Справа № 345/634/24
Провадження № 2/345/321/2024
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

31.01.2024 року м. Калуш

Суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області Якимів Р.В. ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

29.01.2024 року позивачка звернулася до суду із вказаною позовною заявою, яку подано без додержання вимог, викладених у статтях 175-177 ЦПК України.

Відповідно до пунктів 3, 6 ч.3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Відповідно до ч. 4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Розмір та порядок сплати судового збору врегульовано Законом України «Про судовий збір». Так, згідно з ч.1 ст. 4 цього Закону, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 4 цього Закону ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою встановлюється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 1211,20 грн., та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 15140 грн..

Позивачкою в позовній заяві заявлено вимогу майнового характеру, а саме про визнання спільною сумісною власністю подружжя квартири та визнання за нею права власності на частки квартири, визнання спільною сумісною власністю подружжя транспортного засобу та стягнення з відповідача на користь позивачки грошової компенсації вартості 1/2 частини вказаного транспортного засобу. До матеріалів позову долучено квитанцію про сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн..

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду справи. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна (ст. 12 вищевказаного закону). Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Відтак, з урахуванням викладеного позивачці слід надати докази на підтвердження дійсної вартості спірного майна (висновок (звіт) про оцінку майна), та в разі необхідності з урахуванням вже сплаченої нею суми судового збору доплатити судовий збір відповідно до вимог п.п. 1 п. 1 ч. 4 Закону України "Про судовий збір".

Доводи позивачки про неможливість проведення оцінки майна жодними належними доказами не підтверджено та не наведено доказів дій з боку позивачки щодо вчинення оцінки майна ( звернення до компетентних органів, запитів адвоката, відмови компетентних органів у вчиненні дій щодо оцінки майна, тощо).

Позивачка в позовних вимогах заявляє клопотання про зменшення розміру судового збору, мотивуючи важким матеріальним становищем та наявністю на утриманні неповнолітньої дитини.

Відповідно до ч.1 ст.136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Відповідно до ч.3 ст.136 ЦПК України, з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що позивачкою не надано суду належних доказів на підтвердження підстав передбачених ч.1 ст.136 ЦПК України та, які б підтверджували її неспроможність сплатити в повному обсязі судовий збір, а тому враховуючи вищевикладене, категорію справи їй слід надати суду вищевказані докази.

Згідно з ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивачем до позову не додано достатніх та належних доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, не зазначено підстав для звільнення від доказування, зокрема:

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

До позовної заяви не долучено відповідних матеріалів та правовстановлюючих документів які б підтверджували факт придбання спірного майна у період шлюбу сторін, у якій формі відбувалось набуття права власності на спірне майно, а також які б підтверджували факт відчуження транспортного засобу у період шлюбу. Позивачкою не надано доказів, які б вказували на відсутність її згоди на відчуження спільного набутого у шлюбі майна.

Позивачкою в позовних вимогах не визначено орієнтовної вартості автомобіля та не встановлено конкретно розміру вартості транспортного засобу, про стягнення якого, а саме 1/2 частини грошової компенсації вартості вказаного транспортного засобу, вона звернулась з суду.

В позові, не вказано обґрунтування підсудності, за встановленням якої, нею подано вказаний позов, що виникає із приводу нерухомого майна, яке знаходиться по вул. Височана в м.Івано-Франківськ та до якого встановлено виключну підсудність.

Крім того, матеріали, які долучено до позовної заяви не сформовано на окремих аркушах, що порушує порядок формування долучених до позову доказів та в майбутньому їх дослідження в судовому слідстві, а також посилання на окремі докази при винесенні судового рішення.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі наведеного та, керуючись ст.185, 426, 427 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - залишити без руху, про що повідомити позивачку і надати їй строк для усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині даної ухвали до 14.02.2024 року, але не пізніше десяти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити позивачці, що у випадку невиконання вимог даної ухвали в строк, позовна заява буде вважатися не поданою і їй повернута .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: