Житомирський апеляційний суд
Справа №291/1785/23 Головуючий у 1-й інст. Митюк О. В.
Категорія 70 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Трояновської Г.С.

суддів: Григорусь Н.Й., Шевчук А.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) в м.Житомирі цивільну справу №291/1785/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 14 червня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Митюка О.В. у смт. Ружині

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом та просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього, згідно судового наказу Коростенського міськрайонного суду від 17.11.2023 року у справі № 291/1590/23 на користь ОСОБА_2 на утримання доньок - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше визначеного законодавством мінімуму, до 1/5 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше визначеного законодавством мінімуму, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття та стягнути з відповідача судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які проживають разом з відповідачем. Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 29.11.2023 року у справі № 291/1374/23 шлюб розірвано. Згідно судового наказу Ружинського районного суду від 17.11.2023 року у справі № 291/1590/23 з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше визначеного законодавством мінімуму, починаючи з 10.11.2023 р. і до досягнення дітьми повноліття: доньки ОСОБА_6 до 10.09.2030 року та доньки ОСОБА_7 до 05.06.2035 року.

Позивач вказав, що не має змоги сплачувати аліменти на утримання дітей у визначеному судом розмірі, оскільки він військтвий і йому необхідне екіпірування, на яке ідуть великі витрати. Окрім того він отримав вогнепальне осколкове наскрізне поранення лівого стегна з наявністю стороннього тіла, а тому потребує дороговартісного лікування та хірургічного втручаання. Також він винаймає житло у м. Києві, орендна плата якого становить 10500грн. в місяц. З огляду на наведені обставини просив задовольнити позов.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 14 червня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Полотнянко О.І. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог, зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача згідно судового наказу від 17.11.2023 року у справі № 291/1590/23 до 1/5 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначала, що важливим моментом є те, що позивач систематично здійснював платежі дружині, інколи це були не однакові суми щомісяця через нестачу коштів, однак решта суми надсилалась в обов?язковому порядку в наступному місяці. Також поза увагою суду залишилось те, що позивач не перебуває на лікуванні у військово-медичному закладі, тому Порядок виплат військовослужбовцям Збройних Сил грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затверджений Постановою КМУ №178 від 16 березня 2016 року, на нього не поширюється, а відповідно і висновок суду про це є помилковим та не спростовує доводи позовної заяви щодо постійних витрат на придбання ліків. Зокрема, згаданою довідкою підтверджено діагноз позивача - політравма головного мозку в результату чотирьох контузій, порушення слуху в правому вусі, сторонні звуки, мігрені з втратою свідомості. Призначено постійне лікування, загальна вартість якого в місяць становить більше 13000 грн, в травні - 13150 грн. та змушує позивача нести додаткові витрати на лікування. Оренда квартири була і є необхідною через стан здоров?я, ушкодження отримані під час бойових дій, що перешкоджають позивачу вести звичний та повноцінний спосіб життя, він потребує спокою та тиші, але був вимушений припинити оренду через погіршення матеріального становища, потребою на ліки та лікування та інше найнеобхідніше для життя. З наведених розрахунків чітко видно, що з врахуванням лише щомісячних витрат на придбання призначених ліків (орієнтовно 13000 грн) та ін. витрат у позивача відсутній прожитковий мінімум встановлений законом, що є безумовною підставою для задоволення позову і зменшення розміру аліментів.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначала, що позивач не надав належних та допустимих доказів про погіршення свого матеріального стану, оскільки посилання позивача на погіршення стану здоров?я, як на підставу зменшення розміру аліментів є необґрунтованим, так як з долучених до справи доказів вбачається, що позивач дійсно приймав безпосередню участь у заходах по забезпеченню оборони України та отримав травму, перебував на лікуванні та потребував медичної допомоги. Проте вже на час винесення судового наказу про стягнення аліментів позивач завершив лікування та продовжує проходити військову службу в м.Києві. Будь-яких доказів про те, що позивач потребує щомісячних витрат на лікування, які б унеможливлювали сплату аліментів у визначеному розмірі, суду позивачем надано не було. Враховуючи, що ОСОБА_1 працездатного віку, має задовільний стан здоров?я, має стабільний місячний дохід в розмірі понад 20000 гривень, має у власності нерухоме майно( 1/2 частку житлового будинку та по 1/2 частки двох земельних ділянок), будь-яких інших утриманців, крім двох своїх малолітніх дітей не має, тому немає підстав для зміни розміру аліментів.

Частиною 1 статті 368 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З огляду на викладене, розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від якого мають двоє малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

29 листопада 2023 року рішенням Ружинського районного суду Житомирської області було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 справа 291/1374/23.

Згідно судового наказу від 17.11.2023 р. справа № 291/1590/23, 2-н/291/130/23 із боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, стягнуто аліменти на ім`я, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 , громадянки України на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі однієї третини всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи стягувати від дня пред`явлення заяви до суду з 10.11.2023 р. і до досягнення дітьми повноліття: доньки ОСОБА_6 до 10.09.2030 року та доньки ОСОБА_7 до 05.06.2035 року (а.с.156).

24 жовтня 2022 року позивач, під час безпосередньої участі у бойових діях, а саме виконання бойового завдання в складі підрозділу військової частини НОМЕР_3 , в районі населеного пункту Терни, Донецької області під час ворожого касетного обстрілу отримав: МВТ. Вогнепальне осколкове наскрізне поранення лівого стегна з наявністю стороннього тіла, що підтверджує Довідкою про обставини травми №787 від 24 жовтня 2022 року, а також медичною характеристикою від 06.04.2023 року (а.с.27-28).

З 01.06.2023 до 07.06.2023 перебував на стаціонарному лікуванні КНП «ВОКЛ ім. М.І. Пирогова ВОР», що підтверджує Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, відповідно до якої йому потрібно продовжити лікування (а.с.29-30).

З 10.05.2023 по 18.05.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в середньоважкому стані у BAIT КНП «ВОКЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР», де йому було поставлено діагноз політтравма головного мозку в результаті перенесених 4 контузій, порушення слуху в правому вусі, сторонні звуки в результаті розриву барабанної перетинки, мігрені з втратою свідомості, що підтверджується Довідкою №14894. В результаті цього, йому було назначено лікування на загальну суму на 13150,00 грн., що підтверджує товарним чеком від 19.05.2023 №681 (а.с.31).

14.11.2023 року ним зроблено у лікувально-діагностичному медичному центрі «Меділюкс» МСКТ головного мозку та отримано висновок лікаря:КТ ознаки наявності cavum septum pelecidum ma cavum verde - як варіант розвитку, що підтверджую медичним висновком Меділюкс від 14.11.2023р. (а.с.64).

19.11.2023 р. звернувся до лікаря нейролога на обстеження у медичний пентр - Нейромед, лікар поставив йому діагноз: Віддалені наслідки акуботравми 2022 р.) хронічний післятравматичний головний біль та приписав лікування (а.с.62-63).

11 липня 2023 року між ним ОСОБА_1 та ОСОБА_8 було укладено договір оренди нерухомого майна, а саме квартири на невизначений термін у м. Києві, оренда плата якої складає 10 500 тис. грн/міс (а.с.32-34).

Кожного місяця позивач надсилає кошти для своїх дітей колишній дружині у сумі близькою 10 000 тис. грн.

Також, додатково маючи можливість надсилав кошти для забезпечення дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_5 всім необхідним, що підтверджують перекази з його особистої карти на карту ОСОБА_2 .

З квітня по серпень 2022 року ОСОБА_9 2012 р.н. та ОСОБА_5 2017 р.н. потребували коштів на лікування, які знімалися з його карти в Ружинській районній лікарні. Про це свідчать зняття готівки в банкоматі лікарні.

Крім того, надсилав кошти на лікування доньки - ОСОБА_4 2012 р.н., що підтверджує квитанцією про оплату від 07.11.2023 р. (а.с.35-55).

Додані стороною позивача довідки та виписка свідчать про наявність у ОСОБА_1 контузії, яку він отримав під час військової служби (а.с. 27-31).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що визначений судовим наказом від 17.11.2023р. розмір аліментів на утримання двох малолітніх дітей в розмірі 1/3 частки доходу (заробітку) їхнього батька є справедливим і не виходить за рамки розумності. Встановлення ж розміру аліментів на рівні 1/5 частки всіх видів заробітку позивача є неприйнятним, оскільки це буде складати лише 20% від заробітку батька на двох дітей, тобто всього по 10% від заробітку на одну дитину. В той же час, при видачі судового наказу про стягнення аліментів, тобто стягнення аліментів в безспірному порядку, розмір аліментів на одну дитину складає 1/4 заробітку, тобто 25% від заробітку. Статтею 273 СК України визначено, що якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Вирішуючи питання зміни розміру аліментів, для суду визначальним є зміни у матеріальному або ж сімейному стані платника аліментів, які фактично унеможливлюють сплату аліментів у визначеному розмірі (є такими що ставлять платника у скрутне матеріальне становище). Матеріальний та сімейний стан позивача не змінився з часу прийняття судового наказу від 17.11.2023 р. справа № 291/1590/23, 2-н/291/130/23. Доказів про те, що стан здоров`я ОСОБА_1 , про який вказує сторона позивача, мав наслідком втрату працездатності, або ж понесення додаткових витрат на лікування і мав наслідком погіршення його майнового становища - суду не надано. Інших доказів, які дали б суду підстави для перегляду розміру аліментів у відповідності із ст. 192, 273 СК України, стороною позивача не надано.

Колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Так, Верховний Суд у постанові від 14 грудня 2022 року в справі № 727/1599/22 зазначив, що статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Зазначена обставина відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Зі змісту ст. 27 Конвенції про права дитини та ч. 2 ст. 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд має враховувати ряд обставин, як стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Разом з тим, визначальним при вирішенні питання про розмір аліментів є інтереси дитини.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до судового наказу Ружинського районного суду від 17.11.2023 року у справі № 291/1590/23 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягуються аліменти на ім`я, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі однієї третини всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи стягувати від дня пред`явлення заяви до суду з 10.11.2023 р. і до досягнення дітьми повноліття: доньки ОСОБА_6 до 10.09.2030 року та доньки ОСОБА_7 до 05.06.2035 року.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просив зменшити розмір аліментів, стягнутих за судовим наказом на утримання доньок ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з 1/3 частини до 1/5 частини всіх видів заробітку боржника, як на підставу зменшення розміру аліментів на утримання посилався на зміну та погіршення свого матеріального стану у зв`язку з погіршенням стану здоров`я.

Встановлено, що у 2023 позивач проходив військову службу в м.Житомирі, а потім в м.Києві, тобто в містах, де не ведуться активні бойові дії. На даний час він також проходить військову службу в м.Києві.

Дійсно матеріалами справи підтвердується, що позивач ОСОБА_1 під час виконання бойового завдання згідно бойового розпорядження під час ведення бойових дій отримав бойове травмування, унаслідок чого потребував тривалого лікування . Водночас належних та допустимих доказів на підтвердження розміру витрат, які позивач несе щомісячно у зв`язку з лікуванням, останній до суду не надав.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що надані позивачем докази хоча і свідчать про погіршенням стану здоров`я скаржника, однак не підтверджують погіршення матеріального становища позивача та неспроможність його сплачувати аліменти у визначеному судовим наказом розмірі.

Колегія суддів враховує процесуальну поведінку позивача, який заперечує існування можливості сплачувати аліменти за судовим наказом у розмірі однієї третини всіх видів заробітку (доходу) , однак не подав до суду жодного належного та допустимого доказу про його реальні доходи за 2023-2024 роки, наявність чи відсутність у нього рухомого чи нерухомого майна та інші, які б підтверджували його скрутне матеріальне становище.

А тому, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для зменшення розміру аліментів на утримання доньок через зміну матеріального стану платника аліментів в порівнянні з його матеріальним становищем на момент ухвалення судового наказу.

Відповідно достатті 8 Закону України «Про охорону дитинства»,кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Чинним законодавством України, яке регулює сімейні правовідносини, зокрема, й аліментні зобов`язання, визначено мінімальний гарантований та мінімальний рекомендований розмір аліментів, однак не встановлює верхньої максимальної межі для суми аліментів, що стягуються на користь дитини з її батька чи матері.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет на 2023 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2833,00 гривень.

Положеннями ст.1 Закону України «Про охорону дитинства» прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення, у тому числі, дітей віком від 6 до 18 років.

Таким чином, аналізуючи зазначені норми закону, колегія суддів виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини.

Однак, цей розмір є мінімальною межею. Максимальна межа, навпаки, не встановлена, а розмір утримання залежить від доходів та матеріального становища батьків.

Оцінивши обставини справи у взаємозв`язку із нормами закону, що регулює дані правовідносини, апеляційний суд приходить до висновку, що визначений судовим наказом розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача на неповнолітніх дітей є достатнім та справедливим, не порушує прав ні отримувача, ні платника аліментів, а також забезпечує належний рівень життя, розвитку їхніх спільних дітей.

Встановлені обставини справи у сукупності та взаємозв`язку з нормами закону, якими врегульовано спірні правовідносини, дають підстави для висновку про те, що з моменту винесення судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у позивача не відбулося суттєвих змін у матеріальному стані або у стані його здоров`я, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, що в свою чергу, є підставою для відмови у заявленому позові про зменшення розміру аліментів.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку,що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин,які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при ирішенні даного спору, в зв`язкуіз чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі були предметом дослідження та оцінки судом першої інстанції, а тому додаткового правового обгрунтування не потребують.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судові витрати залишити за сторонами, оскільки судом апеляційної інстанції залишено без змін рішення суду першої інстанції, тому питання перерозподілу судових витрат не вирішується апеляційним судом.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374, 375,381-384, 390, 391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 14 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді