Справа № 452/3768/24
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

15 жовтня 2024 року м. Самбір

Суддя Самбірського міськрайонного суду Львівської області Кущ Т.М., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області (далі Бісковицька сільрада) про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

10 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Бісковицької сільради з вимогою про визнання за ним права на земельну частку (пай) площею 1,93 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташованої на території Сусідовицької сільської ради Самбірського району Львівської області, що належало його бабці ОСОБА_2 згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ №035986 від 02 листопада 1995 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №453, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , котра померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач, зазначив, що він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його бабці, проте нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом з посиланням на те, що поданий ним сертифікат є старого зразка.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, приходжу до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у стст.175-177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Так, позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пп.3,5 ч.3 ст.175 ЦПК України).

Відповідно до пп.2,9 ч.1 ст.176 ЦПК України, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна, а у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна, відповідно.

Також, слід зазначити, що у відповідності до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за позовами про захист права приватної» №20 від 22 грудня 1995 року, вартість спірного майна визначається за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Позивачем ОСОБА_1 зазначена ціна позову в певному розмірі, проте будь-яких доказів на підтвердження дійсної вартості спірної земельної ділянки на час звернення із позовом до суду позивачем взагалі не надано, що позбавляє суд можливості перевірити правильність сплати судового збору.

Також, позивач в заяві зазначив, що державним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його бабці ОСОБА_2 з посиланням на те, що спадкодавець не виготовила за життя сертифікат на земельну частку (пай) нового зразка.

Разом з тим, позовна заява та додані до неї документи не містять доказів неможливості реалізації позивачем своїх спадкових прав на майно в позасудовому порядку безпосередньо через органи нотаріату.

Так, главою 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, передбачені обставини, при наявності яких нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Згідно із п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року (далі Постанова), свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину (яка згідно п.24 Постанови повинна бути у вигляді обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину) особа може звернутись до суду в порядку позовного провадження.

Відповідно до ст.49 Закону України «Про нотаріат» на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову, що також узгоджується з положенням п.24 Постанови.

Позивач, ставлячи питання про визнання за ним у судовому порядку права на майно у порядку спадкування, має вказати на правові підстави такого звернення саме до суду з подібною вимогою, - має надати до суду відомості про об`єктивну неможливість отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вказане майно та надати письмову відмову (постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії) нотаріуса у видачі такого свідоцтва із вказівкою на підстави такої відмови.

Тобто, передумовою звернення в суд із позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є наявність відмови нотаріуса в оформленні спадщини.

Про це неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема, у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 2-390/2006.

У постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі №702/61/20 (провадження №61-16777св20) зазначено, що зверненню до суду з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування має передувати вирішення питання про видачу позивачу нотаріусом або органом чи службовою особою, уповноваженою вчиняти нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Також, як вбачається із п.9 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» отримання постанови про відмову вчиненні нотаріальної дії має важливе значення, оскільки з часу відмови обчислюється строк для звернення до суду, і надання належної оцінки обґрунтованості вимог позивача неможливо без з`ясування причин та мотивів відмови у вчиненні нотаріальної дії.

Разом з тим, такої передбаченої законом відмови у вчиненні нотаріальної дії матеріали позовної заяви не містять.

Крім того, позивач зазначив, що він та померла ОСОБА_2 є онуком та бабцею відповідно, надавши судові на підтвердження родинних зв`язків між ними копію свідоцтва про народження його батька ОСОБА_3 , де матір`ю останнього зазначена ОСОБА_2 . Проте, згідно свідоцтва про смерть померлою є ОСОБА_2 . При цьому, спірний сертифікат на право на земельну частку (пай) видано на ім`я ОСОБА_2 , а заповіт складено від імені Копилець Февронії ОСОБА_4 . Відтак, позивачем не надано документи на підтвердження належності такого сертифікату саме бабусі позивача.

До того ж, позивачем не надано до суду витяг зі Спадкового реєстру про наявність/відсутність заповіту, на який він посилається за змістом позову.

Також слід звернути увагу позивача на те, що відповідачами у таких справах є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Тобто, при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати, зокрема, коло спадкоємців, які прийняли спадщину. Для вирішення заявлених позовних вимог важливим є встановлення наявності/відсутності інших спадкоємців.

Разом з тим, позивач ОСОБА_1 не підтвердив належними доказами ту обставину, що відсутні інші спадкоємці, котрі прийняли спадщину після померлої ОСОБА_2 . Відсутність таких відомостей позбавляє суд можливості визначити суб`єктний склад учасників спірних правовідносин, зокрема визначити належного відповідача.

За таких обставин, суд пропонує позивачу усунути недоліки позовної заяви, а саме, уточнити обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначити докази, що підтверджують їх, або вказати підтверджені належними доказами причини неможливості надати такі документи, обґрунтовано визначитись із позовними вимогами, уточнити та обґрунтувати зміст позовних вимог, визначитися зі складом учасників справи, а також надати докази дійсної вартості спірного майна на час звернення з позовом до суду.

Відповідно до ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення.

На підставі викладеного, керуючись ст.185 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, - залишити без руху.

Надати позивачеві строк для усунення недоліків в межах 7 (семи) днів з дня вручення ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Т.М. Кущ