справа № 388/1367/24
провадження № 2/388/398/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2024м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Степанов С.В.

при секретарі - Лященко Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи, які заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з цим позовом та просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 18.12.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрований у реєстрі за № 114546 про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальні «Дебт Форс» заборгованості в сумі 20547,20 гривень.

У квітні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач) отримав в за стосунку Дія повідомлення про винесення Долинським районним судом ухвали по справі № 388/376/24 від 15.04.2024 про заміну стягувача у виконавчому провадженні, яке перебуває на примусовому виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В. та за яким нібито боржником виступає сам позивач. Так як позивачу взагалі було не відомо про існування відкритих відносно нього виконавчих проваджень, він через свого представника, звернувся до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малкової М.В., яка письмово повідомила, що на примусовому виконанні дійсно перебуває виконавчий напис, вчинений 18 грудня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., зареєстрований в реєстрі за № 114546, про стягнення з позивача на користь ТОВ «Дебт Форс» ( який є правонаступником ТОВ «Вердикт Капітал») заборгованості у розмірі 20547,20 грн. (ВП № 64092936).

Разом з відповіддю приватного виконавця позивачем отримано наступні матеріали виконавчого провадження № 64092936: копію оскаржуваного виконавчого напису та копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.01.2021. Шляхом ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 64092936 в системі АСВП (посилання https://asvpweb.miniustgov.ua/) 01.07.2024 представником позивача отримано копії документів виконавчого провадження, зокрема, копію заяви відповідача про примусове виконання від 24.12.2020, копію постанови про заміну сторони виконавчого провадження від 21.05.2024, копію кредитного договору № 835/4883ES5USIP від 17.09.2013.

Варто звернути увагу суду, що строк дії кредитного договору № 835/4883ES5US1P від 17.09.2013 до 17.09.2016.

Позивач вважає, що спірний вказаний вище виконавчий напис вчинений з порушенням

вимог чинного законодавства України, а тому підлягає визнанню недійсним з наступних підстав.

Приблизно у 2013 році позивач дійсно укладав кредитний договір з «Платинум Банк», але точної дати він не пам`ятає, і ним тривалий час сплачувалися щомісячні платежі відповідно до укладеного кредитного договору, до повного погашення заборгованості. Термін дії договору складав три роки і мав закінчитися в кінці 2016 року. Так як пройшло багато років квитанції у позивача не збереглися.

Варто відмітити, що будь-яких кредитних договорів чи додаткових угод стосовно пролонгації кредитних договорів між позивачем та ПАТ «Платинум Банк» не укладалося. У ТОВ «Вердикт Капітал» позивач жодних кредитів не отримував, а також не отримував повідомлень, щодо відступлення на їхню користь права вимоги від ПАТ «Платинум Банк» .

Так як, відповідачем не додано до оскаржуваного виконавчого напису копію Договору

відступлення прав вимоги за кредитними договорами 147 від 22.08.2018, згідно якого право вимоги відступлено ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЖЕНЕВА», ідентифікаційний код юридичної особи 40888017, правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору відступлення права вимоги за кредитними договорами № 03/11-01-П від 03.11.2020 є ТОВ «Вердикт Капітал» ідентифікаційний код юридичної особи 36799749, позивач вважає, що взагалі не зрозуміло на якій підставі приватним нотаріусом вчинено оскаржуваний виконавчий напис.

Даний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки сума заборгованості не є безспірною.

Заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, до суду надали заяву про проведення судового засідання за відсутності сторони позивача, за наявними у справі матеріалами.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся.

Третя особа, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. до суду не з`явився, повідомлений належним чином.

Третя особа, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова М.В. в судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив, з якого слідує, що позовні вимоги не визнає, просить відмовити позивачу у задоволені позовних вимог, клопотання про зменшення витрат на правову допомогу та клопотання про поновлення строку на подання відзиву.

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

У випадках, коли відповідач не отримує вчасно ухвалу про відкриття провадження по різним причинам, або, отримавши її та не маючи правових знань - не має змоги написати відзив і починаючи пошук правової допомоги втрачає час на написання відзиву, що встановлений судом, можна спробувати поновити пропущений строк шляхом подання клопотання із проханням продовжити встановлений судом строк для подання відзиву та із зазначенням причин неможливості його подання у встановлені строки.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ТОВ «Дебт Форс» має зареєстрований Електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС де отримав копію ухвали про відкриття провадження та прикріплені до нього файли 12 липня 2024 року.

В паперовому вигляді отримали копію ухвали про відкриття провадження та позовну заяву з додатками 19 серпня 2024 року.

З урахуванням вищевикладеного відповідач мав достатньо часу для подачі відзиву, в зв`язку з чим відсутні підстави для поновлення строку на подання відзиву.

Дослідивши докази у справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень цивільного процесуального законодавства, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на таке.

Так, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками справи, судом встановлено такі обставини.

Відповідно до змісту оспорюваного виконавчого напису, позивач ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором № 835/4883ЕS5USIP від 17.09.2013 року укладеним з ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення Прав вимог за кредитним договором 147 від 22 березня 2018 є ТОВ «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення Прав вимог за кредитним договором № 03/11-01-П від 03 листопада 2020 є ТОВ «Вердикт Капітал», заборгованість

за кредитним договором № 835/4883ES5USIP від 17.09.2013.

18.12.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у сумі 20547,20грн., зареєстрований у реєстрі за № 114546. Стягнення заборгованості проводиться за період з 03.11.2020 року по 11.12.2020 року.

Зазначений виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. виконавче провадження № 64092936. 12.01.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 64092936) на підставі виконавчого напису № 114546 виданого 18.12.2020 року.

Таким чином, у даній справі перевірці підлягають підстави та умови вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України.

Таким актом, зокрема, є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п. 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік).

26.11.2014 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, у частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «КБ «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017.

Тобто, на час вчинення оспорюваного виконавчого напису, діяла та наразі діє редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, без урахування змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662.

Зазначений висновок суду у повній мірі узгоджується з висновком викладеним у Постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц.

Крім того, слід відзначити, що згідно з положеннями п. 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту.

Отже, п. 1 Переліку, у чинній редакції, передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого п. 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (п.п. 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

З тексту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що нотаріус при його вчиненні керувався статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку.

Таким чином, вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком і мали слугувати підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

При цьому, з огляду на наведене, вбачається, що нотаріус у день вчинення спірного виконавчого напису 18.12.2020 року керувався пунктом Переліку, який був нечинним, та на підставі нечинного нормативного акту дійшов помилкового висновку про існування безспірності заборгованості позивача перед банком на підставі лише документів передбачених пунктом 2 Переліку.

Отже, при вчиненні нотаріусом оспорюваного виконавчого напису нотаріусом не було взято до уваги, що кредитний договір № 835/4883ES5USIP від 17.09.2013 року укладено у простій письмовій формі та нотаріально не посвідчено, що також вбачається із змісту самого виконавчого напису та на підтвердження зворотного відповідачем докази суду не надавались.

Таким чином, наявні у нотаріуса документи, на час вчинення ним виконавчого напису, не свідчили про безспірність заборгованості за кредитним договором.

За змістом ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України).

У цій справі судом установлено, про що вище зазначалось, що зобов`язання зі сплати кредиту повинно здійснюватися протягом одного року (364/365 календарних днів). Аналізуючи зміст кредитного договору та додані до нього матеріали, можливо дійти висновку, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису сплинув загальний строк позовної давності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 2 липня 2019 року (справа № 916/3006/17) зазначила, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений ст. 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах, тобто цей строк підлягає застосуванню й у відносинах між юридичними особами. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку.

На підставі викладеного, суд констатує, що на час вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріус керувався нечинним правовим актом та вчинив зазначений виконавчий напис без наявності обов`язкового документа на обґрунтування стягнення, - на підставі чого суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованою та доведеною, а тому така вимога підлягає задоволенню і таке рішення суду у повній мірі відповідає завданню цивільного судочинства, зокрема, щодо справедливого вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених прав фізичної особи.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесений судовий збір.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП- НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) до товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» (, адреса: 02121, м. Київ, Харківське шосе, буд.201/203, офіс 602), треті особи, які заявляють самостійних вимог: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 18 грудня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем, зареєстрований в реєстрі за № 114546, про стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Капітал», правонаступником якого є ТОВ «Дебт Форс» заборгованості у розмірі 20547 (двадцять тисяч п`ятсот сорок сім) гривень 20 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на користь ОСОБА_1 понесений судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено у порядку, передбаченому ст. 354 ЦПК України, безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.В. Степанов