ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 610/60/24
Номер провадження 22-ц/818/2297/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді (судді-доповідача) Мальованого Ю.М.,

суддів Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 08 квітня 2024 року в складі судді Тімонової В.М. у справі №610/60/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що 16 серпня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський" та ОСОБА_1 укладено угоду № 200088642 щодо кредитування кредитний договір, за яким банк на умовах повернення, платності, строковості надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 15 500,00 грн з встановленим строком користування з 16 серпня 2014 року по 16 серпня 2019 року, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений договором строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

Банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк.

23 травня 2016 року згідно з рішенням Правління НБУ України №14/БТ ПАТ "Банк Михайлівський" віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 812 розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до Фонду.

20 липня 2020 року ТОВ "Діджи Фінанс" набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський", на підставі договору № 7_БМ від 20 липня 2020 року, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071, проведеного 15 червня 2020 року, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі № 910/11298/16, якою він визнаний єдиним та належним кредитором за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський". Додатком до договору є реєстр кредитних договорів.

Станом на 26 грудня 2023 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № 200088642 від 16 серпня 2014 року становить 42 377,33 грн, з яких: 13 659,91 грн заборгованість за кредитом; 28 717,42 грн заборгованість за відсотками. Заборгованість розрахована станом на дату укладення договору факторингу № 7_БМ від 20 липня 2020 року між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Діджи Фінанс" та зафіксована у додатку до договору реєстрі кредитних договорів.

Надані виписки сформовані Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на підставі норм чинного законодавства.

Крім того, позивачем розраховані 3% річних в розмірі 3 817,39 грн та інфляційні збитки за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань 19 216,61 грн.

Просив поновити строк позовної давності, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № 200088642 від 16 серпня 2024 року у розмірі 65 411,33 грн, яка складається з суми заборгованості 42 377,33 грн, суми інфляційних втрат 19 216,61 грн, суми 3% річних 3817,39 грн, а також судовий збір.

12 лютого 2024 року до суду від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Андрущака С.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обґрунтування відзиву посилався на необґрунтованість та недоведеність позовних вимог. Вказав, що відсутні докази укладення кредитного договору № 200088642 від 16 серпня 2014 року між ПАТ "Банк Михайлівський" та відповідачем, перерахування банком кредитних коштів, відступлення права вимоги до відповідача на користь позивача за договором про відступлення права вимоги від 20 липня 2020 року № 7_БМ, наявність будь-якої заборгованості відповідача перед позивачем. Крім того, відповідач не отримував повідомлення про зміну кредитора за кредитним договором. Також не надано первинних бухгалтерських документів на підтвердження існування заборгованості. Позивачем надано виписки за рядом особових рахунків, однак не зазначено, яке відношення такі рахунки мають до Кредитного договору з відповідачем, та які кошти на них обліковуються. Доказів того, що вказані виписки сформовано Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на підставі норм чинного законодавства, не надано. Крім того, до заяви (оферти) від 16 серпня 2014 року № 200088642 позичальнику в ПАТ "Банк Михайлівський" було відкрито рахунок № НОМЕР_1 , однак виписки за вказаним рахунком до позову не надано. Також позивачем й не надано доказів на підтвердження того факту, що кредитний договір від 16 серпня 2014 року № 200088642 було укладено саме на 5 років, як зазначено в позовній заяві. Крім того, заявлено клопотання про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 08 квітня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" залишено без задоволення.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність кредитної заборгованості, її розмір та період, за який слід розраховувати розмір заборгованості, а також перехід до нього права вимоги і порушення його майнових прав, а відтак і наявність у нього права на подання цього позову до відповідача.

Не погоджуючись з рішенням суду 01 травня 2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги додаток №1 до договору №7_БМ від 15 червня 2020 року - реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, сформований в електронному вигляді, що пов`язано з тим, що відповідно до умов договору було відступлене право вимоги по 109 642 кредитному договору, та реєстр до договору містить персональні дані фізичних осіб. Також суд не надав належної оцінки випискам по рахунку з 23 травня 2016 року по 27 липня 2020 року, що сформовані ФГВФО, та розрахунку заборгованості, наведеному у позовній заяві, відповіді на відзив на позовну заяву та апеляційній скарзі. На момент подачі позову він надав всі наявні у нього докази, які є належними та достатніми.

Відповідачем письмового відзиву на апеляційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс» не надано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 08 квітня 2024 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс» слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16 серпня 2014 року між Публічним акціонерним товариством "Банк Михайлівський" та ОСОБА_1 було укладено договір у формі заяви (оферти) № 200088642 про надання та використання платіжної картки МС World, найменування продукту: Кредитна картка МТС (неіменна), рахунок картки: НОМЕР_1 , з бажаним кредитним лімітом в розмірі 0 грн.

Умовами договору передбачено, що розмір кредитного ліміту за рішенням Банку може бути змінений, про що Клієнт буде повідомлений шляхом направлення SMS-повідомлення або в порядку, передбаченому Умовами по картках, максимальна ставка по ліміту 58,8% річних, максимальний кредитний ліміт у вказаному договорі не зазначений, реальна процентна ставка по кредиту (в процентному виразі, із розрахунку, що кошти будуть використовуватися в повному обсязі максимального кредитного ліміту протягом всього строку дії) 89,67%, абсолютне подорожчання кредиту (в грошовому виразі, із розрахунку, що кошти будуть використовуватися в повному обсязі максимального кредитного ліміту протягом всього строку його можливої дії) 24 593,82 грн.

Умовами договору передбачено, що ОСОБА_1 пропонує банку укласти з ним договір про надання та використання платіжної картки в рамках якого: відкрити на його ім`я поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (валюта рахунку - гривня), що буде використовуватися в рамках договору про картку, в тому числі для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням картки з дебетно-кредитним порядком обслуговування рахунку; випустити на його ім`я платіжну картку, тип якої вказано в ОП заяви; для здійснення операцій за рахунком картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на рахунку картки, встановити ліміт, в межах якого позичальник має право здійснювати операції з використанням картки за рахунок наданого банком кредиту під операції з карткою та здійснювати у відповідності до статті 1069 ЦК України кредитування рахунку картки (том 1 а.с. 24, том 2 а.с. 45).

16 серпня 2014 року ОСОБА_1 підписані Анкета № 585908, в якій зазначено загальну інформацію про кредит (бажана сума кредиту 10 000 грн, строк (міс.) не вказано, мета кредиту не вказано, сума додаткових послуг 0 грн); персональні дані позичальника; Довідка про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту "Кредитна картка МТС (неіменна) " та Тарифи по продукту "Кредитна картка МТС" (том 1 а.с. 24 зворот, 27, 28 зворот, 29, том 2 а.с. 46).

У довідці про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Кредитна картка МТС (неіменна)» зазначено, що розмір кредитного ліміту до 50 000,00 грн, строк кредиту 12 місяців, процентна ставка фіксована. Орієнтовна сукупна вартість кредиту в рамках карткового продукту складається з наступних складників: строк 5 років, мінімальний щомісячний платіж 3% від фактично використаного кредиту в розрахунковому періоді на розрахункову дату, а також комісійні винагороди та плати, додаткові нарахування за договором згідно тарифів банку, але не менше 50 грн та не більше суми існуючої заборгованості за договором, процентна ставка за кредитом 58,8% річних, нараховується на залишок заборгованості за кредитом.

У тарифах по продукту «Кредитна картка МТС» також зазначено, що строк дії платіжної картки 5 років, розмір процентів, що нараховуються за кредитом, що надається у формі кредитної лінії (щомісячно), на операції, які здійснені в торгівельній мережі та мережі Інтернет 2,9%, на операції з видачі готівки 4,9%.

16 серпня 2014 року ОСОБА_1 отримав платіжну картку ПАТ "Банк Михайлівський" № НОМЕР_2 рахунок картки: НОМЕР_1 , що підтверджується розпискою про отримання платіжної картки та/або ПІН-коду (том 1 а.с. 29, том 2 а.с. 47).

