Справа № 307/3171/23
Провадження № 2/307/620/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого - судді Чопик В.В., при секретарі Томишинець А.В., за участю предстника позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

АТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Своїх вимоги обґрунтовує тим, що у відповідності до кредитного договору № МКТWGA0 від 10.04.2008 року, АТ КБ « Приватбанк » зобов`язався надати кредит у розмірі 88250 доларів США на термін до 09.04.2026 року, а відповідач ОСОБА_3 зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надати банку грошові кошти ( щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками , комісією, а також іншими витратами згідно кредитного договору.

Згідно кредитного договору у випадку порушення зобов`язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Позивач зобов`язання за даним кредитним договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору, а відповідач свої зобов`язання не виконав.

Так, відповідно до рішення Тячівського районного суду від 18.06.2009 року у цивільні справі №2-904/09 за позовом ЗАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на майно та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ЗАТ КБ Приват Банк про розірвання кредитного договору, позовні вимоги ЗАТ КБ ПриватБанк задоволено, звернуто стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку через прилюдні торги в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором МКТWGA0 від 10.04.2008 року, також даним судовим рішенням задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 - розірвано кредитний договір МКТWGA0 від 10.04.2008 року, укладений між ЗАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_3 .

В результаті цього, позивач зменшив позовні вимоги та вважає, що за відповідачем існує заборгованість за вказаним кредитним договором, яка виникла до його розірвання, в сумі 79091,30 доларі США, що складає еквівалент 603490,35 грн.( загальний залишок заборгованості за наданим кредитом), 72977,33 дол. США , що складає еквівалент 556 838,92 грн., в т.ч. залишок простроченої заборгованості за наданим кредитом 1146,58 дол. США, що складає еквівалент 8748,75 грн.

Загальний залишок заборгованості за процентами 5237,62 дол. США, що складає еквівалент 39964 грн., в т.ч. залишок заборгованості за простроченими процентами 4720,29 дол. США , що складає еквівалент 36017,23 грн.

Заборгованість з комісії 172,98 дол. США, що складає еквівалент 1319,89 грн., в т.ч. заборгованість за простроченою комісією 172,98 дол. США, що складає еквівалент 1319,89 дол. США. Погашено пені в т.ч. списано 0.00 дол. САШ. Загальна сума нарахованої пені 703.37 дол. США, що складає еквівалент 5366,92 грн.

При цьому, позивач звертає увагу суду на те, що у відповідності до ч.2 ст.563 ЦК України, розірвання кредитного договору припиняє його дію на майбутнє, але не впливає на факт укладення та дії цього договору включно до моменту його розірвання.

Тому позивач просить стягнути з відповідача зменшену суму заборгованості в розмірі 79091,30 дол. США, що еквівалентно 603490,35 грн.

В судовому засіданні представник позивача зменшені позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. При цьому зазначає, що строки позовної давності не пропущено, оскільки були перервані рішеннями судів у справах №71/9847/2012-ц (час звернення до суду 26.10.2012) , №307/2902/15-ц ( час звернення до суду до суду 31.08.2015).

Відтак, строк позовної давності заново розпочався 31 серпня 2015 року з дня звернення до суду.

Крім цього, з у рахуванням введення карантину з моменту запобігання поширення корона вірусної хвороби ( COVID-19) 12.03.2020, а також введення воєнного стану в Україні 24.02.2022 року, строк дії якого продовжено до цього часу, строк позовної давності не сплив, так як був продовжений на строк дії вказаного карантину та у зв`язку з введенням воєнного стану. Тому стверджує, що даний позов пред`явлено в межах строку позовної давності.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Рішко П.М. в судовому засіданні відносно заявленого позову заперечив та вважаю, що такий є безпідставними, необґрунтованими, суперечать вимогам закону та фактичним обставинам справи, а тому до задоволення не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Згідно кредитного договору №МКТWGА від 10.04.2008р., укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 , позивачу ОСОБА_3 було надано кредит у сумі 72 950,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,96% річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 09.04.2026 року.

У 2009 році ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Свої позовні вимоги при розгляді цивільної справи №2-904/09 позивач ПАТ КБ «Приватбанк» обґрунтовував тим, що відповідачем ОСОБА_3 не були виконані умовикредитного договору №МКТWGА від 10.04.2008р. і просив звернути стягнення на предмет іпотеки за договором від 11.04.2008р. на житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 та присадибну земельну ділянку.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у цивільній справі №2-904/09 подали зустрічний позов про розірвання кредитного договору №МКТWGА від 10.04.2008р.

Відповідно до рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 18.06.2009р. у цивільній справі №2-904/09 за позовом ЗАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на майно, було звернуто стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 та присадибну земельну ділянку через прилюдні торги в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №МКТWGА від 10.04.2008р. в розмірі 577 146 грн .

Цим же рішенням розірвано кредитний договір №МКТWGА від 10.04.2008р., укладений між ЗАК КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 .

Вказане рішення набуло законної сили 30 червня 2009 року.

Надалі, позивач ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», у 2012 році повторно звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №МКТWGА від 10.04.2008р. і просив звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 та присадибну земельну ділянку.

Ухвалою Тячівського районного суду від 21.11.2012р. у цивільній справі №711/9847/2012 (провадження №2/711/1903/2012) провадження у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки закрито з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України.

У подальшому, у 2015 році ПАТ КБ «ПриватБанк»,правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Тячівського районного суду від 19.10.2015р. у цивільній справі №307/2902/15-ц (провадження №2/307/1681/15) позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення кредиторської заборгованості задоволені повністю.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 283 867,58 дол. США за кредитним договором №МКТWGA від 10.04.2008р. та 89844,09 грн. судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 10.03.2016 року рішення Тячівського районного суду від 19.10.2015р. у цивільній справі №307/2902/15-ц скасовано, у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.02.2017р. касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, рішення апеляційного суду Закарпатської області від 10.03.2016р. залишено без змін.

За змістом частин 2 та 3 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщодоговірзмінюєтьсяаборозриваєтьсяу судовому порядку, зобовязаннязмінюєтьсяабоприпиняється з моменту набраннярішенням суду про змінуаборозірвання договору законноїсили.

Таким чином, зобов`язання між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_3 , що виникли на підставі кредитного договору №МКТWGА від 10.04.2008р., припинилися з 30 червня 2009 року у зв`язку з набранням рішенням Тячівського районного суду від 18.06.2009р. у цивільній справі №2-904/09 про розірвання зазначеного кредитного договору.

У зв`язку з наведеним представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 541 449,91 доларів США відмовити.

Крім цього, представник відповідача вважає, що позивач звернувшись з даним позовом до відповідача у липні 2023 року пропустив строки позовної давності, які просить застосувати. Так, представник відповідача вважає, що банк звернувшись у 2009 році до позичальника з письмовою вимогою про дострокове повернення кредиту, скористався правом на дострокове стягнення всієї заборгованості за кредитним договором, чим змінив строк виконання зобов`язання. Таким чином, право банку на захист порушеного права за вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором виникло не пізніше 2009 року.

Заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно кредитного договору №МКТWGА від 10.04.2008р., укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 , позивачу ОСОБА_3 було надано кредит у сумі 72 950,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,96% річних на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 09.04.2026 року.

У 2009 році ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У цій же цивільній справі №2-904/09 відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали зустрічний позов про розірвання кредитного договору №МКТWGА від 10.04.2008р.

Рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 18.06.2009р. у цивільній справі №2-904/09 за позовом ЗАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на майно, було звернуто стягнення на житловий будинок АДРЕСА_1 та присадибну земельну ділянку через прилюдні торги в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №МКТWGА від 10.04.2008р. в розмірі 577 146 грн ., а також розірвано кредитний договір №МКТWGА від 10.04.2008р., укладений між ЗАК КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 . Вказане рішення набуло законної сили 30 червня 2009 року.

Після цього, позивач ПАТ КБ «Приватбанк»,правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», у 2012 році повторно звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №МКТWGА від 10.04.2008р. і просив звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1 та присадибну земельну ділянку.

Ухвалою Тячівського районного суду від 21.11.2012р. у цивільній справі №711/9847/2012 (провадження №2/711/1903/2012) провадження у цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки закрито з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України.

У подальшому, у 2015 році ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Тячівського районного суду від 19.10.2015р. у цивільній справі №307/2902/15-ц (провадження №2/307/1681/15) позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення кредиторської заборгованості задоволені повністю.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 283 867,58 дол. США за кредитним договором №МКТWGA від 10.04.2008р. та 89844,09 грн. судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 10.03.2016 року рішення Тячівського районного суду від 19.10.2015р. у цивільній справі №307/2902/15-ц скасовано, у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено повністю.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.02.2017р. касаційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, рішення апеляційного суду Закарпатської області від 10.03.2016р. залишено без змін.

За змістом частин 2 та 3 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщодоговірзмінюєтьсяаборозриваєтьсяу судовому порядку, зобовязаннязмінюєтьсяабоприпиняється з моменту набраннярішенням суду про змінуаборозірвання договору законноїсили.

Таким чином, зобов`язання між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_3 , що виникли на підставі кредитного договору №МКТWGА від 10.04.2008р., припинилися з 30 червня 2009 року у зв`язку з набранням законної сили рішення Тячівського районного суду від 18.06.2009р. у цивільній справі №2-904/09 про розірвання зазначеного кредитного договору.

Зменшуючи позовні вимоги з 54 1449,91 дол. США до 79 091, 30 дол.США, що еквівалентно 603490,35 грн., представник позивача стверджує, що вказана заборгованість виникла до розірвання кредитного договору №МКТWGА від 10.04.2008р. рішенням Тячівського районного суду від 18.06.2009р.

При цьому, представник позивача надає розрахунок заборгованості за кредитним договором №МКТWGА від 10.04.2008р., станом на 30 червня 2009 року.

Беручу до уваги наведене, суд вважає, що позивач пропустив строки позовної давності звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ст..ст.256,257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна даність встановлюється тривалістю у три роки.

А відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

В даному випадку позивачу було відомо про рішення Тячівського районного суду від 18.06.2009р., яким було розірвано кредитний договір №МКТWGА від 10.04.2008р., а відтак було відомо про порушення свого права за вимогами даного позову, що виникло до прийняття вказаного рішення, тобто до розірвання кредитного договору.

Таким чином, за захистом своїх прав за даним позовом позивач мав право звернутися до суду в межах трьох річного строку із часу розірвання кредитний договір №МКТWGА від 10.04.2008р., тобто по 30 червня 2012 року.

Твердження представника позивача про те, що строки позовної давності даним позовом не пропущені, оскільки такі були перервані рішеннями судів у справах №71/9847/2012-ц, №307/2902/15-ц, є без підставні. Так, судом встановлено, що 26.10.2012 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача по справі №71/9847/2012-ц, ухвалою суду від 29 жовтня 2012 року було відкрито провадження у справі №71/9847/2012-ц, а закрито ухвалою суду від 21.11.2012р. з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Як вбачається позивач звернувся до суду з позовом у справі №71/9847/2012-ц 26 жовтня 2012 року, а мав право на звернення в межах строку позовної давності по 30 червня 2012 року, а тому строки повної давності не переривались рішеннями судів у справах №71/9847/2012-ц, №307/2902/15-ц, як і не переривались введенням карантину з моменту запобігання поширення корона вірусної хвороби ( COVID-19) та введенням воєнного стану в Україні.

За таких обставини, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з пропущенням строку давності звернення до суду.

Судові витрати покласти на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 7, 10-13, 18, 43, 44, 49, 76, 83, 133, 141, 247, 258, 263, 265, 268 ЦПК України.

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 "д", .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повний текст рішення виготовлено 17.10.2024 .

Суддя Тячівського

районного суду: В.В. Чопик