Номер провадження: 22-ц/813/2292/24
Справа № 504/423/23
Головуючий у першій інстанції Жовтан П.В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Громіка Р.Д., Дришлюка А.І.,

при секретарі судового засідання: Узун Н.Д.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

переглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 серпня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

07 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог вказував, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з травня 2020 року, а останнім часом спілкування складається з постійних сварок та дорікань. Як повідомив позивач ОСОБА_1 , у нього з відповідачкою ОСОБА_2 різні погляди на шлюбні відносини та різні інтереси, подальше спільне життя є неможливим, а тому позивач просив суд розірвати шлюб між сторонами.

Відповідачка ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції із заявою про надання строку на примирення, аргументуючи це тим, що вона кохає свого чоловіка та бажає зберегти сім`ю.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 05 квітня 2023 року клопотання відповідачки ОСОБА_2 задоволено частково, сторонам надано строк для примирення терміном три місяці.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 серпня 2023 року поновлено провадження у справі та призначено дату судового засідання.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце проведення якого був сповіщений своєчасно, належним чином, однак надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримував в повному обсязі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового засідання була сповіщена своєчасно, належним чином за адресою, зареєстрованою в установленому законом порядку, однак до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відзив від відповідачки не надходив.

01 серпня 2023 року рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 01 червня 2008 року Виконавчим комітетом Першотравневої сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис №15.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд скасувати рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 серпня 2024 року та надати строк 6 місяців для примирення подружжя.

Від ОСОБА_1 до Одеського апеляційного суду надійшов відзив в якому позивач повідомив суду, що вважає оскаржуване відповідачкою судове рішення законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню. Позивачем зазначено, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено з травня 2020 року, з цього часу в нього вже є інша родина в якій він проживає і на даний момент, а з відповідачкою у них різне розуміння та погляди на шлюбні відносини, різні інтереси. Також позивачем зазначено, що до відповідачки у нього немає почуття любові, а перебування у шлюбі з ОСОБА_2 , не відповідає його волі, подальше сімейне життя та примирення вважає неможливим.

В судове засідання, призначене на 03 жовтня 2024 року об 14 год 00 хв з`явився позивач ОСОБА_1 , відповідачка до суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням, наявним в матеріалах справи (а.с. 71).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що слід відмовити у задоволенні клопотання про надання строку на примирення та залишити апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступного.

Так, у поданому відповідачкою ОСОБА_2 клопотанні про надання строку на примирення зазначено, що вона, як дружина, кохає свого чоловіка та бажає зберегти сім`ю, крім того відповідачкою наголошено на її релігійних переконаннях про важливість родини, а тому ОСОБА_2 вважає за можливе під час наданого судом строку на примирення зберегти шлюбні відносини з позивачем.

Системний аналіз статті 51 Конституції України, статей 111, 112 СК України, статей 2, 240, пункту 4 частини першої статті 251 ЦПК України дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ.

Вирішуючи питання щодо надання строку для примирення подружжя слід звернути увагу на те, що закріплена у статті 111 СК України норма права є диспозитивною, тому суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін.

Апеляційний суд бере до уваги той факт, що із аналогічним клопотанням ОСОБА_2 вже зверталась до суду під час розгляду справи в суді першої інстанції і сторонам було надано строк три місяці для примирення, проте позиція позивача та його бажання розірвати шлюб з відповідачкою залишилось незмінним, про що він неодноразово наголошував у поданих заявах та у відзиві на апеляційну скаргу.

Виходячи із викладеного та беручи до уваги заперечення позивача щодо надання строку на примирення подружжю та зважаючи на той факт, що за час розгляду справи відповідачем не вживались заходи щодо примирення між подружжям, заява про надання строку на примирення є необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, вважає вказані висновки вірними з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 01 червня 2008 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 Виконавчим комітетом Першотравневої сільської ради Комінтернівського району Одеської області, зареєстровано шлюб, актовий запис №15, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, виданим повторно серії НОМЕР_1 .

Під час шлюбу у сторін народились троє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ).

В апеляційній скарзі апелянт наголошує на неприпустимості розірвання шлюбу з огляду на її релігійні переконання та те, що сім`я є найвищою цінністю. Апелянт вважає, що її чоловік - позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом під впливом іншої людини та заявлені вимоги не відповідають його волі, також зазначала, що не надавши довший строк на примирення судом першої інстанції було порушено її права, а через неповне дослідження обставин справи суд першої інстанції прийшов до передчасних висновків про наявність підстав для розірвання шлюбу.

Апеляційний суд вважає вказані доводи апеляційної скарги неспроможними так як вони не грунтуються на однобічному висвітленні ОСОБА_2 . відносин, які склались між сторонами та не містять обґрунтованих підстав порушень судом першої інстанції норм права.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Принцип добровільності шлюбу передбачає як право на шлюб, так і право на розірвання шлюбу, що усуває порушення прав людини та випадків можливої дискримінації.

Відповідно до частини першої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В процесі розгляду справи мають бути встановлені істотні обставини, що мають значення для справи: взаємини подружжя, підстави для звернення до суду з відповідними вимогами, особа позивача та відповідача, причини для розірвання шлюбу, можливість примирення, за результатами дослідження чого суд має з`ясувати чи буде збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечити інтересами подружжя.

За обставинами даної справи та як правильно було встановлено судом першої інстанції в процесі розгляду справи, вільна згода позивача на перебування в шлюбі відсутня. Як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції сторона позивача наполягала на задоволенні позову про розірвання шлюбу та категорично заперечувала можливість примирення сторін.

Крім іншого, як доказ відсутності наміру щодо примирення позивачем було повідомлено про створення нової сім`ї.

Пленум Верховного суду України в п. 10 постанови від 21.12.2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснив, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

За обставинами даної справи позивач наполягав на розірванні шлюбу та при цьому наводив відповідні обґрунтування неможливості збереження шлюбу та підтримував своє бажання розірвати шлюб. Відповідачка не погоджувалась із таким обґрунтуванням причини розірвання шлюбу. Враховуючи те, що сторона позивача категорично заперечувала проти збереження шлюбу, в тому числі, після спливу тривалого часу з моменту винесення судом першої інстанції рішення про розірвання шлюбу, в позивача позиція не змінилася та оскільки примушування до збереження шлюбних відносин заборонено законодавством та розцінюється як порушенням права дружини/чоловіка на особисту свободу та недоторканність, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних суду першої інстанції, апеляційний суду на підставі ст. 375 ЦПК України, відхиляючи апеляційну скаргу, залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про надання подружжю строку на примирення - відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 01 серпня 2023 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено: 14 жовтня 2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

А.І. Дришлюк