Справа № 515/2011/23
Провадження № 2/513/377/24
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2024 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Рязанової К.Ю.,

за участю: секретаря судового засідання Филипчук Л.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Яковлевої-Ангеловської О.А. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Сарата Одеської області в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» визнання припиненим договору іпотеки та виключення записів з державних реєстрів, -

у с т а н о в и в:

18 грудня 2023 року до Татарбунарського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про визнання припиненим договору іпотеки та виключення записів з державних реєстрів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 вересня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № ОDТ0GА згідно якого було отримано кредит у розмірі 26085,47 доларів США на термін до 10 вересня 2023 року зі сплатою платежів в строки та в порядок, встановлених кредитним договором. 10 вересня 2008 року між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки нерухомого майна, а саме на житлову будівлю з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . В забезпечення виконання зобов`язань за Договором ОDT0GA від 10 вересня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки.

Позивачем було здійснено погашення заборгованості за кредитним договором, відповідно до рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 07 вересня 2021 року, однак банк не здійснив дій щодо припинення чинності обтяження, яке накладено та зареєстровано, у зв`язку із укладенням договору іпотеки.

Розпорядженням в.о. голови Татарбунарського районного суду Одеської області від 18 грудня 2023 року зазначена цивільна справа передана на розгляд Саратського районного суду Одеської області. Справа надійшла до Саратського районного суду Одеської області 01 лютого 2024 року та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподілена судді Рязановій К.Ю.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 07 лютого 2024 року вказана позовна заява залишена без руху.

08 лютого 2024 року до суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 09 лютого 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, з розглядом у порядку загального позовного провадження.

12 вересня 2024 року до суду надійшли письмові пояснення від представника відповідача на позовну заяву.

12 вересня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про визнання припиненим договору іпотеки та виключення записів з державних реєстрів, та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 17 жовтня 2024 року о 09 годині 00 хвилин в приміщенні Саратського районного суду Одеської області з викликом сторін.

Суд вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків.

Відповідно до положень статей 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Між сторонами виникли кредитні правовідносини на підставі укладеного між АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 кредитного договору № ODT0GA від 10 вересня 2008 року.

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору № ODT0GA від 10 вересня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», що змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 10 вересня 2008 року укладено договір іпотеки на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені статтями 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується стронами, у зв`язку з порушенням позичальником строків повернення грошових коштів, що встановлені договором та виникненням заборгованості, кредитор АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду, пред`явивши вимогу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № ODT0GA від 10 вересня 2008 року.

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 07 вересня 2021 року з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь АТ КБ «Приватбанк» стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором № ODT0GA від 10 вересня 2008 року в розмірі 27465,67 дол. США, що за курсом 15,77 відповідно до службового розпорядження НБК від 14 січня 2015 року складало 433133,57 грн, та судовий збір в розмірі 3654 грн.

Заявлені вимоги стосувалися дострокового стягнення станом на 14 січня 2015 року заборгованості в розмірі 27465,57 дол. США, з яких 22167,32 дол. США - заборгованість за кредитом; 2551,08 дол. США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 699,26 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 625,02 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи 15,85 дол. США - штраф (фіксована частина), 1307,13 дол. США - штраф (процентна складова).

Отже, встановлені обставини у цивільній справі № 515/301/15-ц вказують на те, що кредитор, пред`явивши вимогу про дострокове стягнення кредиту, такими діями на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 07 вересня 2021 року у цивільній справі № 515/301/15-ц учасниками справи не оскаржувалось, набрало законної сили.

Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Крецулом В.А. на підставі заяви АТ КБ «Приватбанк» було відкрито виконавчі провадження №№ НОМЕР_4, НОМЕР_5 за вказаним виконавчим листом про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 кредитної заборгованості.

23 травня 2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Крецулом В.А. винесено постанови в межах виконавчих проваджень №№ НОМЕР_4, НОМЕР_5 про закінчення виконавчого провадження від 23 травня 2023 року, оскільки вимоги виконавчого документу виконані в повному обсязі. Дані постанови виконавця чинні, банк як стягувач був обізнаний з підставами закінчення ВП, проте не скористався своїм правом на оскарження вказаної постанови державного виконавця.

