Єдиний унікальний номер судової справи 462/7902/24
Номер провадження 2-з/462/43/24
УХВАЛА

про повернення заяви

(про застосування заходів забезпечення позову)

17 жовтня 2024 року Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючого судді Галайко Н. М., перевіривши матеріали письмової заяви уповноваженого представника позивача ОСОБА_1 адвоката Калініна Сергія Костянтиновича про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

І. Рух справи.

Уповноважений представник позивача ОСОБА_1 адвокат Калінін С. К., 16.10.2024 року (вх. № 23310) звернувся у Залізничний районний суд м. Львова (документ сформований у системі «Електронний суд» 15.10.2024 року) з позовною заявою до ТОВ «Алекскредит», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В. Л., Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В. В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у якій просить суд:

- визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 4653, вчинений 30.03.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В. В. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Алекскредит» заборгованості у розмірі 15 550 грн. 40 коп.;

- стягнути з ТОВ «Алекскредит» на користь ОСОБА_1 витрати за надання професійної правничої допомоги у розмірі 5 000 грн. 00 коп.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2024 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Галайко Н. М.

Також, уповноважений представник позивача ОСОБА_1 адвокат Калінін С. К., 16.10.2024 року (вх. № 23322) звернувся у Залізничний районний суд м. Львова (документ сформований у системі «Електронний суд» 15.10.2024 року) із письмовою заявою про забезпечення позову, у якій просить суд:

-вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі вказаного виконавчого напису.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 16.10.2024 року заяву про забезпечення позову передано головуючому судді Галайко Н. М.

ІІ. Щодо можливості застосування заходів забезпечення позову.

Суд, перевіривши письмову заяву про забезпечення позову встановив, що така не відповідає вимогам Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), з огляду на наступне.

Заява про забезпечення позову повинна відповідати вимогам ст. 151 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Однак, як вбачається із поданої заяви, така не відповідає зазначеним вимогам, оскільки заявник не вказав інші відомості, потрібні для забезпечення позову, не вказав у чому полягає реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не обґрунтовано необхідності вжиття саме такого заходу забезпечення позову, як арешт нерухомого майна (заборони вчиняти будь-які дії спрямовані на проведення будівельних робіт щодо будинку, а також продажу будинку, оформлення права власності на будинок, тощо).

Окрім цього, суд зазначає, що до заяви про забезпечення позову не долучено інших належних та достатніх доказів для забезпечення позову.

ІІІ. Щодо сплати судового збору.

Відповідно до ч. 6 ст. 151 ЦПК України до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до п. 4. ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову фізичною особою складає 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (605 грн. 60 коп.).

Так, суд приймає до уваги, що прохальна частина заяви про забезпечення позову місить посилання на підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Зокрема вказано, що у порядку ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Згідно ч. 3 ст. 136 ЦПК України з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Разом з тим, суд враховує, що ч. 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.11.2020 року у справі № 9901/77/20 (провадження № 11-131заі20) висловлено правову позицію згідно з якою для звільнення від сплати судового збору відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» необхідно надати довідку з органу Державної податкової служби України про розмір доходів за попередній календарний рік, яка підтверджує, що розмір судового збору в справі перевищує 5 відсотків розміру річного доходу заявника за попередній календарний рік.

Отже особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, згідно зі ст. 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Суд приймає до уваги, що будь-яких доказів відсутності можливості сплати судового збору до суду не подано.

Щодо покликання позивача на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», то вказане правове положення регулює випадки звільнення визначеної категорії осіб від сплати судового збору в силу закону, тобто навіть за відсутності про це клопотання такої особи.

Так, відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Проте у справі з даним предметом спору вказаний нормативний акт не може бути застосований.

Предметом спору ОСОБА_1 визначено визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, який, як стверджує позивач, вчинено на підставі договору, що нею фактично не укладався, про що окремо вказано у позовній заяві із покликанням про те, що позивач не підписувала у будь-який спосіб кредитний договір з ТОВ «Алекскредит».

Тому покликання сторони позивача на вказані обставини звільнення від сплати судового збору, та відповідну практику Верховного Суду у даному випадку є нерелевантними.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, у суду відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 підлягає звільненню від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

ІV. Підсумки.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанова Верховного Суду від 09.12.2021 року у справі № 175/1480/21 (провадження № 61-15020св21).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Тому відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне повернути заяву про забезпечення позову заявнику.

На підставі наведеного та керуючись ст. 151, 153, 353 ЦПК України, суд -

постановив:

Заяву уповноваженого представника позивача ОСОБА_1 адвоката Калініна Сергія Костянтиновича про застосування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит», треті особи: Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повернути заявнику.

Роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Порядок оскарження ухвали суду та набрання нею законної сили.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання (ч. 2 ст. 261 ЦПК України).

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко