УХВАЛА

Іменем України

11.10.2024 Справа №607/21373/24 Провадження №2-н/607/2651/2024

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Марциновська І.В., розглянувши заяву комунального підприємства «Тернопільводоканал» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуг водопостачання та водовідведення,

УСТАНОВИЛА:

02.10.2024 КП «Тернопільводоканал» звернулось до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуг водопостачання та водовідведення.

Дослідивши зміст заяви та додані неї документи, доходжу такого висновку.

Так, форма та зміст заяви про видачу судового наказу визначені у ст. 163 ЦПК України.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Так, у своїй заяві КП «Тернопільводоканал» просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за період з 01.12.2023 до 30.09.2024 у сумі 9496,12 грн.

Одночасно до заяви доданий розрахунок ціни позову, з якого вбачається, що станом на початок цього періоду заборгованість боржника за послуги водопостачання та водовідведення вже становить 9753,83 грн. Тобто дана сума боргу є заборгованістю за попередній період, однак включена до розрахунку.

При цьому зауважую, що за вказаний період боржнику надані послуги, вартість яких становить 2296,32 грн, та боржник оплатила такі послуги на суму 4000 грн, тобто на суму більшу, ніж було нараховано.

Відтак із зазначеного розрахунку вбачається, що при визначенні розміру заявлених вимог КП «Тернопільводоканал» здійснені боржником платежі не враховані.

Крім цього, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Так, у заяві про видачу судового наказу заявник просить стягнути заборгованість за послуги з водопостачання та водовідведення у сумі 8050,15 грн, плату за абонентське обслуговування у сумі 675 грн, суму інфляційних нарахувань у сумі 530,62 грн та суму нарахувань за користування чужими коштами (3% річних) у сумі 240,35 грн.

Суд зауважує, що належність права вимоги не є свідченням відсутності спірних правовідносин між сторонами. У наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог. Безспірні вимоги заявника у наказному провадженні - це такі вимоги заявника, із яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільних правових відносин.

Указане дає підстави дійти висновку, що для віднесення заявленої вимоги до безспірної необхідним є конкретне та однозначне визначення періоду, за який виникла заборгованість, урахування усіх сум, що сплачені боржниками протягом цього періоду, та проведення розрахунку інфляційних нарахувань та 3 відсотків річних з урахуванням загальної суми заборгованості та відповідно до періоду, протягом якого виникла така заборгованість (у разі заявлення такої вимоги).

Разом з тим заявник указаних вимог закону не дотримався та до заяви про видачу судового наказу долучив одразу два розрахунки - щодо ціни позову за централізоване водопостачання та централізоване водовідведення та щодо ціни позову за абонентське обслуговування. При цьому періоди, за які такі послуги надавалися, у вказаних розрахунках є відмінними між собою.

Більше того розрахунки інфляційних нарахувань та 3 відсотків річних здійснені заявником не з загальної суми заборгованості, а окремо щодо кожного виду послуг. При цьому періоди, за які нараховувались інфляційні нарахування та 3 відсотки річних, є відмінними від періодів, за які нараховувались суми заборгованості за надані послуги.

При цьому у заяві про видачу судового наказу не конкретизовані зазначені суми стягнень відповідно до наданих суду розрахунків ціни позову.

Крім цього, заявляючи вимогу про стягнення заборгованості за централізоване водопостачання та централізоване водовідведення у сумі 8050,15 грн, заявник суму інфляційних нарахувань та 3 відсотків річних визначив, виходячи із суми боргу 10365,22 грн.

Такі обставини не дають підстав дійти висновку про безспірність заявлених стягувачем вимог та позбавляють суд можливості розглянути дану заяву у порядку наказного провадження.

За таких підстав доходжу переконання, що у видачі судового наказу за заявою КП «Тернопільводоканал» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуг водопостачання та водовідведення слід відмовити.

Також роз`яснюю, що відмова у видачі судового наказу з цієї підстави не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, після усунення її недоліків.

Керуючись ст. 163, 165, 258-261, 353, 354 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою комунального підприємства «Тернопільводоканал» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуг водопостачання та водовідведення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І. В. Марциновська