КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2024 року м. Київ

Унікальний номер справи № 381/1026/24

Апеляційне провадження № 22-ц/824/13928/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Кирилюк Г.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2024 року, постановлену під головуванням судді Ковалевської Л.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в :

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом в якому просила: стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.02.2023 року по 31.02.2024 року у розмірі 42 835,90 грн. по виконавчому провадженню № 60945502 (а.с. 1-5).

17 червня 2024 в судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Ничик А.В. подала до суду клопотання про зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 на військовій службі у складі Збройних Сил України, посилаючись на те, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 , з 08.04.2023 року відряджений по маршруту Київ - оперативно тактичне угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » оперативно стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » для викання бойових завдань (а.с. 75-76).

Представник ОСОБА_1 - адвокат Олексієнко О.О. у судовому засіданні заперечувала проти клопотання про зупинення провадження у справі (а.с. 78-82).

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2024 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів зупинено до припинення перебування відповідача на військовій службі у складі Збройних Сил України під час воєнного стану. Після усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі зобов`язано представника відповідача повідомити про це суд невідкладно (а.с. 83, 85-86).

Не погодившись з ухвалою районного суду, 25 червня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Олексієнко О.С. звернувся до суду з апеляційною скаргою, у якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 88-96).

Апеляційну скаргу мотивував тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, не доведено обставини, які мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушено норми процесуального та неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказував, що звертаючись до суду з вказаним клопотанням представник відповідача - адвокат Ничик А.В. на підтвердження перебування на військовій службі відповідача надала Витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 (по стройовій частині) № 103 від 07.04.2024 року та довідку військової частини НОМЕР_1 № 282 від 18.04.2023 року, про те, що солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 з 03.04.2023 року по теперішній час. У вказаному Витязі з наказу № 103 від 07.04.2024 року зазначено вважати таким, що вибув у відрядження по маршруту м. Київ - оперативне угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » оперативно стратегічного угрупування «Хортиця» та в зворотньому напрямку, з 08 квітня 2024 року до окремого розпорядження з метою виконання бойових завдань, - солдата ОСОБА_2 , номера обслуги ІНФОРМАЦІЯ_4 військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 . Однак, наданий представником відповідача Витяг з наказу № 103 від 07.04.2024 року та довідка військової частини НОМЕР_1 № 282 від 18.04.2023 року про те, що солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 з 03.04.2023 року по теперішній час не підтверджують перебування ОСОБА_2 у складі ЗСУ, що переведені на воєнний стан, та не дає підстав для зупинення провадження у справі. Звертав увагу, що факт перебування сторони у складі ЗСУ не доводить факту перебування відповідача у структурному підрозділі ЗСУ, що переведений на воєнний стан. Не звернувши уваги на вказані обставини, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі.

Також, судом першої інстанції помилково не враховано, що предметом даного спору є вимога про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів на неповнолітню доньку, яка залишилася без утримання з боку батька, про що зазначає позивач у позовній заяві, тому розгляд справи першочергово стосується інтересів дитини, доньки сторін.

Судом не враховано, що зупинення провадження на невизначений строк порушує права дитини на належне матеріальне утримання, а тому з метою дотримання справедливого балансу між захистом прав дитини та прав відповідача, дотримання розумного строку розгляду справи сторона позивача вважає, що зупинення провадження у справі є недоцільним та помилковим, оскільки спір стосується інтересів дитини.

Звертав увагу, що відповідач має право брати участь у судовому засіданні в режимі відео конференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості. Крім того, у відповідача є представники - адвокат Ничик А.В. та адвокат Головіна І.О. Більше того, відповідач ніколи не брав безпосередню участь у розгляді справ та всі процесуальні документи та участь у судових засіданнях здійснювалась через представників.

Посилався на те, що стороною відповідача не надано до суду доказів перебування ОСОБА_2 у складі ЗСУ у військовій частині, яка виконує бойові завдання та бере безпосередню участь у бойових діях або у здійсненні заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ, перебуваючи безпосередньо на лінії бойового зіткнення з противником (а.с. 88-96).

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідноз ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

У такому випадку провадження у справі зупиняється до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України).

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що визначаючи наявність підстав, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава зупинення провадження у справі застосовується виключно з метою забезпечення можливості дотримання процесуальних прав учасників процесу, закріплених нормами ЦПК України, зокрема на безперешкодну участь сторін у судовому процесі, та з метою виконання обов`язку суду щодо повного та об`єктивного дослідження судом всіх обставин справи.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року).

У постанові Верховного Суду України від 07 жовтня 2015 року в справі №6-1367цс15 зазначено, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

У постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі №6-1957цс16 висловлено позицію, що межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі.

В ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 серпня 2022 року в справі № 461/5209/19 зазначено, що: 22 серпня 2022 року позивач звернувся до суду касаційної інстанції із клопотанням про зупинення провадження у справі № 461/3554/21 у зв`язку з тим, що він перебуває на військовій службі у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, військовослужбовець не перебуває у зоні постійної дислокації, а знаходиться у зоні бойових дій. На підтвердження клопотання про зупинення провадження у справі позивач надав довідки із військової частини від 08 серпня 2022 року № 2/762 та № 2/761. Пунктом 2 частини першої ст. 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Оскільки, позивачем надані докази його перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, колегія суддів вважає, що заява про зупинення провадження у справі №461/5209/19 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, тому необхідно зупинити провадження у справі, що переглядається, до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан».

Аналогічні правові висновки викладені й у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2022 року в справі № 753/19628/17, ухвалі Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі №127/1407/22.

Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших, утворених відповідно до закону, військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Аналогічні за змістом висновки викладені у судових рішеннях Верховного суду в справах від 14 грудня 2022 року № 757/52540/16-ц та від 17 січня 2023 року № 501/1699/17.

Отже, для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України в матеріалах цивільної справи мають бути докази не лише перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а й докази того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема, приймають участь у виконанні бойових завдань.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан о 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався.

Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що військове формування це створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України мають таку загальну структуру: Генеральний штаб Збройних Сил України; Командування об`єднаних сил Збройних Сил України; види Збройних Сил України - Сухопутні війська, Повітряні Сили, Військово-Морські Сили; окремі роди сил Збройних Сил України - Сили спеціальних операцій, Сили територіальної оборони, Сили логістики, Сили підтримки, Медичні сили; окремі роди військ Збройних Сил України - Десантно-штурмові війська, Війська зв`язку та кібербезпеки; органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Як вбачається з матеріалів справи, представник ОСОБА_2 - адвокат Ничик А.В.звернулась до суду першої інстанції з клопотанням про зупинення провадження у справі у зв`язку з перебуванням ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України.

На підтвердження обставин, викладених у клопотанні до суду першої інстанції було надано: копію витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 103 від 07 квітня 2024 року (а.с. 77); копію довідки військової частини НОМЕР_1 від 18 квітня 2023 року № 282 (а.с. 43).

З витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 103 від 07 квітня 2024 року вбачається, що солдата ОСОБА_2 , номера обслуги ІНФОРМАЦІЯ_4 ВЧ НОМЕР_1 , було відряджено по маршруту м. Київ - оперативно тимчасове угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » оперативно стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та у зворотному напрямку терміном до окремого розпорядження з 08.04.2024 року, з метою виконання бойових (спеціальних) завдань з відсічі збройної агресії (а.с. 77).

Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 18 квітня 2023 року № 282 солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 03 квітня 2023 року по теперішній час (а.с. 43).

Зупиняючи провадження у даній справі, суд першої інстанції не врахував, що надані представником відповідача письмові докази про відрядження відповідача по маршруту м. Київ - оперативно тимчасове угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » оперативно стратегічного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та у зворотному напрямку терміном до окремого розпорядження з 08.04.2024 року, не містять інформації про залучення до виконання завдань у зоні бойових дій військової частини, в якій ОСОБА_2 перебуває на військовій службі та (або) залучення відповідача ОСОБА_2 до виконання завдань у зоні бойових дій, тобто довідка військової частини НОМЕР_1 від 18 квітня 2023 року № 282, витяг із наказу № 103 від 07 квітня 2024 року не підтверджують наявності підстав для зупинення провадження у справі, які передбачені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

Суд першої інстанції зробив передчасний висновок про зупинення провадження у справі лише з тих підстав, що відповідач перебуває на військовій службі у складі ЗСУ, без надання належних і достатніх доказів того, що військова частина, в якій він проходить таку службу (інше утворене відповідно до закону військове формування), переведена на воєнний стан та/або залучена до проведення антитерористичної операції (бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки та оборони, приймає участь у виконанні бойових завдань, тощо).

Аналогічний висновок наведеного в судових рішеннях Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17 (провадження № 61-9218св22) та від 17 січня 2023 року у справі № 501/1699/17 (провадження № 61-17764св21).

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відомостей (доказів) виконання ОСОБА_2 бойових завдань в зоні безпосередніхбойових дій вказана довідка не містить і стороною відповідача таких до суду не надано.

Колегія суддів також враховує, що предметом даного спору є вимога про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, тому розгляд цієї справи першочергово стосується інтересів дитини сторін.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції врахував вимоги п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, захистивши таким чином процесуальні права відповідача, проте судом не враховано, що зупинення провадження у справі на невизначений строк порушує права дитини на належне матеріальне утримання, а тому з метою дотримання справедливого балансу між захистом прав дитини та прав відповідача, дотримання розумного строку розгляду справи, колегія суддів вважає, що зупинення провадження у справі є помилковим.

Також, суд першої інстанції, зупиняючи провадження у справі послався лише на факт перебування відповідача ОСОБА_2 на військовій службі в ЗСУ та не звернув увагу, що у ОСОБА_2 є представник - адвокат Ничик А.В., яка здійснює відповідно до частини першої статті 64 ЦПК України від імені ОСОБА_2 необхідні процесуальні дії, захищаючи права та інтереси останнього у справі, при цьому, мотивування неможливості подальшого розгляду вказаної справи за участі представника ОСОБА_2 - адвоката Ничик А.В. до суду не надано.

Крім того, суд першої інстанції не врахував, що вказана цивільна справа за позовом ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини є малозначною в силу вимог закону (п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України), яку ухвалою районного суду від 13 березня 2024 року визначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та матеріали справи не містять клопотань відповідача (його представника) про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, а тому суд першої інстанції помилково зупинив провадження у справі, оскільки таке зупинення суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи й перешкоджає подальшому провадженню у справі.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції про зупинення провадження у даній цивільній справі, а тому оскаржувана ухвала не може вважатись законною та обґрунтованою, оскільки відсутні докази на підтвердження наявності підстав для зупинення провадження у справі, які передбачені змістом п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Відтак, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на положення п. 14 ч. 1 ст. 353, ст. 389 ЦПК України, ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у справі, не включена до переліку ухвал, які підлягають касаційному оскарженню, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Керуючись ст. 367, ст. 374, ст. 379, ст.ст. 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2024 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

Г.М. Кирилюк