Справа № 581/694/24
Провадження № 2/581/350/24
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 жовтня 2024 року сел. Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області в складі судді Кузьмінського О.В., за участю секретаря судового засідання Мазур О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Синівської сільської ради про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

5 серпня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою та просила зобов`язати Синівську сільську раду виділити їй земельну ділянку на території Синівської сільської ради в натурі (на місцевості) в розмірі земельної частки (паю) площею 3,58 умовних кадастрових гектарів відповідно до сертифіката серії СМ №0162907 від 26 листопада 1996 року та надати їй дозвіл на розробку проектної документації з землеустрою.

Мотивує свої вимоги тим, що відповідно до сертифікату на право власності на земельну ділянку вона набула право на земельну частку (пай), яке є непорушним.

Головою Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області видано розпорядження від 27 листопада 2001 року № 468, яким її було виключено зі списку до державного акту на право колективної власності на землю громадян, як помилково включену, однак рішенням Липоводолинського районного суду від 1 червня 2022 року визнано незаконним та скасовано це розпорядження.

7 червня 2022 року вона звернулася до Синівської сільської ради із заявою № 1, в якій просила вчинити невідкладні дії для виділення їй в натурі 3,58 га землі відповідно до вищезазначеного сертифікату, передати у власність і виділити в натурі 3,58 га землі та надати дозвіл на розробку проектної документації із землеустрою. У відповідь на заяву відповідач повідомив їй про необхідність звернутися в проектну організацію для виготовлення проектної документації.

19 квітня 2024 року вона вдруге звернулася до відповідача та просила вчинити дії для виділення землі і надати дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення межі земельної ділянки площею 3,58 га в натурі на (місцевості).

У відповідь на заяву відповідач повідомив, що Синівська сільська рада рішенням тридцять дев`ятої сесії восьмого скликання від 24 квітня 2024 року відмовила їй в наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки площею 3,58 га в натурі на (місцевості) на тій підставі, що рішенням Липоводолинського районного суду від 1 червня 2022 року їй було відмовлено у задоволенні позовної вимоги щодо визнання за нею права на земельну частку (пай) розміром 3,58 умовних кадастрових гектарів.

У поданому відзиві відповідач не погодився із позовом, вважаючи позовні вимоги необґрунтованими, оскільки Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» не передбачено повноважень сільської ради щодо ухвалення рішень про надання дозволу на розроблення проектної документації із землеустрою особі, яка має право на земельну частку (пай) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай).

Позивач як особа, яка має право на земельну частку (пай) відповідно до вимог вказаного Закону повинна була звернутися до суб`єкта господарювання, який має у своєму складі сертифікованих інженерів-землевпорядників та укласти відповідний договір на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), в свою чергу Синівська сільська рада, як орган місцевого самоврядування, зобов`язана за зверненням відповідної землевпорядної організації, з якою позивач уклала договір на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), надати всі наявні у неї геодезичні та картографічні матеріали і документи, необхідні для виконання цих робіт.

Землевпорядною організацією за результатами проведення робіт із землеустрою, розробляється проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), який подається на погодження до Синівської сільської ради і надалі виноситься на розгляд Зборів власників земельних часток (паїв) у межах земель, що перебували у користуванні сільськогосподарського підприємства, для затвердження цього проекту.

На зборах власників земельних часток (паїв) у межах земель, що перебували у користуванні сільськогосподарського підприємства, разом із затвердженням проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), на підставі цього проекту, проводиться і розподіл земельних ділянок у межах одного сільськогосподарського підприємства між власниками земельних часток (паїв).

Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, який є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та державної реєстрації права власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв).

Синівська сільська рада без проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та протоколу про результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) не може прийняття рішення щодо виділення земельної частки (паю) у натурі (на місцевості) та про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку позивачу.

Відповідь на відзив від позивача на адресу суду не надходила.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала.

Представники відповідача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судових засіданнях заперечили проти позову з підстав, викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення, судом встановлені такі фактичні обставини.

Позивачу ОСОБА_1 відповідно до сертифікату на право на земельну часку (пай) серія СМ №0162907 як члену колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка на підставі рішення Липоводолинської районної державної адміністрації №427 від 29 жовтня 1996 року належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства ім. Шевченка, розміром 3,58 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) вартістю 13942 грн. Сертифікат зареєстрований 26 листопада 1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №130 (а.с. 4).

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 1 червня 2022 року встановлено, що розпорядженням Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області «Про видачу земельних сертифікатів громадянам Саївської сільської ради, пропущеним у списках при паюванні земель» від 27 листопада 2001 року № 468 зі списку до державного акту на право колективної власності на землю громадян виключено 19 осіб, як помилково включених, серед яких позивач ОСОБА_1 .

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 1 червня 2022 року визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Липоводолинської районної державної адміністрації Сумської області «Про видачу земельних сертифікатів громадянам Саївської сільської ради, пропущеним у списках при паюванні земель» від 27 листопада 2001 року № 468 в частині виключення ОСОБА_1 зі списку до державного акту на право колективної власності на землю громадян.

Також цим рішенням відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позовної вимоги про визнання права на земельну частку (пай), право на яку посвідчено відповідним сертифікатом, оскільки сертифікат є дійсним до виділення земельної частки (паю) у натурі (а.с. 5-8).

7 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Синівської сільської ради із заявою про виділення їй в натурі 3,58 га землі відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ №0162907, передання їй у власність землі та надання дозволу на розробку проектної документації із землеустрою (а.с. 9).

7 червня 2022 року Синівська сільська рада надала відповідь на звернення ОСОБА_1 та зазначила, що перш ніж виділити в натурі земельну ділянку потрібно виготовити технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; порекомендовано звернутися до проектної організації, а після виготовлення і затвердження на сесії Синівської сільської ради технічної документації ця проектна організація виділить в натурі (на місцевості) належну земельну ділянку; сільська рада не має повноважень виділити будь-яку земельну ділянку в натурі (а.с. 10).

19 квітня 2024 року ОСОБА_1 повторно звернулася до Синівської сільської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення межі земельної ділянки площею 3,58 га в натурі (на місцевості) як власнику земельного сертифікату на земельну частку (пай) серії СМ №0162907 від 26 листопада 1996 року на території Синівської сільської ради Роменського району Сумської області (а.с. 11).

25 квітня 2024 року Синівська сільська рада повідомила ОСОБА_1 , що рішенням Синівської сільської ради від 24 квітня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 3,58 умовних кадастрових одиниць згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія СМ №0162907, яка розташована на території Саївського старостинського округу Синівської сільської ради Роменського (Липоводолинського) району Сумської області у зв`язку з тим, що рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 1 червня 2022 року відмовлено у задоволенні позовної вимоги щодо визнання за нею права на земельну частку (пай) в розмірі 3,58 умовних кадастрових одиниць, та на даний земельний сертифікат не виділялась земельна ділянка при розпаюванні земель КСП ім. Шевченка (а.с. 12, 29).

При вирішенні справи суд застосовує такі норми права.

Згідно з частиною 1 статті ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 2 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, крім цього ст.16 ЦК України зазначає, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками визначає Закон України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (далі Закон), який є спеціальним законом щодо порядку проведення та процедури виділення власникам земельних паїв у натурі із земель, що належали сільськогосподарським підприємствам на праві колективної власності.

Основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією (частина 1 статті 2 цього Закону).

Відповідно до частин 1, 2 цього Закону Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.

Особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості):

розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок;

приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості);

уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай);

уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв);

укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення відповідної документації із землеустрою, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету;

сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо;

надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай);

розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв);

організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та земель, що залишилися у колективній власності, в порядку, визначеному цим Законом;

оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Відповідно до статті 6, частини 1 статті 7 Закону органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, державні та інші землевпорядні організації зобов`язані безоплатно надавати в установленому законодавством порядку землевпорядним організаціям, які уклали договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), наявні у них геодезичні та картографічні матеріали і документи, необхідні для виконання цих робіт.

Проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) розробляється суб`єктами господарювання, які мають у своєму складі сертифікованих інженерів-землевпорядників, погоджується відповідною сільською, селищною, міською радою і затверджується на зборах більшістю власників земельних часток (паїв) у межах земель, що перебувають у користуванні одного сільськогосподарського підприємства, та оформляється відповідним протоколом.

Пунктом 17 Розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Висновки суду по суті спору.

Позивачу ОСОБА_1 на підставі відповідного сертифікату належить право на земельну частку (пай) розміром 3,58 в умовних кадастрових гектарах.

Це право є беззаперечним і не підлягає сумніву.

Посилання в рішенні Синівської сільської ради від 24 квітня 2024 року на те, що рішенням суду ОСОБА_1 було відмовлено у визнанні за нею права на земельну частку, є безпідставним, оскільки, як мотивував суд, її право посвідчене сертифікатом, який є дійсним до виділення земельної частки (паю) у натурі.

Як зазначав суд вище, процедура виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) визначена Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

До повноважень сільської ради відповідно до положень цього Закону України не належить ухвалення рішень про надання дозволу на розроблення проектної документації із землеустрою особі, яка має право на земельну частку (пай).

У зв`язку з цим позовна вимога про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розробку проектної документації з землеустрою задоволенню не підлягає.

Водночас, відповідно до положень вказаного Закону позивач як особа, яка має право на земельну частку (пай) має укласти договір на виконання робіт із землеустрою із землевпорядною організацією без надання Синівською сільською радою дозволу на розроблення проектної документації із землеустрою, в свою чергу сільська рада за зверненням цієї землевпорядної організації має надати всі наявні в неї геодезичні та картографічні матеріали і документи, необхідні для виконання робіт.

За результатами проведення робіт із землеустрою розробляється проект із землеустрою, який подається на погодження до Синівської сільської ради, та потім виноситься на розгляд зборів власників земельних часток (паїв) у межах земель, що перебували у користуванні сільськогосподарського підприємства, для затвердження цього проекту.

На зборах власників земельних часток (паїв) затверджується проект землеустрою і проводиться розподіл земельних часток, що оформлюється відповідним протоколом, який є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі та державної реєстрації права власності на земельну ділянку власника земельних часток.

Отже, оскільки описана процедура позивачем не була ініційована та проведена не була, позовна вимога про зобов`язання відповідача виділити позивачу земельну ділянку на території Синівської сільської ради в натурі (на місцевості) в розмірі земельної частки (паю) є передчасною і задоволенню не підлягає.

Таким чином, у задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю.

Посилання позивача на судову практику як на підставу для задоволення позовних вимог, а саме на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 14 березня 2024 року та на постанову Великої палати Верховного суду від 9 листопада 2021 року є необґрунтованими, оскільки спірні відносини та обставини справ не є тотожними.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову сплачений позивачем судовий збір поверненню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Синівської сільської ради відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Синівська сільська рада Роменського району (с. Синівка, Роменський район, Сумська область, вул. Спортивна, 2, ).

Повне рішення складене 18 жовтня 2024 року

Суддя О. В. Кузьмінський