Справа № 350/1502/24
Номер провадження 2/350/550/2024
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 жовтня 2024 року селище Рожнятів
Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого судді Пулика М.В.,
секретаря судового засідання Юречко Т.Б.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів -
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідачки.
У своїй позовній заяві представник позивача - адвокат Скржешевський М.С. просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду з позовною заявою і до досягнення повноліття з врахуванням індексу інфляції на час їх виплати.
В основу своїх позовних вимог представник позивача зіслалася на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час, позивач разом з сином проживають у Республіці Польщі. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 08.02.2023.
Таким чином, дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Оскільки для забезпечення належного рівня життя дитини потрібна фінансова участь обох батьків, а відповідач, яка є здоровою, працездатною та такою, що отримує дохід, зможе сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі на рівні 4 (чотирьох) тисяч гривень. Так, відповідач інших осіб на утриманні не має, вона працездатна, отримує дохід, її стан здоров`я дозволяє працювати, із врахуванням вищезазначеного, вона може сплачувати розмір аліментів, про який просить позивач.
04.03.2024 представник відповідачки адвокат Родіков І.С., подав відзив на позовну заяву, в якому не погоджується із викладеними у ній доводами та вважає її такою, що не враховує всіх обставин справи і не базується на нормах чинного законодавства. У відзиві зазначає, що доводи позивача є необґрунтованими та безпідставними. Так, на даний час піклується про сина тільки відповідачка та її нова сім`я. Позивач самоусунувся від будь-якої участі у піклуванні дитиною, не несе витрат на утримування дитини, не приймає жодної участі у його вихованні.
Рішенням районного суду Люблін-Захід у Любліні Республіки Польща від 01.08.2024 стягнуто з ОСОБА_4 на користь його неповнолітнього сина ОСОБА_5 аліменти в розмірі 1200 злотих на місяць, що підлягають сплаті наперед до 10 числа кожного місяця, з відсотками за прострочення у разі несплати кожного внеску законному представнику ОСОБА_6 , починаючи з 29 травня 2024 року.

Твердження позивача про те, що син ОСОБА_7 проживає з ним, жодним доказом не підтверджено, є його вигадкою і ґрунтується виключно на припущенні. Таке твердження позивача повністю спростовано власноручно написаною заявою ОСОБА_7 , заявою відповідачки та її цивільного чоловіка, а також довідкою про реєстрацію на тимчасове проживання та договором оренди житлового приміщення. Жодної участі у вихованні дитини та матеріальному забезпеченні, позивач не приймає, тому він не здобув права на аліменти.

Позивач не надав відповіді на відзив.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 10.09.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження.

ІІІ. Пояснення учасників процесу в судовому засіданні

Сторони в судове засідання не прибули. Представники сторін просили розгляд справи проводити у їхній відсутності.

ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак ( ст.6 ЦПК України).

Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частинами 2 і 3 ст. 150 СК України встановлено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

В силу дії ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ст. 181 СК України аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

V. Мотивована оцінка доводів сторін, норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що позивач та відповідачка, перебували в зареєстрованому шлюбі та є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.23-24, 26).

Відповідно до копії рішення Польського суду від 01.08.2024 з позивача на утримання сина стягнуто аліменти в розмірі 1200 злотих на місяць, що підлягають сплаті наперед до 10 числа кожного місяця, з відсотками за прострочення у разі несплати кожного внеску законному представнику ОСОБА_6 , починаючи з 29 травня 2024 року (а.с.33-34).

Частиною 3 ст. 12, ст.ст. 76 - 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Засобами доказування у цивільній справі є показання свідків, письмові докази, речові і електроні докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Предметом позову є стягнення аліментів на утримання дитини. Правовою підставою для стягнення аліментів є ст. 181 СК України, яка визначає, що аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Враховуючи, що неповнолітній син сторін проживає разом з матір`ю, з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти рішенням суду, тому позовні вимоги про стягнення з відповідачки аліментів на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, суд, встановивши правовий характер спірних правовідносин, розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі наданих доказів, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, прийшов до висновку про те, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 1-4, 19, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

На рішення може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17.10.2024.

Суддя: