П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 вересня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Кожух О.А., Собослоя Г.Г.

з участю секретаря судових засідань: Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Моторно (транспортного) страхового бюро України на заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 травня 2023 року у складі судді Малюка В.М.) за позовом ОСОБА_1 до Моторно (транспортного) страхового бюро України та ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) та громадянина Індії ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ужгород Еміл Шибу Олаккенгіл, керуючи транспортним засобом марки «HYUNDAI Coup», реєстр. н/з Великобританії НОМЕР_1 , порушив правила дорожнього руху та допустив зіткнення з належним позивачеві транспортним засобом «SKODA Kamiq», реєстр. н/з НОМЕР_2 , під його керуванням. Внаслідок даної ДТП транспортний засіб позивача зазнав механічних пошкоджень, а позивач отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Вина ОСОБА_3 у вчиненні ДТП, а відтак і у заподіянні шкоди підтверджена матеріалами кримінального провадження, відкритому за фактом цієї ДТП. Розмір заподіяної майнової і моральної шкоди підтверджено належними доказами. Позивач звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування за завдану йому шкоду з вини водія-нерезидента. Однак МТСБУ відмовило у здійсненні такої виплати.

За вказаних обставин позивач ОСОБА_1 просив: стягнути з МТСБУ на свою користь - 130 000,00 грн. страхового відшкодування за майнову шкоду, завдану пошкодженням у дорожньо-транспортній пригоді належного йому транспортного засобу, 8 000,00 грн. у відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням, 4 290,00 грн. у відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності та 614,50 грн. у відшкодування моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_3 на свою користь - 35 063,77 грн. у відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням у дорожньо-транспортній пригоді належного йому транспортного засобу та 199385,50 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 травня 2023 року позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з Моторно (транспортного) страхового бюро України (02002, м. Київ, Русанівський бульвар, 8, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ), в якості страхового відшкодування шкоди завданої пошкодженням транспортного засобу, суму в розмірі 130 000, 00 грн.

Стягнуто з громадянина ОСОБА_4 (13.08.1995. АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ), в якості відшкодування майнової шкоди завданої пошкодженням транспортного засобу, суму в розмірі 35063,77 грн. та 35 000, 00 грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03 липня 2023 року заяву Моторно (транспортне) страхового бюро України про перегляд заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду від 18 травня 2023 року - залишено без задоволення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 липня 2023 року головуючим суддею було визначено суддю Куштана Б.П.

На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 26 березня 2024 року суддю ОСОБА_5 звільнено з посади судді Закарпатського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 квітня 2024 року визначено для розгляду колегію суддів у складі: головуючого (судді-доповідача) Джуги С.Д., суддів Кожух О.А., Фазикош Г.В.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 11 квітня 2024 року колегією суддів у складі головуючого (судді-доповідача) Джуги С.Д., суддів Кожух О.А., Фазикош Г.В. цивільну справу №308/10941/22 прийнято до свого провадження та призначено справу до розгляду.

Не погодившись із заочним рішенням, Моторно (транспортне) страхового бюро України подало апеляційну скаргу, в якій просить дане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у заявленому позові відмовити, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було враховано норми спеціального законодавства, а також не спростовано факту ненадання представнику МТСБУ на огляд пошкодженого транспортного засобу, що позбавило МТСБУ можливості розслідування страхового випадку для визначення розміру шкоди у спосіб передбачений ст. 34 Закону №1961-IV.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Гончаров В.В. подав до апеляційного суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності позивача та його представника.

Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши і дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних мотивів.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 10 серпня 2021 року, біля 07 год. 28 хв. на вул. Собранецька в м. Ужгород сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу «HYUNDAI Coup», реєстр. н/з Великобританії GE02WBG, під керуванням громадянин Індії ОСОБА_3 , та транспортного засобу «SKODA Kamiq», реєстр. н/з НОМЕР_2 , під керуванням позивача.

За фактом цієї ДТП до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001108 внесені відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та розпочато досудове розслідування у відповідному кримінальному провадженні (а.с.9, Т.1).

За результатами такого розслідування і на підставі зібраних доказів, 19 листопада 2021 року ОСОБА_3 заочно повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України (а.с.13, Т.1).

