в пункті 1.5.2. процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного пункті 1.3., запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну ставку, встановлену в пункті 1.6. Договору. Якщо визначена в пункті 1.5.2. процентна ставка є нижчою від стандартної ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних умовах згідно пункту 2.3.1.2. продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно пункту 1.6. Договору.

Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Відповідно до пункту 1.6. договору про споживчий кредит № 4502817 від 07 травня 2021 року стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно з пунктом 2.3.1.2 договору про споживчий кредит № 4502817 від 07 травня 2021 року позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Зазначеним пунктом також передбачено, що користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Отже, на відміну від продовження (пролонгації) строку кредитування на пільгових умовах, продовження строку кредитування на стандартних (базових) умовах з процентною ставкою 5% не передбачало вчинення від позичальника певних дій, окрім як самого факту продовження користування кредитними коштами.

Зазначені обставини свідчать про те, що умовами договору про споживчий кредит № 4502817 від 07 травня 2021 року сторони передбачили порядок продовження строку договору, а також погодили умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованості за Кредитним договором № 4502817 від 07 травня 2021 року в загальному розмірі 12 140 грн, з яких 9 500 грн - заборгованість за тілом кредиту; 2 640 грн - сума заборгованості за відсотками, тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

Судом установлено та з матеріалів справи вбачається, що 07 травня 2021 року ОСОБА_1 використанням сервісу online-кредитування https://miloan.ua/ подана заявка на отримання кредиту № 4502817.

07 травня 2021 року на персональний мобільний номер телефону відповідача електронним повідомленням відправлено одноразовий ідентифікатор, що є аналогом ЕЦП (електронного цифрового підпису). Даний ідентифікатор введено ОСОБА_1 , тим самим підтверджено прийняття умов Кредитного Договору № 4502817 від 07 травня 2021 pоку, який також знаходиться у власному кабінеті Відповідача на сайті https://miloan.ua/.

Таким чином, ОСОБА_1 укладений Договір про надання споживчого кредиту № 4502817 від 07 травня 2021року, з ТОВ «Мілоан» та 07 травня 2021 року відповідачу перерахувалися кредитні кошти на картковий рахунок в сумі 10 000 грн, строком повернення до 06 червня 2021 року строком на 30 днів, зі сплатою 0,88 % на добу за користування кредитом. Сума відсотків за користування кредитом складає 2 640 грн.

Договір підписаний електронним підписом відповідача шляхом використання одноразового ідентифікатора, відправленого на номер телефону відповідача Дані кошти перераховані через платіжну систему, що має відповідні ліцензії НБУ, відповідає всім стандартам та вимогам платіжних систем, а також володіє доказами фактичного отримання ОСОБА_1 грошових коштів за транзакцією. Комісія за надання кредиту 700 грн. нараховується одноразово.

Отримання кредитних коштів відповідачем підтверджується платіжним дорученням № 45635027 від 07 травня 2021 року, яке суд визнає належним доказом отримання кредитних коштів. Доказів на спростування вказаного платіжного доручення, відповідач не надав.

Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплату нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших витрат.

13 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір факторингу № 07Т, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 4502817 від 07 травян 2021 року, укладеного між ТОВ «ФК «Мілоан» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс».

Згідно наданого розрахунку заборгованості, відповідач ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 20 лютого 2024 року виникла заборгованість, розмір якої становить 41 257,20 грн, з яких 9 500 грн - заборгованість за тілом кредиту, 31 057,20 грн - сума заборгованості за відсотками, 700 грн - заборгованість за комісійними винагородами.

Ухвалюючи рішення про відмову в стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками в розмірі 28 417,20 грн та 700 грн - заборгованість за комісійними винагородами суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів право нараховувати проценти на умовах договору поза межами строків правомірного користування кредиту. У задоволенні вимог про стягнення комісії слід відмовити на підставі ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки суду не було надано доказів надання будь-якої реальної послуги відповідачу. Крім того, видача кредиту є обов`язком, який передбачений укладеним між сторонами договором, та суду не доведено, яку саме послугу було надано відповідачу у межах отримання ним кредиту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правовідносини, які склались між сторонами по справі регулюються Законом України «Про електронну комерцію», главою 48 «Виконання зобов`язання» та главою 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з ч.2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до ч.4, ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно з ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до цього Закону, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно з ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як видно з кредитного договору № 4502817 від 07 травня 2021 року, сторони погодили, що кредитні кошти надаються ОСОБА_1 в сумі 10 000 грн на строк до 06 червня 2021 року з одноразовою сплатою комісії за надання кредиту в сумі 700 грн та відсотків за користування кредитом в сумі 2 640 грн. Орієнтовна вартість кредиту складає 13 340 грн. (а.с.9)

Із вказаного видно, що строк дії договору сплив 07 червня 2021 року.

За змістом статті 1048 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Згідно викладеного Великою Палатою у постанові від 28 беерзня 2018 року у справі № 444/9519/12 правового висновку, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач не довів право нараховувати проценти на умовах договору поза межами строків правомірного користування кредиту.

Також колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача комісії, оскільки суду не було надано доказів надання будь-якої реальної послуги відповідачу, що суперечить вимогам ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Доводи, викладені в апеляційні скарі були предметом дослідження судом першої інстанції та фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» - залишити без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 15 жовтня 2024 року.

Головуючий:

Судді: