У Х В А Л А

16 жовтня 2024 року

м. Київ

Справа № 759/20375/23

Провадження № 14-129зц24

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідачаВоробйової І. А.,

суддів Банаська О. О., Булейко О. Л., Власова Ю. Л., Гриціва М. І.,

Єленіної Ж. М., Желєзного І. В., Кишакевича Л. Ю., Короля В. В., Кравченка С. І., Мартєва С. Ю., Погрібного С. О., Ткача І. В., Ткачука О. С., Шевцової Н. В.,

розглянула клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркада-Житлосервіс» (далі - ТОВ «Аркада-Житлосервіс», заявник) від 11 жовтня 2024 року про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду (далі - клопотання)

у справі за позовом ТОВ «Аркада-Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та визнання договору укладеним усправі № 759/20375/23,

УСТАНОВИЛА:

У жовтні 2023 року ТОВ «Аркада-Житлосервіс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та визнання договору укладеним.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 19 березня 2024 року позов задоволено частково. Визнано укладеним з 02 жовтня 2023 року між сторонами договір № В/9-1 про участь у витратах на експлуатацію, технічне обслуговування і утримання нежитлового будинку та нежилих приміщень від 19 вересня 2023 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року апеляційні скарги ТОВ «Аркада-Житлосервіс» та ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19 березня 2024 року скасовано, провадження у справі закрито.

Як убачається з автоматизованої системи діловодства, 09 жовтня 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «Аркада-Житлосервіс» на постанову Київського апеляційного суду від 11 вересня 2024 року та клопотання про передачу справи № 759/20375/23 на розгляд Великої Палати Верховного Суду(провадження № 61-13523ск24).

11 жовтня 2024 року заявник подав до Великої Палати Верховного Суду клопотання (вх. № 198/0/255-24 від 11 жовтня 2024 року). Просив витребувати цивільну справу № 759/20375/23 з Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оскільки вона містить виключну правову проблему, розглянути справу та постановити ухвалу, якою задовольнити касаційну скаргу.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що у прийнятті клопотання необхідно відмовити та повернути його заявнику.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права (частина четверта статті 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом норм, які регулюють його діяльність. Термін «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів» (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Sokurenko and Strygun v. Ukraine), заяви № 29458/04 і № 29465/04, параграф 24).

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Конституції України). Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Вичерпний перелік підстав для передання справи до Великої Палати Верховного Суду встановлює стаття 403 ЦПК України. Рішення про таке передання згідно зі статтями 403 і 404 вказаного Кодексу в цій справі міг прийняти тільки Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду. Велика Палата Верховного Суду позбавлена можливості самостійно вирішити питання про витребування справи собі на розгляд.

Згідно з практикою ЄСПЛ право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. mutatis mutandis рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), заява № 4451/70, параграф 36).

«Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (див. mutatis mutandis рішення від 16 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), заява № 28249/95, параграф 53).

Застосовані державою обмеження не можуть применшувати право доступу до суду настільки, щоб порушувати саму сутність цього права. Крім того, обмеження права доступу до суду не є сумісним з пунктом 1 статті 6 Конвенції, якщо не переслідує легітимну мету і якщо відсутнє «пропорційне співвідношення між використаними засобами та переслідуваною метою» (див. mutatismutandis рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom), заява № 8225/78, параграф 57; рішення від 21 вересня 1994 року у справі «Файєд проти Сполученого Королівства» (Fayed v. the United Kingdom), заява № 17101/90, параграф 65).

За відсутності юридичної підстави для розгляду клопотання у його прийнятті необхідно відмовити та повернути заявнику. Така відмова не порушує право останнього на доступ до суду, оскільки процедура передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду чітко визначена статтями 403 і 404 ЦПК України та є доступною.

Керуючись статтями 6, 19 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції, частиною третьою статті 182, частиною першою статті 260, частиною другою статті 261, статтями 403, 404 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Відмовити у прийнятті до розгляду Великою Палатою Верховного Суду клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркада-Житлосервіс» від 11 жовтня 2024 року про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркада-Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та визнання договору укладеним усправі № 759/20375/23.

Повернути це клопотання разом з додатками Товариству з обмеженою відповідальністю «Аркада-Житлосервіс».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. А. Воробйова

Судді: О. О. Банасько С. Ю. Мартєв

О. Л. Булейко С. О. Погрібний

Ю. Л. Власов І. В. Ткач

М. І. Гриців О. С. Ткачук

Ж. М. Єленіна Н. В. Шевцова

І. В. Желєзний

Л. Ю. Кишакевич

В. В. Король

С. І. Кравченко