Провадження № 2/127/4310/24
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 жовтня 2024 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Волошина С.В.,
за участі секретаря судового засідання Гондарук В.В.,
представника позивача ОСОБА_1 адвоката Семенюка І.В.,
розглянувши в підготовчому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Семенюка Івана Васильовича про забезпечення позову ОСОБА_1 до Директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Атлантик Авто» Кондратюка Юрія Олексійовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Терещенко Валентина Василівна, про визнання майнової поруки припиненою,
Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Семенюк І.В., звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Директора ТОВ «Торговий Дім «Атлантик Авто» ОСОБА_2 , ТОВ «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ», ТОВ «ОТП Факторинг Україна», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Терещенко В.В., про визнання майнової поруки припиненою в якому просить, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, визнати з 25.11.2012 поруку такою, що припинена, яка виникла на підставі договору іпотеки (майнової поруки) №PM-SMEB00/292/2008/1 від 18.07.2008, укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .
Заявник зазначає, що наразі приватним виконавцем вчиняються активні дії щодо примусового виконання виконавчого листа 127/8498/15, а саме проведення електронних торгів з метою реалізації предмета іпотеки (майнової поруки).
Представник позивача зазначає, що дані вимоги та дії приватного виконавця позбавляють позивача житла та земельної ділянки, що належать останньому на праві власності.
Представник позивача вказує на те, що необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування таких заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись судом про день, час та місце розгляду справи завчасно та належним чином.
Заслухавши представника позивача, дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення з наступних підстав.
За змістом ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав і законних інтересів інших учасників процесу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, судом на підставі представлених стороною позивача доказів та внесеного на розгляд суду предмета спору не встановлено обставин, які в розумінні закону могли би слугувати підставою для забезпечення позову у запропонований стороною позивача спосіб.
Згідно усталеної практики Верховного Суду, недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.08.2021 у справі № 908/309/21, від 04.11.2021 у справі № 907/416/21, від 24.06.2021 у справі № 310/9167/20, від 12.01.2023 у справі № 334/9179/21).
Верховний Суд звертає увагу на те, що при виконанні судових рішень слід керуватися інтересами стягувача, оскільки стягувач вправі очікувати від держави вчинення всіх дій, які б наближали його до виконання судового рішення. У цьому сенсі наявність невиконаного судового рішення не вселятиме стягувачеві надію, що Україна як держава робить усе, аби наблизити стягувача до бажаної ним законної мети виконання судового рішення як стадії реалізації права стягувача на справедливий суд у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 905/3773/14-908/5138/14).
Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейським судом з прав людини у справі Горнсбі проти Греції (рішення від 19.03.1997) зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.
У рішенні від 18.05.2004 Європейський суд з прав людини у справі Продан проти Молдови також наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній із сторін.
За таких обставин, вжиття заходів забезпечення позову про які прохає представник позивача фактично зупинить виконання судового рішення, що набрало законної сили, що безперечно порушить права стягувача у виконавчому провадженні №66138143.
Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходу забезпечення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд вважає, що подана заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 149-153, 259-261, 353- 354 ЦПК України, суд, -
В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Семенюка Івана Васильовича про забезпечення позову ОСОБА_1 до Директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Атлантик Авто» Кондратюка Юрія Олексійовича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРФІНСТАНДАРТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Терещенко Валентина Василівна, про визнання майнової поруки припиненою відмовити.
Оголосити перерву в судовому засіданні до 14 год. 00 хв. 21 листопада 2024 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 17.10.2024.

Суддя: