УХВАЛА

в порядку судового контролю

14 жовтня 2024 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області в складі: головуючого судді Ус О.В., секретар судового засідання Петішкін О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань міського суду скаргу ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), стягувач ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив визнати незаконними дії (бездіяльність) посадових осіб Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо відмови у винесенні постанови про зняття арешту на квартиру АДРЕСА_1 ; скасувати постанову державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції 74-215 від 30.07.2021 р. про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та виключити інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

В обґрунтування скарги вказав, що є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 21.07.1999 р., на яку, як нещодавно йому стало відомо накладено арешт постановою державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції 74-215 від 30.07.2001 р. На звернення до виконавчої служби з питання зняття арешту йому рекомендовано звернутися до суду, оскільки матеріали виконавчого провадження знищені за терміном зберігання.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.07.2024 року скаргу прийнято до провадження, призначено судовий розгляд.

15.08.2024 року через Електронний Суд представником Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) подано відзив, у якому зазначив, що за інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виконавче провадження перебувало на виконанні у 2001 році, перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 24.06.2024 р. відносно ОСОБА_1 виконавчі провадження відсутні, з огляду на що винести постанову про зняття арешту з майна боржника немає можливості.

Представником заявника скарги подано заяву про розгляд справи у відсутність, вимоги скарги підтримав, просив задовольнити.

Представник ДВС та стягувач в судове засідання не прибули, про причини не явки суд не повідомляли.

Суд розглядає скаргу на підставі наявних доказів, коли неявка стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця не перешкоджає розгляду скарги.

Суд, вивчив письмові докази, встановив наступне.

ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджено договором дарування від 21.07.1999 року, витягом з Державного реєстру речових прав №370956769 від 22.03.2024 року.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №380094373 від 24.05.2024 р., на квартиру АДРЕСА_1 накладено арешт на підставі постанови державної виконавчої служби Комсомольського районного управління юстиції №74-215 від 30.07.2021 р; запис зареєстровано Першою Херсонською державною нотаріальною конторою 10.10.2005 р.

Постановою Комсомольського відділу державної виконавчої служби від 30.07.2001 року при примусовому виконанні виконавчого листа виданого 30.05.2000 року Суворовським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1354,36 грн., 40 грн., 97,50 грн., 600 грн., 68 грн., накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 .

Листом від 25.06.2024 р. №46190 Корабельний відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на звернення ОСОБА_1 повідомлено про неможливість надання копії постанови про накладення арешту на майно, з огляду на знищення матеріалів виконавчого провадження за закінченням терміну зберігання. Перевіркою Автоматизованої системи виконавчих проваджень станом на 24.06.2024 р. відносно ОСОБА_1 виконавчі провадження у системі відсутні.

Відповідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Спеціальним законом, котрий визначав умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02.04.1999 року за№ 606-ХІV, котрий діяв станом на дату примусового виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст.38 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

Отже, вищевказаними положеннями закону на державного виконавця покладено обов`язок щодо зняття (скасування) арешту майна боржника у випадку закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 4.10.2. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.12.1999 №74/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.12.1999 за № 865/4158 (далі - Інструкція №74/5) (у редакції, чинній на момент спірних правовідносин) у постанові про закінчення виконавчого провадження (окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби), повернення виконавчого документа стягувану чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особі), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту накладеного на майно боржника.

Таким чином, відповідно до зазначеної статті та положень Інструкції №74/5 державний виконавець, завершуючи виконавче провадження, зобов`язаний був зняти накладений на майно позивача арешт

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, а саме: відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, арешт з майна ОСОБА_1 , накладений постановою від 30.07.2001 року (номер запису про обтяження: 2473761), державним виконавцем знятий не був.

02.06.2016 року було прийнято Закон України «Про виконавче провадження» в новій редакції № 1404-VIII.

Згідно з п.7 Розділу 13 Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 07.03.2018 року (надалі Закон №1404-VIII) встановлено, що виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Виконавче провадження, у рамках якого державним виконавцем накладено арешт на майно скаржника, давно завершені та знищені, що не заперечується і підтверджується листом Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

А отже, його відновлення неможливе, тоді як в силу вимог закону накладений органом ДВС арешт на майно боржника підлягає зняттю (скасуванню) саме в рамках виконавчого провадження.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Вказані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

За таких обставин суд вважає доцільним зняти арешт, накладений на майно боржника для забезпечення виконання вже виконаного судового рішення, оскільки у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність.

При цьому суд враховує те, що наявність протягом тривалого часу (більше 20 років) не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Таким чином, судом встановлено, що не зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні саме за обставинами цієї справи є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, і порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом зобов`язання державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт з майна боржника.

Зважаючи на те, що матеріали виконавчого провадження знищені, внаслідок чого Корабельний відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) позбавлений можливості вчиняти будь-які дії щодо вказаного виконавчого провадження, тому скарга в частині визнання неправомірною бездіяльності зазначеного Відділу не підлягає задоволенню.

За вказаних обставин, скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), стягувач ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобов`язати державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт та відповідну заборону відчуження нерухомого майна ОСОБА_1 , а саме квартири АДРЕСА_1 , накладений постановою державного виконавця Комсомольського відділу державної виконавчої служби від 31.07.2001 року та внести відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів може бути подана апеляційна скарга до Херсонського апеляційного суду.

СуддяО. В. Ус