Справа 752/7285/24
Провадження 2/524/2535/24
15.10.2024 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:
головуючого - судді Предоляк О.С.
при секретарі судового засідання Лапік К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, відшкодування моральної шкоди,
У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, відшкодування моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 23.04.2023 року надав відповідачу грошові кошти у позику в сумі 85 490 грн. з кінцевим терміном повернення 23.06.2023 р., що підтверджується виданою ОСОБА_2 розпискою. На виконання боргових зобов`язань 10.12.2023 року відповідачем перераховано грошові кошти в розмірі 3 720 грн. Проте, у встановлений строк відповідач грошові кошти в повному обсязі не повернув. Просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за позикою у розмірі 81 770 грн., інфляційні втрати в розмірі 964,14 грн., 3 відсотки річних в розмірі 1737,50 грн. та у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.
Ухвалою суду від 28.06.2024 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 04.09.2024 року витребувано від ОСОБА_1 оригінал боргової розписки від 23.04.2023 року.
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Копєйчикова-Бригінець К.І. просить розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився,про дату, час, місце розгляду справи повідомлявся належним чином засобами рекомендованого поштового зв`язку. Відзив на позовну заяву не подано.
За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 280 Цивільного процесуального кодексу України.
Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного висновку.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.
У справі, що розглядається, судом на підставі досліджених доказів, зокрема оригіналу розписки від 23.04.2023 року, яка долучена до матеріалів справи, встановлено, що між сторонами виникло позикове зобов`язання, відповідно до якого ОСОБА_2 23.04.2023 року взято у борг у ОСОБА_1 85 490 грн. зі строком повернення до 23.06.2023 р.
Проте, в установлений договором термін до 23.06.2023 року відповідачем борг в повному обсязі не повернуто.
01.03.2024 року позивачем на адресу відповідача рекомендованим листом направлено повідомлення про повернення позики, яке залишено без реагування.
Враховуючи, що отримані за договором позики від 23.04.2023 року кошти в добровільному порядку ОСОБА_1 не повернуті, суд погоджується із тим, що він вправі вимагати захисту своїх прав шляхом стягнення із відповідача наданої позивачем та неповернутої у повному обсязі суми позики в розмірі 81 770 грн. в межах пред`явлених позовних вимог.
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 964,14 грн. та 3 % річних у розмірі 1737,50 грн., суд виходить з наступного.
Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних.
Разом з тим, Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено Цивільний кодекс пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, на період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування позичальник звільняється від відповідальності за прострочення повернення коштів за договором позики.
Таким чином, позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 964,14 грн. та 3 % річних у розмірі 1737,50 грн. за період з 24.06.2023 по 29.02.2024 року задоволенню не підлягають, оскільки положення статті 625 ЦК України до грошових зобов`язань застосовуються лише до початку дії воєнного стану.
Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.
Згідно з положеннями ст. 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом.
Наслідки порушення позичальником зобов`язання встановленні ст. 1050 ЦК України.
Оскільки між сторонами виникли саме договірні відносини, то у разі порушення таких відносин, діюче законодавство не передбачає такого виду відповідальності боржника за його невиконання, як відшкодування моральної шкоди.
Враховуючи відсутність такого виду відповідальності у законі, а також те, що сторонами при укладенні договору позики не передбачено відшкодування відповідачем моральної шкоди за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, суд приходить до висновку про необґрунтованість цих позовних вимог.
Згідно ст.ст. 15, 133 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з ч.ч.1-2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано договір № 28/03/24 про надання правничої допомоги від 28.03.2024 року, укладений між адвокатом Копейчиковою-Бригінець К.І. та ОСОБА_1 , опис робіт (наданих послуг) та розміру гонорару, квитанцію від 29.03.2024 року на суму 5000 грн., акт прийому-передачі виконаних робіт від 01.04.2024 року, який відповідає та є співмірним із характером правовідносин, які склалися між сторонами та складністю справи, суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача суму понесених ними витрат на правничу допомогу у розмірі 4327,75 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1048,36 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 625, 1046, 1048 -1049 ЦК України, ст.ст. 10,12,13,19,76,78,80,81,141,258-260 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 81 770 грн., у повернення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4327,75 грн. та зі сплати судового збору у розмірі 1048,36 грн.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: Олена Предоляк