Також у зв`язку з укладенням Договору про надання та використання платіжної картки № НОМЕР_3 від 16 серпня 2014 року між ОСОБА_1 та ТДВ «Страхова Компанія «М-Лайф» укладено Договір добровільного страхування життя (програма страхування від нещасних випадків держателів платіжних карток) (том 1 а.с. 27 зворот 28).

20 липня 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс", набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", на підставі договору № 7_БМ від 20 липня 2020 року, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15 червня 2020 року. За цим Договором в порядку та на умовах, що визначені в Договорі, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників божників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами , що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі № 910/11298/16, відповідно до якої ТОВ "Діджи Фінанс" визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ "Банк Михайлівський" (том 1 а.с. 32-33, 11-23).

За відступлення права вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» сплачено ПАТ «Банк Михайлівський» 5 307 308,39 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 25 від 09 липня 2020 року (том 1 а.с. 34).

Згідно з Витягом з Реєстру боржників в ПАТ "Банк Михайлівський" до Договору № 7_БМ про відступлення права вимоги від 20 липня 2020 року, ТОВ "Діджи Фінанс" набуло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором № 200088642 від 16 серпня 2014 року зі строком закінчення кредитного договору 16 серпня 2019 року, сума видачі кредиту 15 500,00 грн, сума заборгованості за тілом кредиту становить 13 659,91 грн, заборгованість за доходами 28 717,42 грн, загальний залишок заборгованості 42 377,33 грн (том 1 а.с. 31).

На підтвердження наявності заборгованості за кредитом позивачем надано виписки по особовим рахункам, зокрема за рахунками № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 за період з 23 травня 2016 року по 27 липня 2020 року за кредитним договором №200088642_КІ від 16 серпня 2014 року (том 1 а.с. 37-237).

19 грудня 2022 року на адресу відповідача було надіслано претензію про сплату заборгованості за кредитним договором № 200088642 від 16 серпня 2014 року в загальному розмірі 42 377,33 грн, в строк до 31 січня 2023 року (том 1 а.с. 30).

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

У частині 1 статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.

У відповідності до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.

Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з частиною 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною 3 статті 12 ЦПК України, частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц.

На підтвердження заборгованості та її розміру ТОВ «Діджи Фінанс» надав до суду першої інстанції заяву (оферту) № 200088642, анкету № 585908, тарифи, довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупність споживчого кредиту в рамках карткового продукту, розписку про отримання картки від 16 серпня 2014 року; договір №7_БМ про відступлення права вимоги від 20 липня 2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» та витяг з додатку № 1 до договору факторингу №7_БМ із відступленням права вимоги за кредитними договорами від 20 липня 2020 року, а також виписки по особовим рахункам за період з 23 травня 2016 року по 27 липня 2020 року (том 1 а.с. 37-237).

Разом з тим, посилання ТОВ «Діджи Фінанс» у позові на те, що ОСОБА_1 видано кредитні кошти саме в сумі 15 500,00 грн, спростовуються змістом його заяви (оферти) № 200088642 від 16 серпня 2014 року про надання та використання платіжної картки, згідно з якою відповідачу надавалась платіжна картка з встановленим кредитним лімітом в розмірі 0 грн. Крім того, в анкеті № 585908 від 16 серпня 2014 року зазначено, що бажана сума кредиту становить 10 000 грн. Позивачем не надано суду доказів збільшення кредитного ліміту, як передбачено умовами договору, та видачі відповідачу кредитних коштів саме у вказаному розмірі. Отже, заявлена до стягнення сума основного боргу перевищує розмір кредитного ліміту, відомості про зміну якого відсутні.

Крім цього, позивач посилався на те, що строк кредитування становить 5 років, а саме з 16 серпня 2014 року по 16 серпня 2019 року. Проте, як вбачається з Довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту "Кредитна картка МТС (не іменна)", строк кредиту - 12 місяців.

З дослідженої розписки ОСОБА_1 про отримання платіжної картки та/або ПІН-коду неможливо встановити, яка саме сума кредитних коштів була на рахунку за цією карткою.

Надані товариством виписки сформовані з 23 травня 2016 року, а не з часу укладення договору 16 серпня 2014 року. У виписках зазначені рахунки № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 , № НОМЕР_6 , № 6600, які не відповідають рахунку № 6601, вказаному у заяві (оферті) та розписці про отримання платіжної карти. З виписки вбачається, що залишок по рахунку № НОМЕР_1 0,00 (том 1 а.с. 37). Доказів того, що вказані у виписках рахунки належать саме відповідачу та відкриті на виконання кредитного договору від 16 серпня 2014 року, суду не надано. Отже, надані виписки не є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру заборгованості.

До тверджень ТОВ «Діджи Фінанс» щодо того, що ФГВФО надав виписки по рахунку за кредитним договором № 200088642 від 16 серпня 2014 року саме за період з дати запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» (23 травня 2016 року) по 27 липня 2020 року, що були сформованими за даними з Єдиної операційно-інформаційної системи Фонду, колегія суддів ставиться критично, адже надані виписки не підписані ані уповноваженим представником Фонду гарантування вкладів, ані взагалі будь-якою особою.

Доводи ТОВ «Діджи Фінанс» щодо того, що суд не надав оцінку наданому ним розрахунку заборгованості у сукупності з випискою, є безпідставними, оскільки він не надав суду детальний розрахунок заявленої суми заборгованості, з якого було б можливо зробити висновок про період утворення заборгованості, чи сплачувались взагалі кошти відповідачем та в яких сумах, за які періоди, в якому розмірі, та на які суми боргу нараховувались відсотки за користування кредитом, тобто на підставі якого та виписки суд був би спроможний самостійно визначити розмір заборгованості. Відповіді на відзив на позовну заяву, на яку посилається товариство, матеріали справи не містять.

Без надання детального розрахунку заборгованості суд позбавлений можливості перевірити правильність такого розрахунку та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

До аналогічного висновку щодо необхідності доведення позивачем розміру заборгованості дійшов Верховний Суд у постановах від 27 березня 2019 року у справі №334/1746/15-ц, від 01 лютого 2023 року у справі №199/7014/20.

Посилання ТОВ «Діджи Фінанс» на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги додаток №1 до договору №7_БМ від 15 червня 2020 року - реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, сформований в електронному вигляді, судова колегія відхиляє, оскільки витяг з реєстру складений ТОВ "Діджи Фінанс", без підписів ПАТ "Банк Михайлівський" та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, є одностороннім та не містить будь-яких посилань на первинні документи, які б підтверджували розмір заборгованості, яку відступає первісний кредитор. Фактично доданий витяг є документом, що надрукований позивачем та підписаний його керівником, що не є ідентичним копії оригінального документа. До того ж, реєстр кредитних договорів до договору факторингу №7_БМ від 20 липня 2020 року сам по собі не підтверджує розмір заборгованості, зокрема, яку частину тіла кредиту та відсотків за його користування було сплачено відповідачем, а яка частина кредиту сплачена не була з врахуванням щомісячного платежу у межах строку кредитування.

Надані ТОВ «Діджи Фінанс» разом з апеляційною скаргою докази, зокрема копія реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, не приймаються судом в силу вимог частини 3 статті 367 ЦПК України. Крім того, до суду апеляційної інстанції позивачем також не надані належним чином складена виписка по рахунку і розрахунок заборгованості.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що під час розгляду справи позивач не надав належних та допустимих доказів, що є його процесуальним обов`язком в силу положень статей 12, 81 ЦПК України, на підтвердження визначеного ним у позовній заяві розміру заборгованості за кредитним договором та права на її стягнення.

Посилання відповідача на пропуск строку позовної давності суд першої інстанції також вірно не брав до уваги, оскільки наслідки спливу строку позовної давності застосовуються лише до обґрунтованих позовних вимог, а у даному разі вимоги не підлягають задоволенню за недоведеністю.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно вирішив справу на підставі досліджених в судовому засіданні доказів та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Рішення суду першої інстанції є законним, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки апеляційна скарга ТОВ «Діджи Фінанс» задоволенню не підлягає, підстав для перерозподілу судових витрат у суду апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» залишити без задоволення.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 08 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду

Повне судове рішення складено 21 жовтня 2024 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина