Справа № 539/3315/24
Провадження № 2/539/1134/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 жовтня 2024 року місто Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Пилипчука М. М.,

за участі секретаря судового засідання Крайсвітньої Н. М.,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи відповідача

У серпні 2024 року ОСОБА_1 через адвоката Мартинюка О. С. звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (далі ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В. Л., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовна заява мотивована тим, що у липні 2024 року позивач дізнався про відкриття виконавчого провадження № 66173003 на підставі виконавчого напису № 11303, виданого 17 травня 2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В. Виконавчим написом звернуто стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованість за період з 09 квітня 2021 року до 07 травня 2021 року за кредитним договором від 17 листопада 2019 року № 288781993, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»), у розмірі 67 385 грн, у тому числі прострочена заборгованість 20 000 грн, прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 35 105 грн, строкова заборгованість за штрафами і пенями 12 280 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату зі стягувача у розмірі 1 200 грн, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягала стягненню з позивача на користь відповідача, визначена нотаріусом у розмірі 68 585 грн.

Позивач вказував, що ОСОБА_1 і ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не укладали нотаріально посвідчені договори та додатки до них. Видача виконавчого напису без нотаріально посвідченого договору неможлива. ОСОБА_1 не отримував від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» чи ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» листів з вимогою про усунення порушень щодо кредитних зобов`язань. Позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості оспорити або виконати вимоги, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення.

Зазначив, що виконавчий напис нотаріуса був вчинений з порушенням визначеної законом процедури вчинення виконавчого напису.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 17 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В. за № 11303 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості у розмірі 68 585 грн.

У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, не направила до суду свої аргументи і міркування на підтримку або заперечення проти позову.

Рух справи

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 серпня 2024 року вказану справу передано судді Пилипчуку М. М.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 20 серпня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 18 вересня 2024 року, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу відповіді на відзив.

У судове засідання, призначене на 18 вересня 2024 року з`явився представник позивача, проте розгляд справи відкладено на 15 жовтня 2024 року для повторного виклику відповідача та третьої особи.

Позивач та його представник в судове засідання 15 жовтня 2024 року не з`явилися, останній подав до суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги задовольнити, а також вказував, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Судові повістки були направлені ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до електронного кабінету. Відповідач у судові засідання не з`явився, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. До суду не надходило заяв відповідача про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судові засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань до суду не подавала.

Докази того, що відповідач на виконання вимог статті 131 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) повідомляв суд про зміну адреси місцезнаходження, в матеріалах справи відсутні.

Суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин.

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області 15 жовтня 2024 року постановив ухвалу про проведення у справі заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд встановив, що приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В. 17 травня 2021 року вчинила виконавчий напис № 11303 про звернення стягнення на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 17 листопада 2019 року № 288781993 (укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс») за період з 09 квітня 2021 року до 07 травня 2021 року у розмірі 67 385 грн, у тому числі прострочена заборгованість 20 000 грн, прострочена заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 35 105 грн, строкова заборгованість за штрафами і пенями 12 280 грн.

За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату зі стягувача у розмірі 1 200 грн, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача.

Загальна сума, що підлягала стягненню з позивача на користь відповідача, визначена нотаріусом у розмірі 68 585 грн.

На підставі вказаного виконавчого напису приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В. Л. винесла постанову від 22 липня 2021 року про відкриття виконавчого провадження № 66173003.

Відповідно до пункту 4.16 договору від 17 листопада 2019 року № 288781993, сторонами якого зазначено ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (товариство) і ОСОБА_1 (позичальник), цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та перетвореним електронним засобом у візуальну форму.

Згідно з пунктом 4.5 договору від 17 листопада 2019 року № 288781993 сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником і товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власний підпис.

Згідно з листом Міністерства юстиції України від 26 вересня 2022 року наказом вказаного Міністерства від 01 листопада 2021 року № 3897/5 анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане 07 листопада 2005 року за № 6014 на ім`я ОСОБА_2 .

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

За змістом частини першої статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі Порядок № 296/5).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та глава 16 розділу ІІ Порядку № 296/5.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1, підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів № 1172), для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів № 1172, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Боржник у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто, чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом з тим законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Подібний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц.

Під час вирішення спору судом відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву та доказів на спростування заявлених вимог.

Згідно з частинами першоючетвертою статті 12, частинами першою, п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано доказів повідомлення позивача про порушення кредитних зобов`язань станом на 2021 рік.

Враховуючи викладене, слід погодитися з доводами позивача щодо спірності заборгованості, розмір якої було визначено кредитором при зверненні до нотаріуса. Наданими суду документами не підтверджено, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем у розмірі 67 385 грн. Отже існують підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03 липня 2024 року у справі № 715/880/23.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662 Перелік документів № 1172 було доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», яким передбачалося, що для одержання виконавчого напису на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються оригінал кредитного договору; та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, у справі № 826/20084/14 вказану постанову Кабінету Міністрів України № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті самі наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт.

Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, зазначена постанова Кабінету Міністрів України № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів № 1172, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року після набрання законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду в справі № 826/20084/14.

Подібні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17.

Встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 17 травня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Ураховуючи, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і ОСОБА_1 договір від 17 листопада 2019 року № 288781993 був укладений в електронній формі (створений і збережений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та перетворений електронним засобом у візуальну форму), то наявні підстави вважати про недотримання порядку вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника (виконавчий напис вчинено на договорі, який не посвідчено нотаріально), що має наслідком визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові 19 червня 2024 року у справі № 712/11552/23.

Оскаржуваним виконавчим написом нотаріуса були порушені права та інтереси позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Висновки за результатами розгляду позовних вимог

Суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду (частина перша статті 259 ЦПК України).

Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору їх достатності, суд робить висновок що спірний виконавчий напис приватного нотаріуса не відповідає закону і його вчинено безпідставно, відповідач не заперечив доводів позову про право вчинити виконавчий напис на підставі документів, що підтверджують безспірність права вимоги, тому суд визнає спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, і задовольняє позов.

Враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення обґрунтоване доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими у судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, то суд відповідно до статті 141 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджені витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263265, 273, 274, 279, 354 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати виконавчий напис від 17 травня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною за № 11303 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості у розмірі 68 585 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (місцезнаходження: місто Київ, бульвар Верховної Ради, будинок 34, офіс № 511; ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віра Леонідівна (місцезнаходження: місто Київ, вулиця Окіпної Раїси, будинок 4-А, офіс № 71-А).

Суддя М. М. Пилипчук