ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
15 жовтня 2024 року м. Дніпро
Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого - судді Макарова М.О.
суддів - Барильської А.П., Свистунової О.В.
при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - Павелко Сергія Михайловича про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», ОСОБА_4 , Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, третя особа - Управління-служби у справах дітей адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради про усунення перешкод у користування майном, шляхом вселення, поновлення на реєстраційному обліку, -
В С Т А Н О В И Л А:
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката Братцевої Надії Сергіївни - залишено без задоволення. Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2023 року - залишене без змін.
23 вересня 2024 року на адресу Дніпровського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - Павелка Сергія Михайловича про ухвалення додаткового рішення по справі.
07 жовтня 2024 року від товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення у справі.
Ознайомившись із матеріалами справи, колегія суддів вважає, що вказана заява підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (ст.ст. 12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
З матеріалів справи вбачається, що інтереси ОСОБА_1 , ОСОБА_2 представляв адвокат Павелко Сергій Михайлович, який діяв на підставі договору про надання правової допомоги від 16 січня 2023 року, договору про надання правової допомоги від 27 липня 2018 року, Додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги від 16 січня 2023 року, Додаткової угоди №2 до договору про надання правової допомоги від 04 березня 2024 року, Додаткової угоди №5 до договору про надання правової допомоги від 04 березня 2024 року.
Відповідно до Актів приймання-передачі наданої правової допомоги від 04 березня 2024 року, та від 23 вересня 2024 року, загальна вартість виконаних робіт, які адвокат надав ОСОБА_1 , ОСОБА_5 складає 24 000,00 грн..
У пункті 6.5 постанови від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 Верховний Суд зробив висновок, що «за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу)».
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З огляду на викладене, керуючись принципом справедливості та верховенства права, а також виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат, розумності їх розміру, а також, з урахуванням невеликої складності справи, та заяви відповідача про відмову у стягнення витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі по 5000 грн. на кожного. Визначений розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.
В іншій частині заява про ухвалення додаткового рішення по справі підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Заяву представника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - Павелко Сергія Михайловича про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн..
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн..
У задоволенні іншої частини заяви - відмовити.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Головуючий суддя М.О. Макаров
Судді А.П. Барильська