Провадження №: 6/336/755/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Звєздової Н.С.,

при секретарі судового засідання Іванченко О.С.,

розглянув заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката судового наказу,-

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просила «видати дублікат судового наказу №336/3554/222 від 10.08.2022». Заяву обґрунтовує тим, що оригінал вказаного судового наказу було втрачено при пересилці від органу виконавчої служби. Як доказ вказаного надала Повідомлення від 25.08.2024 державного виконавця Шевченківського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та журнал реєстрації вихідної кореспонденції.

Сторони в судове засідання не викликалися, їх неявка не є перешкодою для розгляду справи по суті.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п.17.4 ч.1 розділу ХІІІ ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Судом встановлено, що судовим наказом Шевченківського районного суду м. Запоріжжя у справі № 336/3554/22 (провадження №2-н/336/272/2022) задоволено заяву ОСОБА_1 та з ОСОБА_2 стягнуто на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходів) щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 01 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Також, вказаним наказом з ОСОБА_2 в дохід держави стягнуто судовий збір в сумі 248 (двісті сорок вісім) гривень 10 копійок.

11.08.2022 копія судового наказу разом з заявою та додатками до неї, була направлена на адресу реєстрації боржника.

22.08.2022 за заявою ОСОБА_1 було видано оригінал вказаного судового наказу, який в подальшому було звернуто до примусового виконання до Шевченківського ВДВС у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Повідомленням б/н від 25.08.2022 державний виконавець повернув заявниці оригінал вказаного судового наказу з підстав відмови у відкритті виконавчого провадження (виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання).

Те, що оригінал судового наказу було повернуто стягувану також підтверджується долученою за матеріалів справи копією Журналу реєстрації вихідної кореспонденції.

З повень ОСОБА_1 , вказаний оригінал судового наказу вона поштою не отримувала, а відтак його було втрачено, у зв`язку з чим, вона вимушена була звернутись з відповідною заявою до суду.

Відповідно до ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Згідно з мотивувальною частиною рішення Конституційного Суду України № 16-рп/2009 від 30.06.2009 виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

У рішенні Європейського суду з прав людини від 05.07.2012 у справі «Глоба проти України» зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції, inter alia, захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду у справі «Агрокомплекс проти України» від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у значенні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції.

Суд встановив, що судовий наказ Шевченківського районного суду м. Запоріжжя по справі №336/3554/22 від 10.08.2022 було втрачено, про що свідчить його відсутність у стягувача та відсутність доказів про його отримання стягувачем після повернення державним виконавцем.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що заяву необхідно задовольнити та видати дублікат вказаного судового наказу..

Керуючись ст.260, п.17.4 ч.1 розділу ХІІІ ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву задовольнити.

Видати ОСОБА_1 дублікат судового наказу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя №336/3554/22 (провадження №2-н/336/272/2022).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя або безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Н.С. Звєздова