Єдиний унікальний номер: 448/806/24
Провадження № 2/448/379/24
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(повний текст)

07.10.2024 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Романченко І.А.,

з участю позивача ОСОБА_1

та його представника адвоката Борисенка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Городоцької міської ради Львівської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

І.Короткий зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту, що він (позивач) самостійно виховує, утримує та здійснює догляд за сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без участі матері.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 покликається на те, що він (позивач) є батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якого є відповідачка ОСОБА_2 . Шлюб між ними (сторонами) розірвано рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 05.10.2022р. Ініціатором розірвання шлюбу була відповідачка ОСОБА_2 , яка стала проживати окремо від сім`ї, перестала цікавитись дітьми, самоусунулась від ведення домашнього побуту, тощо.

Зазначає, що їхній син ОСОБА_4 після розірвання шлюбу залишився проживати з відповідачкою ОСОБА_2 та між ними (сторонами) була укладена домовленість про те, що він (позивач) прийматиме участь у житті сина, в його забезпеченні, а відповідачка не чинитиме йому перешкод в спілкуванні з ним. Однак, з того часу, як він (позивач) став проживати окремо від сина ОСОБА_4 , то в останнього стала різко погіршуватись успішність в школі та поведінка.

Стверджує, що на час подачі даного позову до суду син ОСОБА_4 вже проживав спільно з ним (позивачем) за адресою: АДРЕСА_1 . Проживання дитини саме разом з ним обумовлене бажанням сина, який сам попросився проживати разом, оскільки відповідачка працює та рідко має можливість проводити час з сином. Відтак, він (позивач) самостійно займається вихованням сина, самостійно його утримує, здійснює за ним постійний догляд, якого він потребує. Між ним та дитиною склались стійкі психологічні контакти та прив`язаність один до одного.

Вказує, що у зв`язку з необхідністю надання дитині різного виду допомоги, необхідністю переміщення із дитиною без документального оформлення згоди від матері, яка з дитиною не проживає, йому необхідно встановити факт, що він (позивач) самостійно виховує та здійснює догляд за сином ОСОБА_4 . Встановлення даного факту має для нього (позивача) юридичне значення, оскільки напряму впливає на його права та обов`язки як батька та на інтереси дитини, яка перебуває на його самостійному вихованні.

ІІІ. Позиція учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Борисенко В.В. в судовому засіданні підтримали заявлену позовну вимогу про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факту, що ОСОБА_1 самостійно виховує, утримує та здійснює догляд за сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без участі матері. Позивач ОСОБА_1 пояснив, що вже два роки розлучений з відповідачкою по справі. Старші їхні діти, які вже повнолітні, протягом вказаного періоду проживають разом з ним (позивачем). Молодший син ОСОБА_4 деякий період часу проживав разом з відповідачкою ОСОБА_2 , однак через конфліктні ситуації матері з дитиною, вже близько половини року наймолодший син проживає разом з ним (позивачем), а відповідачка не приділяє йому жодної уваги.

Відповідачка ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена, відзиву на позовну заяву не подала, у судове засідання не з`явилася, клопотань про відкладення або про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. При цьому з матеріалів справи відомо, що відповідачці ОСОБА_2 було відомо про наявність даної цивільної справи, оскільки на виконання ухвали Мостиського районного суду Львівської області від 10.05.2024р. представник органу опіки та піклування повідомив суду, що за місцем проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 представниками органу опіки та піклування Городоцької міської ради Львівської області здійснювалось обстеження умов проживання та відповідачка ОСОБА_2 разом з позивачем ОСОБА_1 були присутні 21.06.2024р. на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, на якій розглядалось питання щодо місця проживання дитини сторін ОСОБА_3 (у зв`язку з первинно заявленою позовною вимогою позивача у даній цивільній справі).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - органу опіки та піклування Городоцької міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, скерував письмові пояснення у справі, у яких зазначив те, що у зв`язку з тим, що малолітній ОСОБА_4 проживає разом з батьком лише близько двох місяців, то орган опіки та піклування у вирішенні заявлених позивачем позовних вимог покладається на розсуд суду. Крім того, представник зазначив, що 07.06.2024р. працівниками Служби у справах дітей Городоцької міської ради проведено обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 . На час обстеження малолітній ОСОБА_4 пояснив, що з матір`ю ОСОБА_2 він не проживає більше місяця, інколи спілкується та бачиться з нею, проте хоче проживати разом з батьком, оскільки між ними є більше взаєморозуміння, спілкування. Батько та мати дитини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є фізичними особами підприємцями. Згідно характеристик Городоцького НВК №2 І-ІІІ ст. «Заклад загальної середньої освіти» І ступеня гімназія», малолітній ОСОБА_4 навчається у 8 класі вказаного закладу, на уроках не працює, часто ігнорує правила поведінки, проживає з матір`ю, батько для ОСОБА_4 є авторитетом, дитина до нього прислухається, батько завжди реагує на прохання класного керівника, завжди підтримує сина. За адресою проживання матері дитини по АДРЕСА_2 забезпечений окремою кімнатою, облаштованою спальним місцем, робочим місцем для написання уроків, шафою для одягу. Зі слів ОСОБА_2 , син ОСОБА_4 проживав з нею до квітня 2024 року, після чого став проживати з батьком ОСОБА_1 . Згідно інформації КУ «Центр надання соціальних послуг Городоцької міської ради» №469 від 10.06.2024р. здійснено візит в сім`ю батька ОСОБА_1 та встановлено, що батько проживає з неповнолітнім сином ОСОБА_4 в орендованому будинку, умови проживання задовільні. Батько дитини належним чином виконує обов`язки щодо розвитку, виховання та навчання дитини, має достатній батьківський потенціал. Дитина повідомила, що хоче проживати з батьком. За результатами візиту до матері ОСОБА_2 , така повідомила, що хоче, щоб син проживав разом з нею. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 21.06.2024р., де були присутні обоє батьків, з`ясовано, що між ними виник спір щодо місця проживання сина ОСОБА_4 . Мати не заперечувала щодо спілкування сина з батьком, проте хоче визначити місце проживання сина разом з нею. У зв`язку з досягненням 10.09.2024р. сином ОСОБА_4 чотирнадцяти років, дитина згідно чинного законодавства може самостійно визначати місце свого проживання.

Допитаний з дотриманням порядку, передбаченого ст.232 ЦПК України, неповнолітній ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що сторони по справі є його батьками. З початку літа 2024 року він проживає разом з батьком ОСОБА_1 , позивачем по справі. Його матір ОСОБА_2 , відповідачка по справі, є ріелтором та проживає за іншою адресою. Він (свідок) проживав з матір`ю, але йому не було добре з нею. На даний час він з матір`ю спілкується, але коштів вона йому (свідку) не надає.

ІV. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 02.05.2024р. залишено без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою судді Мостиського районного суду Львівської області від 10.05.2024р. прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини; залучено орган опіки та піклування Городоцької міської ради Львівської області до участі у даній цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору; розгляд справи постановлено провести в порядку загального позовного провадження; розпочато підготовче провадження.

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 18.06.2024р. прийнято до розгляду заяву позивача ОСОБА_1 , подану в порядку ст.49 ЦПК України, про зміну предмета позову, якою такий доповнив позовні вимоги новою позовною вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що він (позивач) самостійно виховує, утримує та здійснює догляд за сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без участі матері.

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 09.09.2024р. прийнято відмову позивача ОСОБА_1 від частини позовних вимог, а саме: про визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Городоцької міської ради Львівської області, про визначення місця проживання дитини та встановлення факту, що має юридичне значення, в частині позовних вимог: про визначення місця проживання дитини - закрито.

Ухвалою Мостиського районного суду Львівської області від 09.09.2024р. закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Городоцької міської ради Львівської області, про встановлення факту, що має юридичне значення.

V. Обставини справи, встановлені судом.

Заслухавши пояснення сторони позивача та дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що сторони з 24 травня 2004 року перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 05.10.2022р.

Від даного шлюбу в сторін народилися діти: дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Сторони близько двох років проживають окремо, спільного господарства не ведуть.

Сторони по справі: позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 є батьками дитини: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , що видане 21.09.2010р. виконавчим комітетом Чернівської сільської ради Мостиського району Львівській області.

Матеріалами справи підтверджено, що після розірвання шлюбу між сторонами їхній син ОСОБА_4 проживав разом з відповідачкою ОСОБА_2 . Так, з характеристик Городоцького НВК №2 І-ІІІ ст. «Заклад загальної середньої освіти» І ступеня гімназія», доданих позивачем у квітні та травні 2024 року до матеріалів позовної заяви, відомо, що ОСОБА_7 , учень 8 класу вказаного закладу, проживав з матір`ю відповідачкою ОСОБА_2 .

На даний час ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Ця обставина була підтверджена в судовому засіданні позивачем ОСОБА_1 та малолітнім ОСОБА_3 , який зазначив, що з початку літнього періоду 2024 року проживає разом з батьком, при цьому підтримує спілкування з матір`ю.

Між сторонами по справі існував спір про визначення місця проживання дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено заявою-повідомленням Городоцької міської ради Львівської області як органу опіки та піклування, що надійшла на адресу суду 31.07.2024р. Станом на день ухвалення зазначеного судового рішення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилося чотирнадцять років, відтак згідно вимог ч.3 ст.160 СК України, такий вправі сам визначати місце свого проживання.

VI. Застосовані норми права та судова практика.

Відповідно до вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

У відповідності до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Конвенція про права дитини в п.3 ст.9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно ч.1 ст.121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Статтею 141 СК України та ч.3 ст.11 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Статтею ст.153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч.1 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті, в якій зазначено, що той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі.

За п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тобто, за змістом наведених норм чинного законодавства з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Таким чином, при встановленні факту самостійного виховання дитини батьком фактично встановлюється юридичний факт, в силу якого обсяг прав матері обмежується або припиняється, тобто вона може бути позбавлена батьківських прав щодо дитини на підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України .

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

VІI. Висновки суду.

У даній справі позивач просить встановити факт самостійного виховання, утримання та здійснення догляду за дитиною без участі матері.

Предметом доказування у справі є обставини, які підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Частиною першою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо).

Суд вважає за необхідне зазначити, що в силу ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дітей не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей, а позивач не надав суду доказів, що в питанні виховання чи утримання дитини сторін сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати умисно ухиляється від виконання цих обов`язків чи реалізації своїх батьківських прав.

Розірвання шлюбу та встановлення місця проживання дитини з позивачем, що включає в себе обов`язок батька щодо утримання та виховання дитини, не доводять факт відсутності участі матері у вихованні дитини.

Відтак, стороною позивача не надано жодних доказів, що в питанні виховання дитини - сина ОСОБА_4 відповідачка ОСОБА_2 умисно ухиляється від виконання цих обов`язків чи реалізації прав з даного приводу.

Крім того, судом встановлено, що дитина сторін син ОСОБА_4 підтримує спілкування з матір`ю відповідачкою ОСОБА_2 та відповідачка, будучи присутньою за засіданні комісії з питань захисту прав дитини 21.06.2024р., наполягала на тому, що вона хоче, щоб їхній син ОСОБА_4 приживав разом з нею, що, на переконання суду, свідчить про бажання відповідачки приймати участь у вихованні дитини.

Надані суду письмові докази та пояснення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , лише свідчать про проживання дитини сторін сина ОСОБА_4 разом з батьком у період з початку літнього періоду 2024 року по даний час, що не є тривалим періодом часу та жодним чином не підтверджують факту не виконання відповідачкою своїх батьківських обов`язків, факту ухилення матері від участі у вихованні та утриманні сина.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 належними та допустимими доказами не довів, що він самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто взагалі без участі іншого з подружжя у житті дитини, то суд не вбачає підстав для задоволення пред`явлених ним позовних вимог.

Посилання позивача на необхідність встановлення факту самостійного утримання дитини для надання різного виду допомог дитині є загальним твердженням, ним не доведено та не надано доказів щодо відмови в наданні певних пільг та інших соціальних гарантій, що в свою чергу порушувало б права батька дитини та свідчило про доцільність встановлення такого факту.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

VIII. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, в тому числі зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу, у разі відмови в позові - покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Городоцької міської ради Львівської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м.Сколе Сколівського району Львівської області, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування Городоцької міської ради Львівської області, місцезнаходження: 81500, м.Городок, майдан Гайдамаків, 6 Львівської області.

Повний текст судового рішення складено 17.10.2024р.

Суддя Ю.В. Кічак