23 грудня 2021 року дане досудове розслідування зупинено у зв`язку переховуванням підозрюваного ОСОБА_3 від слідства та самого підозрюваного оголошено у розшук (а.с.15, Т.1).

У свою чергу, позивач 16 травня 2022 року звернувся до МТСБУ з заявою про виплату йому страхового відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням належного йому транспортного засобу «SKODA Kamiq», реєстр. н/з НОМЕР_2 , з вини водія-нерезидента ОСОБА_3 у розмірі 220217,12 грн (а.с.44, Т.1).

У відповідь на цю заяву МТСБУ листом від 01 липня 2022 року повідомило про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі підпункту 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону у зв`язку з невиконанням позивачем передбаченого пунктом 33.3 ст.33 Закону обов`язку по зберіганню пошкодженого транспортного засобу у такому стані, у якому він знаходився після ДТП, та по забезпеченню представнику МТСБУ можливості провести огляд цього транспортного засобу.

Відповідно до вимог статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону України №1961-IV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з вимогами пункту 22.1. статті 22 Закону України №1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пунктом 39.2 статті 39 Закону передбачено, що одним з основними завдань МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (підпункт 39.2.1).

Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) є гарантом відшкодування шкоди на території України, заподіяної водіями - нерезидентами, на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за інших обставин, визначених чинним законодавством про цивільно-правову відповідальність (ст. 40 п. 40.1. Закону N 1961-IV, п. 1.4. Статуту МТСБУ, затвердженого Протоколом Загальних зборів членів МТСБУ від 24.01.2005 №18, погодженого розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 01.02.2005 №3470).

Таким чином, як вірно встановлено судом першої інстанції, МТСБУ є відповідальним за завдану позивачу шкоду з вини водія-нерезидента (громадянина Індії) ОСОБА_3 .

Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, апелянт як у суді першої, так і апеляційної інстанцій посилається на те, що позивачем не було надано пошкоджений транспортний засіб для огляду представником МТСБУ, що позбавило апелянта можливості розслідування страхового випадку для визначення розміру шкоди у спосіб передбачений ст. 34 Закону №1961-IV.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-ІV підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №465/4621/16-к (провадження №13-24кс19) зроблено висновок, що: «у підпункті 37.1.3 пункту 37.1. статті 37 вищезазначеного Закону передбачено іншу підставу для відмови у відшкодуванні невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на його отримання, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди. Таким чином, у зазначеній нормі втілено загальний принцип недопустимості формального підходу до вирішення питання про здійснення або нездійснення компенсації і надання пріоритету зовнішній формі юридично значущих дій або бездіяльності над їх змістом і наслідками. Адже підставою для відмови у відшкодуванні визнаються не будь-які порушення регламентованої цим законом процедури, а лише ті, що призвели до неможливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру».

У постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі №758/2874/16-ц (провадження № 61-29462св18) зазначено, що доводи касаційної скарги про те, що позивач не зберегла пошкоджений транспортний засіб у такому стані, в якому він знаходився після ДТП, що позбавило страхову компанію можливості встановити факт ДТП, причини та обставини її настання та розмір заподіяної шкоди, є необґрунтованими. Факт настання страхового випадку сторонами не спростовується і підтверджується копією адміністративного матеріалу, складеного щодо винуватця ДТП, та постановою суду про притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Особа, яка має право на отримання страхового відшкодування, скерувала на адресу страхової компанії заяву про виплату такого відшкодування та пояснення, в яких повідомила про настання ДТП, про відновлення нею пошкодженого автомобіля, розмір завданої шкоди, надавши на підтвердження цих обставин необхідні документи. Під час розгляду справи страхова компанія не скористалася своїм правом заявити клопотання про призначення додаткової автотоварознавчої експертизи. За таких обставин суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для покладення на страховика обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування та витрат за проведення експертизи.

Встановивши, що факт настання страхового випадку сторонами не спростовується, належний позивачеві транспортний засіб при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001108 одразу після ДТП був оглянутий слідчим під час проведення огляду місця події, а згодом і експертом-автотехніком, про що складені відповідні протоколи і експертний висновок, згідно якого причиною настання ДТП є невідповідність дій водія-нерезидента (громадянина Індії) ОСОБА_3 вимогам Правил дорожнього руху України, розмір завданої ОСОБА_1 шкоди внаслідок пошкодження транспортного засобу, визначений у звіті оцінювача ПП ОСОБА_6 від 09.04.2022 №27/22, оригінал якого позивач додав до адресованої МТСБУ заяви про сплату регламентної виплати, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність у МТСБУ правових підстав для відмови у виплаті позивачеві страхового відшкодування.

Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі №756/3004/18 (провадження №61-12049св20).

Станом на дату ДТП розмір страхової суми за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становив 130 000,00 грн. на підставі Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09.07.2010 №566 (в редакції Розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09.04.2019 №538).

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції вірно встановив обов`язок МТСБУ сплатити позивачеві регламентну виплату у розмірі 130 000,00 грн. у відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням у ДТП належного потерпілому транспортного засобу.

Разом з тим, позивачем у позовній заяві визначено, що загальний розмір завданої йому шкоди становить 165063,77 грн., яка складається із вартості матеріального збитку, завданого пошкодженням у ДТП належного позивачу транспортного засобу (відповідно до звіту оцінювача ПП ОСОБА_6 від 09.04.2022 №27/22), у розмірі 162063,77 грн. та 3000 грн., сплачених за проведення автотоварознавчого дослідження від 09.04.2022 №27/22.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Таким чином, суд першої інстанції, врахувавши вищенаведені положення, дійшов правильного висновку про стягнення з ОСОБА_3 , як з особи, винної у заподіянні майнової шкоди потерпілому, різниці між загальним розміром майнової шкоди і страховим відшкодуванням у сумі 35063,77 грн.

Крім того, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку згідно зі статтями 76, 79, 80, 81 ЦПК України, правильно встановив обставини справи та відмовив у задоволенні вимог позивача про відшкодування шкоди, пов`язаної з його лікуванням і з тимчасовою втратою ним працездатності.

Статями 23, 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї, і відшкодовується особою, яка її завдала неправомірними діями.

Статтею 26-1 Закону № 1961-ІV встановлено, що МТСБУ відшкодовує потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральну шкоду у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Таким чином, оскільки заявлені позивачем вимоги про стягнення з МТСБУ страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, не підлягають до задоволення, відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що завдана позивачу моральна шкода підлягає стягненню лише з ОСОБА_3 .

Розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням усіх обставин справи й доведеності позову.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач зазначав, що завдав великих фізичних страждань від нестерпного болю, викликаного отриманими внаслідок ДТП тілесними ушкодженнями, а саме переломом лівої ключиці. Вказував, що наслідки перелому лівої ключиці не дозволяють йому повноцінно здійснювати професійну діяльність, як це було до ДТП, що викликало у нього значні душевні страждання, пов`язані з відчуттям певної професійної обмеженості.

Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

При вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керувався, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Матеріалами кримінального провадження №0001108 (повідомленням ОСОБА_3 про підозру від 19.11.2021 і висновком судово-медичної експертизи від 14.08.2021 №281) стверджується, що внаслідок ДТП позивачеві завдано тілесні ушкодження у вигляді перелому тіла лівої ключиці, які є тілесними ушкодженнями середньої тяжкості.

Суд першої інстанції, враховуючи характер таких тілесних ушкоджень і зумовлені ними фізичні страждання позивача, у мотивувальній частині визначив, що сума у розмірі 30000 грн. є достатньою і домірною для компенсації завданої позивачеві моральної шкоди, натомість у резолютивній частині рішення зазначив, що стягненню із ОСОБА_3 підлягає моральна шкода у розмірі 35000 грн.

Враховуючи факт завдання позивачу середніх тілесних ушкоджень, характер та обсяг душевних страждань позивача, та тривалість завданої позивачу моральної шкоди, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що сума у розмірі 30000 грн. є достатньою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, врахувавши вимоги розумності та справедливості, і підстав для збільшення такої суми колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 1 п. 1,4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права.

Виходячи з наведеного рішення суду першої інстанції в частині визначеного розміру відшкодування моральної шкоди підлягає зміні із 35000 грн. до 30000 грн.

Керуючись статями 374,376,382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Моторно (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.

Резолютивну частину заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 травня 2023 року в частині стягнення з громадянина Індії ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 ) в якості відшкодування моральної шкоди змінити з 35000 грн. на 30000 грн.

В решті заочне рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 14 жовтня 2024 року.

Головуючий :

Судді: