Справа № 604/364/24
Провадження № 2/604/182/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання Ілик Г.М.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), Скориківської територіальної громади, в особі Скориківської сільської ради (юридична адреса: вул. Богдана Хмельницького, 1б, с. Скорики, Тернопільський район, Тернопільська область) про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Драус О.О., що здійснює представництво інтересів на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги №1072382 від 13 березня 2024 року, звернулася до суду з позовом до Скориківської територіальної громади, в особі Скориківської сільської ради, в порядку загального позовного провадження, з дотриманням вимог про підсудність, про визнання права власності на земельну ділянку площею 1,82 га, що розташована на території Пальчинської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, що складається із двох земельних ділянок: площею 1,63 га, кадастровий номер - :01:001:0295, та 0,19 га, кадастровий номер :01:001:0639, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обгрунтування заявлених вимог представник позивача зазначає, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилося спадкове майно, серед якого земельна ділянка площею 1,82 га, яка розташована на території Пальчинської сільської ради та яка складається із двох земельних ділянок, а саме: земельної ділянки площею 0,19 га із кадастровим номером :01:001:0639, та земельної ділянки площею 1,63 га із кадастровим номером :01:001:0295. На вказану земельну ділянку ОСОБА_3 06 грудня 2000 року склала заповіт на ім`я ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не встигнувши оформити свої спадкові права на вказане майно. Дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_2 , від прийняття спадщини після смерті чоловіка відмовилася в користь доньки - ОСОБА_1 . Остання в свою чергу, є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 . Однак, коли вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із невідповідністю поданого правовстановлюючого документа на спадкове майно документу, зазначеному у заповіті.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 18 березня 2024 року відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Підволочиського районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2024 року закрито підготовче провадження у цій справі та справу призначено до судового розгляду.

Позивач у судове засідання не з`явилася, адвокат Драус О.О. подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без їх участі, позовні вимоги підтримують та просять задоволити.

Представник відповідача Скориківської територіальної громади Тернопільської області у підготовче судове засідання не з`явився, однак подали до суду заяву, згідно з якою просять справу розглянути без їх участі/

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату та час його проведення була належним чином повідомлена, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі письмових заяв усіх сторін по справі, в зв`язку з відсутністю заперечень відповідача щодо позову, суд вважає за можливе прийняти рішення на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, в порядку, передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Медин, що вбачається із копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 17 грудня 2009 року Підволочиським РВ УМВС України в Тернопільській області. Відповідно до копії картки фізичної особи-платника податків їй присвоєно ідентифікаційний номер НОМЕР_3 .

Відповідно до копії витягу із реєстру територіальної громади ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 .

Згідно із копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 14 жовтня 1989 року, батьками ОСОБА_5 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , записані ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Актовий запис №10.

Із копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , виданого 16 травня 2009 року, вбачається, що 16 травня 2009 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уклали шлюб. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_7 ». Актовий запис №1.

06 грудня 2000 року ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений секретарем Пальчинської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області, зареєстрований у реєстрі за №58. У вказаному заповіті остання зробила заповітне розпорядження, згідно якого свій сертифікат на право власності на земельну частку (пай) серії ТР №0093597, заповіла ОСОБА_4 .

Із державного акта на право приватної власності на землю виданого громадянину України серії Р2 №712467 вбачається, що ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, площею 1,82 га, яка розташована на території Пальчинської сільської ради та яка складається із двох земельних ділянок, а саме: земельної ділянки площею 0,19 га із кадастровим номером 01:001:0639, та земельної ділянки площею 1,63 га із кадастровим номером 01:001:0295.

Як вбачається із інформації виданої на адвокатський запит Головним управлінням Держгеокадастру у Тернопільській області від 06 лютого 2024 року, згідно із відомостями сектору №1 відділу №1 Управління надання адміністративних послуг Головного управління держгеокадастру у Тернопільській області, ОСОБА_3 набула право на земельну частку (пай) площею 2,57 умовних кадастрових гектарах із земель колективної власності КСГП «Правда». Згідно із рішенням Підволочиської районної державної адміністрації від 10 лютого 1997 року №48 їй було видано сертифікат на право власності на земельну частку (пай) серії ТР №0093597. В подальшому, на підставі рішення Пальчинської сільської ради народних депутатів від 13 січня 2002 року, взамін вказаного сертифіката ОСОБА_3 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії Р2 №712467.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 17 серпня 2011 року Пальчинською сільською радою Підволочсиького району Тернопільської області.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , виданого 23 січня 2012 року Воробіївською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області, не встигши прийняти спадщину після смерті ОСОБА_3 , що вбачається зі спадкової справи №40/2012, заведеної після смерті ОСОБА_3 .

Як вбачається із наданої на запит копії спадкової справи №41/2012, заведеної після смерті ОСОБА_4 , єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після його смерті є донька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки на день смерті вона проживала разом із ОСОБА_4 .

Дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_2 від прийняття спадщини після смерті чоловіка відмовилася на користь доньки - ОСОБА_8 . Вказане вбачається із копії заяви від 21 березня 2012 року, яка міститься у матеріалах спадкової справи.

13 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 1,82 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Пальчинської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, їй було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30 січня 2024 року №16/02-31. Така відмова мотивована тим, що в якості правовстановлюючого документа нотаріусу наданий державний акт на право приватної власності на землю серії Р2 №412467, виданий Пальчинською сільською радою 25 листопада 2002 року, згідно із яким ОСОБА_3 є власником земельної ділянки. Разом із цим, заповіт №58 від 06 грудня 2000 року складений на право на земельну частку (пай), належну спадкодавцеві на підставі сертифіката серії ТР №0093597. Відтак, у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку із невідповідністю поданого правовстановлюючого документа на спадкове майно, документу, що зазначений у заповіті.

Згідно із копією витягу з Поземельної книги про земельну ділянку від 17 липня 2012 року №711, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки із кадастровим номером :01:001:0295, загальною площею 1,6314 га, яка розташована на території Пальчинської сільської ради, Підволочиського району, Тернопільської області.

Крім того, відповідно до копії витягу з Поземельної книги про земельну ділянку від 17 липня 2012 року №712, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки із кадастровим номером :01:001:0639, загальною площею 0,1896 га, яка розташована на території Пальчинської сільської ради, Підволочиського району, Тернопільської області.

Таким чином, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилося спадкове майно, серед якого земельна ділянка площею 1,82 га, яка розташована на території Пальчинської сільської ради та яка складається із двох земельних ділянок, а саме: земельної ділянки площею 0,19 га із кадастровим номером :01:001:0639, та земельної ділянки площею 1,63 га із кадастровим номером :01:001:0295. На вказану земельну ділянку ОСОБА_3 06 грудня 2000 року склала заповіт на ім`я ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , не встигнувши оформити свої спадкові права на вказане майно. Дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_2 , від прийняття спадщини після смерті чоловіка відмовилася в користь доньки - ОСОБА_1 . Остання в свою чергу, є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , а відтак, вона має право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 в порядку спадкової трансмісії після смерті батька - ОСОБА_4 . Однак, коли вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа садкодавця на спадкове майно.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник майна як це передбачає ст. 392 ЦК України може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів ч. 1 ст. 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

При цьому, відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV рішення суду, що набрало законної сили є однією з підстав для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення.

Зважаючи на викладене та враховуючи, що позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на належне спадкодавцю майно, тому позивач змушений звертатися в суд за захистом своїх невизнаних прав.

Таким чином, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки зазначені позивачем обставини унеможливлюють іншим способом захистити її права та інтереси, тому слід визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 1,82 га, що розташована на території Пальчинської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, що складається із двох земельних ділянок: площею 1,63 га, кадастровий номер - :01:001:0295, та 0,19 га, кадастровий номер :01:001:0639, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 та в порядку спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_4 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 7, 9, 10, 77, 79, 80, 89, 223, 211, 247, 263, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 328, 346, 392, 1218, 1223, 1268 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), Скориківської територіальної громади, в особі Скориківської сільської ради (юридична адреса: вул. Богдана Хмельницького, 1б, с. Скорики, Тернопільський район, Тернопільська область) про визнання права власності на спадкове майно - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на земельну ділянку площею 1,82 га, що розташована на території Пальчинської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області, що складається із двох земельних ділянок: площею 1,63 га, кадастровий номер - :01:001:0295, та 0,19 га, кадастровий номер :01:001:0639, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням спадкової трансмісії після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сидорак Г.Б.