Провадження №2/523/1552/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"16" жовтня 2024 р. м.Одеса
Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:
головуючого судді Аліної С.С.
за участю секретаря Іванченко В.О.,
До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група «Захист» про захист прав споживачівпро в якому просить:
визнати недійсними пункти 3.3., 5.2. Договору про надання правничої допомоги від 08.06.2023 року №15062304, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансово-правова група „Захист та ОСОБА_1 .
розірвати договір про надання правничої допомоги від 08.06.2023 року №15062304, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансово-правова група „Захист та ОСОБА_1 .
В судове засіданні позивач ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, надав до суду письмову заяву в якій просив позовні вимоги задовольнити та проводити розгляд справи у його відсутність.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив.
У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-282 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до статті 906 ЦК України виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк термін.
Згідно з статтею 549 неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно положень статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч.1 ст. 611 ЦК України).
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно укладеного між сторонами Договору про надання правничої допомоги ОСОБА_1 як замовник зобов`язувався оплатити юридичні послуги виконавцеві ТОВ „ФПГ „Захист (пункт 1.1. Договору), а виконавець у свою чергу зобов`язався надати замовнику своєчасно, якісно і у повному обсязі юридичні послуги (пункти 1.1., 2.1.2. Договору), що відповідає критеріям і умовам договору про надання послуг, передбаченими у ч. 1 ст. 901 ЦК України. Подання позивачем заяви про розірвання договору свідчить про те, що він фактично відмовився від даного зобов`язання і, відповідно до положень ч. 3 ст. 651 ЦК України, зазначений договір вже є розірваним, а зобов`язання сторін за ним - припиненими. А тому, відповідач на виконання вимог ст. 1212 ЦК України зобов`язаний повернути грошові кошти позивачу, оскільки відпала підстава їх утримувати у себе так як
Договір про надання правничої допомоги розірвано, а свої зобов`язання відповідач до моменту його розірвання, не виконав. У своєму листі від 20.09.2023 року відповідач відмовився повертати позивачу сплачені кошти за надання юридичних послуг з посиланням на пункт 5.2. Договору про надання правничої допомоги від 08.06.2023 року №15062304, відповідно до якого сплачена згідно пункту 3.1. цього Договору сума, у разі відмови Замовника від даного Договору та/або порушення ним своїх зобов`язань, поверненню не підлягає. Також відповідач у цьому листі звертається до положень пункту 3.3. зазначеного Договору, яким передбачено, що у вартість юридичних послуг, відповідно до п. 3.1. цього Договору входить правовий аналіз життєвої ситуації Замовника, що становить 30% від суми договору, а також підбір нормативно-правових актів, що становить 20% від суми Договору про надання юридичних послуг, що фактично є виконаним в момент підписання Договору.
Зазначені положення Договору (пункти 3.3. і 5.2.) є несправедливими з огляду на наступне. За умовами пункту 5.2. Договору реалізація права споживача на відмову від договору ставиться в залежність від втрати сплачених коштів. Тобто, за своєю суттю ця умова Договору являється каральною санкцією для споживача за відмову від Договору у вигляді позбавлення його сплачених коштів незалежно від того чи виконав або не виконав, а також належно чи не належно виконав свої зобов`язання виконавець. Такі умови договору по-перше, порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін і завдають шкоди споживачеві та кваліфікуються як несправедливі відповідно до пунктів 2, 3, 4, 7 ч. 3 ст. 18 Закону України „Про захист прав споживачів, а по-друге, прямо суперечать вимогам абз. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України „Про захист прав споживачів, яким передбачене невід`ємне і гарантоване право споживача на відмову від договору і відшкодування збитків. Тому, відповідач в силу вимог ч. 1 ст. 18 Закону України „Про захист прав споживачів не повинен був включати у Договір про надання правничої допомоги з позивачем умови про не повернення споживачу сплачених коштів у разі його відмови від Договору або порушення ним своїх зобов`язань, викладені у пункті 5.2. Договору, які є несправедливими і підлягають визнанню недійсним на підставі ч. 5 ст. 18 цього Закону.
Так само порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін і завдають шкоди споживачеві та кваліфікуються як несправедливі відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону України „Про захист прав споживачів умови про ціну договору, викладені у пункті 3.3. Так, в ціну Договору закладено 30% від його ціни на правовий аналіз життєвої ситуації Замовника і 20% на підбір нормативно-правових актів. По-перше, згідно пункту 3.3. Договору ці послуги вважаються фактично виконаними в момент підписання Договору. Тобто, правовий аналіз життєвої ситуації і підбір нормативно правових актів пов`язується не із виконанням певної роботи, в процесі якої створюються (виконуються) зазначені послуги, а з підписанням Договору. Або іншими словами, в момент підписання Договору без його реального виконання і проведення певної роботи, Виконавець вважається таким, що виконав 50% (половину) роботи, у той час як Виконавець відповідно до пункту 2.1.2. Договору приступає до надання юридичних послуг/правової роботи лише після внесення Замовником передплати в розмірі повної вартості послуг.
За вимогами статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група «Захист» про захист прав споживачів, підлягають задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,76,259,263-265,268, 279, 280-282 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-правова група «Захист» про захист прав споживачів задовольнити.
Визнати недійсними пункти 3.3., 5.2. Договору про надання правничої допомоги від 08.06.2023 року №15062304, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансово-правова група „Захист та ОСОБА_1 .
Договір про надання правничої допомоги від 08.06.2023 року №15062304, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю „Фінансово-правова група „Захист та ОСОБА_1 - розірвати.
Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - ти денний строк з дня отримання рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 16.10.2024 року.

Суддя: Аліна С.С.