11 жовтня 2024 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області у складі:
головуючого судді - Кучиної Н.Г.,
секретар судового засідання Корпесьо В.Р.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову ОСОБА_4 , відділ державної виконавчої служби у м. Рівне Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про звільнення від сплати заборгованості за аліментами,
ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_3 (надалі відповідач), в якому просить звільнити його від сплати заборгованості по сплаті аліментів в сумі 86 565,72 грн. на користь відповідача на утримання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час є повнолітнім, які стягнуті за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 жовтня 2019 року. Відповідач після розлучення залишила місце їх проживання і виїхала за кордон в Республіку Чехію, створила там нову сім`ю і весь цей період йому не відомо чи поверталася вона в Україну.
В період з 2016 року до вересня 2021 року він також перебував за кордоном на заробітках в республіці Польща, оскільки має статус польського походження та мав можливість там офіційно працювати. В подальшому повернувся та проживав разом з сином, який перебував на його утриманні. Сину на момент її від`їзду виповнилось 16 років. Фактично його доглядом опікувався він та його мати. Він надсилав їм кошти для проживання та утримання сина. Кошти надсилав, як йому особисто на його потреби на відкритий на його ім`я рахунок так і на рахунок своєї матері для здійснення оплати за комунальні платежі та їх харчування. Під час повномасштабного вторгнення він повернувся за кордону та мобілізувався до війська. У січні 2024 року його рахунок, на який надходило грошове забезпечення був заблокований. Станом на момент подачі позову, ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження йому стало відомо про наявну заборгованість по сплаті аліментів, тому державним виконавцем було вжито заходів щодо забезпечення зобов`язання. З матеріалів виконавчого провадження йому також, стало відомо, що питанням стягнення аліментів та зверненням виконавчого листа по стягненню аліментів займався представник його колишньої дружини, адвокат. В матеріалах справи наявна заява про прийняття виконавчого листа до виконання, проте відсутній розрахунковий рахунок (вказаний картковий рахунок) на який слід перераховувати кошти. Тому на сьогодні стягнення, що відбувається за вказаним зобов`язанням акумулюються на рахунку виконавчої служби. Спроби з`ясувати, яким чином здійснити перерахунок коштів виявились марними, виконавець повідомив, що не може з нею зв`язатись. В лютому 2024 року ним було отримано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, відповідно до якого вбачається, що він, в період з червня 2019 року до 17 вересня 2022 року має борг зі сплати аліментів, розмір якого становить 86 565,72 грн. Просить позов задоволити.
Ухвалою від 16 липня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 17 вересня 2024 року в прийнятті заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шеруди Олени про збільшення позовних вимог від 17 вересня 2024 року у справі відмовлено. Повернуто адвокату Шеруді Олені заяву про збільшення позовних вимог від 17 вересня 2024 року.
Ухвалою суду від 17 вересня 2024 року в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шеруди Олени про залучення співвідповідача у справі відмовлено. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділу державної виконавчої служби у м. Рівне Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).
Ухвалою суду від 10 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, з підстав наведених у позовній заві, просять їх задовольнити у повному обсязі та не заперечили щодо ухвалення заочного рішення у справі.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову ОСОБА_4 та відділ державної виконавчої служби у м. Рівне Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), у встановленому законом порядку повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили.
Відповідачка ОСОБА_3 , будучи у встановленому законом порядку повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, не повідомивши про причини неявки, заяв про розгляд справи за її відсутності чи відкладення розгляду справи до суду не подавала.
Враховуючи, що відповідач про дату,час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що відповідач відзив не подала, наявні всі умови, встановлені ст.280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення.
Таким чином, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України.
Заслухавши позивача та його представника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, з таких підстав.
Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 серпня 2020 року розірвано.
Під час перебування у шлюбі у них народився син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 жовтня 2019 року у справі №569/12385/19 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26 червня 2019 року.

05 грудня 2019 року Рівненським міським судом Рівненської області видано виконавчий лист №569/12385/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26 червня 2019 року.

12 грудня 2019 року стягувач ОСОБА_3 звернулася до Рівненського міського відділу ДВС ГТУЮ в Рівненській області із заявою про відкриття виконавчого провадження

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, який складено головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Бодейко В.А. заборгованість зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №569/12385/19, виданого 05 грудня 2019 року, за період з 26 червня 2019 року по 17 вересня 2022 року становить 86 565 грн. 72 коп.

Також судом встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 .

З витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 18.01.2024 року № 20 вбачається, що старший солдат ОСОБА_1 призначений до 305 запасної роти.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_3 від 07 грудня 2023 року.

Згідно виписки по кредиту ОСОБА_1 має заборгованість у АТ «А-Банк» по кредитному договору АВН0СТ23075510 станом на 03.10.2024 року в розмірі 5 879,09 грн.

Згідно платіжних інструкцій, які подані позивачем вбачається, що 06 січня 2021 року здійснено переказ коштів ОСОБА_4 призначення платежу аліменти в розмірі 2 500 грн.; 09 лютого 2021 року - в розмірі 3 000 грн.; 04 березня 2021 року в розмірі 3000 грн.; 12 квітня 2021 року в розмірі 3 500 грн.; 07 травня 2021 року 3 500 грн.; 04 червня 2021 року в розмірі 3 500 грн.; 02 серпня 2021 року в розмірі 3 500 грн., що в сукупності становить 22 500 грн. 00 коп.

Також з долучених до позову квитанцій вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 (матір"ю позивача) здійснено переказ коштів на рахунок дитини ОСОБА_4 в розмірі 2 500 грн.; 25 липня 2022 року в розмірі 2 400 грн.; 27 серпня 2022 року в розмірі 2 250 грн.; 17 вересня 2022 року - 25 000 грн.; 22 жовтня 2022 року в розмірі 2 500 грн.; 24 листопада 2022 року в розмірі 2 500 грн.; 13 грудня 2022 року в розмірі 5 000 грн.; 25 грудня 2022 року в розмірі 3000 грн.; 25 січня 2023 року в розмір 3 500 грн.; 24 лютого 2023 року - в розмірі 3 500 грн.; 24 березня 2023 року - в розмірі 3 200 грн., що в сукупності становить 55 350 грн. 00 коп.

Згідно епікризів, долучених позивачем вбачається, що останній перебував на лікуванні у період з 27.11.2023 року по 04.12.2023 року, з 06.12.2023 року по 18.12.2023 року, з 25.01.2024 року по 06.02.2024 року, з 02.03.2024 року по 13.03.2024 року, з 14.03.2024 року по 03.04.2024 року, з 28.06.2024 року по 08.07.2024 року, з 03.09.2024 року по 17.09.2024 року та призначалося лікування, в зв`язку наявними захворюваннями.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Положеннями СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема, утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (ст.ст. 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (ст. 185 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за десять років, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання.

Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Згідно з ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем, тощо). Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

У відповідності до ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам. З аналізу зазначеної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 30 січня 2004 року по 26 серпня 2020 року, під час перебування у якому у них народився син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 жовтня 2019 року у справі №569/12385/19 з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 26 червня 2019 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг повноліття.

05 грудня 2019 року Рівненським міським судом Рівненської області видано виконавчий лист, відкрито виконавче провадження і в межах даного виконавчого провадження державним виконавцем була нарахована заборгованість зі сплати аліментів за період з 26 червня 2019 року по 17 вересня 2022 року в розмірі 86 565 грн. 72 коп.

Позивач просить звільнити його від сплати зазначеної заборгованості посилаючись на те, що дитина з 2020 року проживала з бабусею (матір`ю позивача), оскільки він перебував на заробітках в Республіці Польща, офіційно працював та надавав кошти на утримання дитини та регулярно перераховував кошти своїй матері на утримання сина, а не відповідачці.

Судом встановлено, що дитина сторін по справі з 2020 року проживала з батьком, а не з мамою на користь якої були стягнуті аліменти за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 жовтня 2019 року.

Відповідно до ч. 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Проживання та перебування дитини сторін разом з батьком позивачем у справі, є підставою для звільнення ОСОБА_1 від заборгованості за аліментами.

При цьому, на обґрунтування своїх вимог, позивач долучив копії платіжних інструкцій та квитанцій за січень 2021 року по серпень 2021 року, вказані документи підтверджують призначення платежів як сплату аліментів на утримання дитини.

Також з долучених до позову квитанцій вбачається, що бабусею (матір`ю позивача) ОСОБА_5 на картку внука ОСОБА_4 нею переховувалися кошти в період з липня 2022 року по лютий 2023 року, які позивач перераховував своїй матері для перерахування коштів його синові ОСОБА_4 .

Таким чином, вказані перерахування коштів суд розцінює як кошти, які позивач перераховував на утримання свого сина в якості аліментів.

Доводи державного виконавця, що такі кошти не можуть бути зараховані в рахунок сплати аліментів, оскільки перераховані не на користь ОСОБА_3 як зазначено в рішенні Рівненського міського суду від 09 жовтня 2019 року про стягнення аліментів, а на користь дитини ОСОБА_4 , не заслуговують на увагу, оскільки не врахування державним виконавцем вказаних коштів в рахунок аліментів призведе до подвійного стягнення таких коштів з позивача на утримання дитини.

Слід також зауважити, що відповідно до статті 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Таким чином кошти, які позивач надавав своїй матері, яка перераховувала їх своєму внукові ОСОБА_4 на його особистий рахунок в якості аліментів, є власністю дитини, яка має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними, відтак не сплата аліментів на ім"я відповідачки ніяким чином не порушувало прав дитини.

Крім того, суд зауважує, що позивач є військовослужбовцем Збройних Сил України та має ряд захворювань, які потребують постійного відновлення, а повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення (наприклад, у зв`язку із перебуванням платника аліментів у лавах Збройних Сил України, тяжким матеріальним становищем, тощо).

Отже, з наданих до суду доказів встановлено, що заборгованість виникла у зв`язку з тим, що кошти в рахунок аліментів позивач перераховував не відповідачці, а синові ОСОБА_4 .

Зважаючи на те, що син ОСОБА_4 , на утримання якого з позивача стягувалися аліменти, з 16 років проживав з бабусею (матір`ю позивача), оскільки позивач перебував в Республіці Польща та офіційно там працював, чим забезпечував утримання сина, а мати дитини не проживала з сином з 2020 року, оскільки виїхала за кордон, а позивач через свою матір (бабусю ОСОБА_4 ) щомісячно перераховував кошти, які остання перераховувала на особистий рахунок дитини, що прослідковується долученими платіжними інструкціями,тому було б несправедливо «сплачувати двічі», тобто самому утримувати та забезпечувати дитину і після цього ще сплачувати борг по аліментах за цей же період на утримання цієї ж дитини, а тому існує необхідність звільнити його від сплати заборгованості за аліментами в сумі 86 565 грн. 72 коп.

Крім того, враховуючи, що позивач є військовослужбовцем та брав участь у бойових діях та має ряд захворювань, які потребують відновлення, тому звільнення позивача від заборгованості по аліментам є доведеною та підлягає до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні вимог в частині припинення стягнення аліментів, то суд вказує на те, що син сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 досяг повноліття, що є самостійною підставою для припинення стягнення аліментів за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 жовтня 2019 року, за яким стягувалися аліменти до досягненню дитиною повноліття.

Керуючись ст.12, ст.13, ст.141, ст.263, ст.264 ЦПК України, на підставі ст. ст.180,181,182,183,191,192,273 Сімейного кодексу України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову ОСОБА_4 , відділ державної виконавчої служби у м. Рівне Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) про звільнення від сплати заборгованості за аліментами про звільнення від сплати заборгованості за аліментами задоволити частково.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості за аліментами в період з 01 квітня 2019 року по 17 вересня 2022 року.

В іншій частині вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене та підписане 16 жовтня 2024 року.

Суддя Н.Г. Кучина