Отже, судове рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 07 вересня 2021 року у справі № 515/301/15-ц виконано в повному обсязі.

Листом від 22 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із проханням виключити із реєстру обтяжень та заборон відчуження запис про обтяження та заборони відчуження нерухомого за іпотечним договором від 10 вересня 2008 року, а саме житлову будівлю з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Листом від 10 жовтня 2023 року ОСОБА_1 повідомлено, що незважаючи на виконання рішення суду і погашення суми боргу, обчисленої на дату звернення банком до суду - на даний час за кредитним договором № ODT0GA від 10 вересня 2008 року існує заборгованість.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 07 листопада 2022 року заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Постановою апеляційного суду від 23 січня 2023 року апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - задоволено. Ухвалу Татарбунарського районного суду Одеської області від 07 листопада 2022 року - скасовано, ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідач АТ КБ «ПриватБанк», заперечуючи проти вимог позивача посилався на те, що відсутнє судове рішення про визнання кредитного договору припиненим. Позичальник має заборгованість за вказаним договором за період з 07 вересня 2021 року по 23 травня 2023 рік (дата погашення заборгованості за рішенням суду, відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 23 травня 2023 року) - заборгованість по процентам за користування кредиту відповідно до ст.625 ЦК України. Також позивачем не сплачено судовий збір у розмірі 2481,00 користь АТ КБ «Приватбанк» стягнутих постановою Одеського апеляційного суду від 23 січня 2023 року.

Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі № 515/301/15-ц, свідчать про те, що заборгованість за кредитним договором № ODT0GA від 10 вересня 2008 року, укладеним між ПриватБанк та ОСОБА_1 та забезпеченим порукою ОСОБА_3 , стягнута в повному обсязі.

Згідно з пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов`язків.

За положеннями частини першої статті 599 ЦК України припинення основного зобов`язання у разі належного його виконання презюмується.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У статті 526 ЦК України визначено загальні умови виконання зобов`язання, а саме: зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частина друга статті 598 ЦК України).

Відповідно до статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Виходячи зі змісту статей 526, 599 ЦК України зобов`язання буде вважатися виконане належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться.

За положеннями частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини третьої статті 1049 ЦК України грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця.

Аналіз змісту наведених норм права дає підстави для висновку, що з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики ці зобов`язання вважаються припиненими.

Встановлені судом фактичні обставини справи на підставі поданих та досліджених доказів свідчать про те, що рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 07 вересня 2021 року у справі № 515/301/15-ц про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором виконано боржником у повному обсязі. Борг, стягнутий за судовим рішенням, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження ВП № НОМЕР_4, НОМЕР_5 від 23 травня 2023 року.

Доводи відповідача АТ КБ «ПриватБанк» про те, що основне зобовязання не виконано в повному обсязі не узгоджуються з обставинами, встановленими рішенням у цивільній справі № 515/301/15-ц, які вказують на те, що кредитор, пред`явивши вимогу про дострокове стягнення кредиту, такими діями на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. На час звернення з таким позовом (26 лютого 2015 року) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 07 вересня 2021 року у справі № 515/301/15-ц засвідчує такі зміни.

Після зміни строку виконання зобов`язання право кредитора нараховувати передбачені договором проценти, пеню припиняється. Кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів і пені.

Вказаний висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, провадження № 4-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18.

Посилання відповідача на те, що позичальник, який своєчасно не повернув суму позики, зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України ґрунтується на припущеннях, оскільки доказів пред`явлення кредитором таких вимог до боржника матеріали справи не містять. На припущеннях суду заборонено ухвалювати судове рішення (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Суд звертає увагу, що дійсно банк може порушити питання про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України, однак таке право виникає в силу закону, а не договору.

Щодо стягнення судового збору на виконання постанови Одеського апеляційного суду, то у позивача не виникли будь-яких інших зобов`язань за договором.

Надаючи оцінку зібраним у справі доказам в частині вимог позивача щодо припинення іпотеки за договором іпотеки від 10 вересня 2008 року, у зв`язку з припиненням основного зобов`язання, та виключення (внесення) відомостей про припинення обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, суд зазначає таке.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою є вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини п`ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Підстави припинення іпотеки визначено статтею 17 Закону України «Про іпотеку». Зокрема, іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

У частині першій статті 598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

За положеннями частини першої статті 559, частини першої статті 593 ЦК України припинення права іпотеки у разі належного виконання основного зобов`язання, презюмується.

У разі невизнання кредитором права іпотекодавця передбачених частиною першою статті 559, частиною першою статті 593 ЦК України, на припинення зобов`язання таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі п. 1 частини другої статті 16 ЦК України.

Оскільки забезпечене іпотекою зобов`язання за договором кредиту № ODT0GA від 10 вересня 2008 року, укладеним між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк», виконано в повному обсязі, тому зобов`язання за договором іпотеки від 10 версеня 2008 року, які є похідними від кредитного договору, припиняються, але цей факт не визнає кредитор АТ КБ «ПриватБанк».

Отже, права іпотекодавця ОСОБА_1 підлягають судовому захисту шляхом задоволення його позовної вимоги про припинення іпотеки за договором іпотеки дому, 4589 від 10 вересня 2008 року, посвідченим Татарбунарською державною нотаріальною конторою, у зв`язку з припиненням основного зобов`язання.

Порядок внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомостей про виникнення, зміну та припинення обтяжень регламентується Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2004 року № 830 (далі - Порядок) та Інструкцією про порядок ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна та заповнення заяв, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 29 липня 2004 року № 73/5.

Відповідно до частини п`ятої статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження.

Згідно з частиною третьою статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина третя статті 17 Закону України «Про іпотеку»).

Пунктом 25 Порядку визначено, що реєстратор вносить до Реєстру відомості про припинення обтяження в день прийняття заяви.

У пунктах 41 - 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц (провадження № 14-88цс19) зазначено, що «іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; див. також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц)».

Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора і припинення у зв`язку з цим основного зобов`язання іпотека припиняється.

Правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених обставин, якими підтверджується, що позивачем ОСОБА_1 виконані зобов`язання за кредитним договором № ODT0GA від 10 вересня 2008 року шляхом повного виконання судового рішення про дострокове стягнення з нього всієї суми заборгованості за цим договором, тому зобов`язання останнього перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором припинилось, що зумовлює припинення іпотеки з огляду на її похідний характер, тоді як кредитор АТ КБ «ПриватБанк» не визнає право позичальника (іпотекодавця) ОСОБА_1 на припинення зобов`язання, у своїй сукупності дозволяють суду зробити висновок про порушення прав позивача ОСОБА_1 та про наявність підстав для задоволення позову.

Отже, суд вважає позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволеню.

У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ОСОБА_1 при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн та 2147,20 грн, тому на його користь слід стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір по справі у сумі 3220,80 грн.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 509, 526, 559, 593, 598, 599, 625, 626, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст.1, 3, 17 Закону України «Про іпотеку, ст. 43, 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.ст. 4, 5, 81, 89, 141, 263, 265-273 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» визнання припиненим договору іпотеки та виключення записів з державних реєстрів задовольнити.

Визнати припиненим договір іпотеки дому, 4589 від 10 вересня 2008 року посвідчений Татарбунарською державною нотаріальною конторою, укладений між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк».

Виключити з Державного реєстру іпотек запис внесений реєстратором: Татарбунарською районною державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером 7891914 від 11 вересня 2008 року про реєстрацію договору іпотеки на житловий будинок, адреса: АДРЕСА_1 , номер за РПВН: 24206558.

Виключити з Державного реєстру заборони на відчуження майна запис внесений реєстратором: Татарбунарською районною державною нотаріальною конторою за реєстраційним номером 7892005 про заборону відчуження житлового будинку, адреса: АДРЕСА_1 , номер за РПВН: 24206558.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 3220 (три тисячі двісті двадцять) гривень 80 копійок.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина НОМЕР_1 виданий Татарбунарським РВ ГУМВС 11 квітня 2007 року, рнокпп: НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк, 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, МФО 305299, , рахунок № НОМЕР_3 , адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, № 50.

Повний текст рішення складено 17 жовтня 2024 року.

Суддя К. Ю. Рязанова