ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/1302/23 Номер провадження 22-ц/814/3299/24Головуючий у 1-й інстанції Коновод О.В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Павелка Руслана Сергійовича

на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 10 липня 2024 року, ухвалене суддею Коноводом О.В., повний текст рішення складений 10 липня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

14.06.2023 представник ОСОБА_1 адвокат Павелко Р.С. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2015 по квітень 2023 в сумі 93 326,23 грн, стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати, які складаються із витрат на правничу (правову) допомогу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 08.11.2006 у справі №2-550/2006 було вирішено: стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач допустив несвоєчасну сплату нарахованих аліментів, у зв`язку з чим станом на березень 2023 заборгованість по аліментам складає 98 516,67 грн. Розмір пені у період з серпня 2015 по квітень 2023 становить 572 165,58 грн. Разом з тим, норми ч.1 ст. 196 СК України вказують про безальтернативність обмеження розміру стягнення судом неустойки (пені) не більше 100 відсотків заборгованості за аліментами. Тобто, з урахуванням цієї вимоги закону з відповідача підлягає стягненню пеня в сумі 93 236,23 грн.

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 10 липня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що враховуючи докази, надані учасниками справи, беручи до уваги розрахунки заборгованості відповідача ОСОБА_2 зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №2567265, які видані Хорольським районним ВДВС у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 15.04.2024, враховуючи, розмір виплачених аліментів та факт відсутності заборгованості станом на день розгляду справи, то в діях відповідача ОСОБА_2 відсутня винна поведінка щодо несплати заборгованості по аліментах, оскільки відповідач вносив щомісячні платежі на сплату аліментів своєчасно, а заборгованість по аліментах виникла з незалежних від нього причин, що також свідчить про відсутність у нього умислу на ухилення від сплати заборгованості по аліментах, а тому підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у суду немає, відтак, з цих підстав суд визнав, що позов до задоволення не підлягає.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Павелко Р.С., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що у СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини у несплаті (неповній сплаті) аліментів. Тобто, відповідач зобов`язаний довести відсутність його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів і сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. При цьому стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. При цьому вважає, що відповідач не довів, що прострочення сплати аліментів, утворилося не з його вини. Водночас, розгляд справи судом, яка є складною, хоча і в порядку спрощеного позовного провадження, протягом одного року та двох місяців дозволило відповідачу погасити існуючу заборгованість перед відповідачем зі сплати аліментів, що не є підставою від звільнення від стягнення неустойки (пені), яка існувала на момент звернення до суду, оскільки неустойка є санкцією за ухилення від сплати аліментів, яке мало місце з 2016 по 2022. Так, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Водночас, неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Відзив на апеляційну скаргу не надходили.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 08.11.2006 у справі №2-550/2006 було вирішено: стягувати з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів його заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 4).

Відповідач допустив несвоєчасну сплату нарахованих аліментів, у зв`язку з чим станом на березень 2023 року заборгованість по аліментам складала 98 516,67 грн (а.с. 5).

Розмір заборгованості за аліментами, визначений державним виконавцем у виконавчому провадженні ВП №2567265, відповідачем у судовому порядку не оскаржувався.

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

Відповідно до ст.ст. 196,197 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. З урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами.

За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів, не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Судом першої інстанції також було враховано правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2020 у справі №661/905/19, згідно якого відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Згідно з пунктом 4 розділу ХVІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Згідно з пунктом 7 розділу ХVІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, у разі надходження до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця заяви стягувача про видачу довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів орган державної виконавчої служби, приватний виконавець протягом трьох робочих днів видають стягувачу довідку про наявність заборгованості зі сплати аліментів (далі - довідка) (додаток 16), яка скріплюється печаткою органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Для видачі довідки виконавець обчислює розмір заборгованості зі сплати аліментів з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Якщо сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання є меншим, ніж сума відповідних платежів за три місяці, орган державної виконавчої служби, приватний виконавець письмово повідомляє стягувача про відмову у видачі довідки та надає йому розрахунок заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Правові позиції щодо аналогічного спору Верховним Судом викладено у постанові від 14.04.2021 у справі №759/1727/16-ц, який зробив наступні висновки: виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Частиною 7 ст. 7 СК України, передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини, той з батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджаються аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Цей припис підтверджує факт підвищеного захисту прав дітей. При розгляді справи суди повинні враховувати інтереси дитини, права якої, за будь-яких обставин, мають бути захищені.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.11.2021 у справі №569/14819/19 (провадження №61-1586св20) зазначено, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18) та від 03.04.2019 у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18). Вказані висновки Верховного Суду підлягали обов`язковому врахуванню Овідіопольським районним судом Одеської області відповідно до положень ч. 4ст. 263 ЦПК України та ч. 6ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

З врахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Апеляційний суду складі колегії суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2015 по квітень 2023 у розмірі 93 326,23 грн.

Частиною другою статті 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це вид забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Відповідно до ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У постанові від 25.04.2018 у справі №572/1762/15-ц (провадження №14-37цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного висновку: неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Так, у постанові у справі №333/6020/16-ц від 03.04.2019 Велика Палата Верховного Суду дійшла наступного висновку: правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Крім цього, у постанові у справі №362/4462/16-ц від 20.07.2020 Верховний Суду складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов наступного висновку: відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Відповідно до висновків Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.12.2020 у справі №661/905/19 зазначив: ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Отже, тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно з статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості.

Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2016 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Згідно матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами у справі, що рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 08.11.2006 стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів доходів відповідача, щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви, тобто з 25.10.2006 і до досягнення дитини повноліття (а.с. 4).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, проведеного державним виконавцем Хорльського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Тур А.В., ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів за період з серпня 2015 по квітень 2023, що становить 93 326,23 грн (а.с. 6).

Із аналізу складеного державним виконавцем розрахунку заборгованості за аліментами можна дійти висновку, що в межах позовних вимог у спірний період, з серпня 2015 по квітень 2023 були наступні прострочені щомісячні платежі по аліментам: березень 2016 в сумі 807 грн, липень 2016 в сумі 807 грн, серпень 2016 в сумі 807 грн, вересень 2016 в сумі 807 грн, грудень 2016 в сумі 807 грн, лютий 2017 в сумі 1134,75 грн, травень 2017 в сумі 1301 грн, вересень 2017 в сумі 1301 грн, жовтень 2017 в сумі 1301 грн, грудень 2017 в сумі 1301 грн, травень 2018 в сумі 1641,50 грн, вересень 2018 в сумі 2 058,50 грн, жовтень 2018 в сумі 2 058,50 грн, лютий 2019 року в сумі 2 161,25 грн, червень 2019 в сумі 2 161,25 грн, липень 2020 в сумі 2 174 грн, серпень 2020 в сумі 2 174 грн, вересень 2020 в сумі 2 174 грн, жовтень 2020 в сумі 2 491,50 грн, листопад 2020 в сумі 2 491,50 грн, грудень 2020 в сумі 2 491,50 грн, січень 2021 в сумі 2 646,75 грн, лютий 2021 в сумі 2 646,75 грн, березень 2021 в сумі 2 949,50 грн, квітень 2021 в сумі 2 949,50 грн, травень 2021 в сумі 2 949,50 грн, червень 2021 в сумі 2 949,50 грн, липень 2021 2 652,25 грн, березень 2022 в сумі 2 998,75 грн, квітень 2022 в сумі 2 998.75 грн, травень 2022 в сумі 2 998,75 грн, липень 2022 в сумі 2 998,75 грн. (а.с. 6).

Отже, передбачене частиною 1 статті 196 СК України, право на стягнення неустойки (пені) наявне.

Так, аліменти за березень 2016 в сумі 807 грн, прострочення складає 31 день, пеня становить 250,17 грн (807 грн:100 х 1% х 31 день = 250,17 грн); аліменти за липень 2016 в сумі 807 грн, прострочення складає 31 день, пеня становить 250,17 грн (807 грн:100 х 1% х 31 день = 250,17 грн); аліменти за серпень 2016 в сумі 807 грн, прострочення складає 31 день, пеня становить 250,17 грн (807 грн:100 х 1% х 31 день = 250,17 грн); аліменти за вересень 2016 в сумі 807 грн, прострочення складає 30 днів, пеня становить 242,10 грн (807 грн:100 х 1% х 30 днів = 242,10 грн); аліменти за грудень 2016 в сумі 807 грн, прострочення складає 31 день, пеня становить 250,17 грн (807 грн:100 х 1% х 31 день = 250,17 грн); аліменти за лютий 2017 в сумі 1134,75 грн, прострочення складає 28 днів, пеня становить 317,73 грн (1134,72 грн:100 х 1% х 28 днів = 317,73 грн); аліменти за травень 2017 в сумі 1301 грн, прострочення складає 31 день, пеня становить 403,31 грн (1301 грн:100 х 1% х 31 день = 403,31 грн); аліменти за вересень 2017 в сумі 1301 грн, прострочення складає 30 днів, пеня становить 390,30 грн (1301 грн:100 х 1% х 30 днів = 390,30 грн); аліменти за жовтень 2017 в сумі 1301 грн, прострочення складає 31 день, пеня становить 403,31 грн (1301 грн:100 х 1% х 31 день = 403,31 грн); аліменти за грудень 2017 в сумі 1301 грн, прострочення складає 31 день, пеня становить 403,31 грн (1301 грн:100 х 1% х 31 день = 403,31 грн); аліменти за травень 2018 в сумі 1641,50 грн, прострочення складає 31 день, пеня становить 508,87 грн (1641,50 грн:100 х 1% х 31 день = 508,87 грн); аліменти за вересень 2018 в сумі 2 058,50 грн, прострочення складає 30 днів, пеня становить 617,55 грн (2 058,50 грн:100 х 1% х 30 днів = 617,55 грн); аліменти за жовтень 2018 в сумі 2 058,50 грн, прострочення складає 31 день, пеня становить 638,14 грн (2 058,50 грн:100 х 1% х 31 день = 638,14 грн); аліменти за лютий 2019 року в сумі 2 161,25 грн, прострочення складає 28 днів, пеня становить 605,15 грн (2 161,25 грн:100 х 1% х 28 днів = 605,15 грн); аліменти за червень 2019 в сумі 2 161,25 грн, прострочення складає 30 днів, пеня становить 648,38 грн (2 161,25 грн:100 х 1% х 30 днів = 648,38 грн); аліменти за липень 2020 в сумі 2 174 грн, прострочення складає 31 день, пеня становить 673,94 грн (2 174 грн:100 х 1% х 31 день = 673,94 грн); аліменти за серпень 2020 в сумі 2 174 грн, прострочення складає 31 день, пеня становить 673,94 грн (2 174 грн:100 х 1% х 31 день = 673,94 грн); аліменти за вересень 2020 в сумі 2 174 грн, прострочення складає 30 днів, пеня становить 652,20 грн (2 174 грн:100 х 1% х 30 днів = 652,20 грн); аліменти за жовтень 2020 в сумі 2 491,50 грн, прострочення складає 31 день, пеня становить 772,37 грн (2 491,50 грн:100 х 1% х 31 день = 772,37 грн); аліменти за листопад 2020 в сумі 2 491,50 грн, прострочення складає 30 днів, пеня становить 747,45 грн (2 491,50 грн:100 х 1% х 30 днів = 747,45 грн); аліменти за грудень 2020 в сумі 2 491,50 грн, прострочення складає 31 день, пеня становить 772,37 грн (2 491,50 грн:100 х 1% х 31 день = 772,37 грн); аліменти за січень 2021 в сумі 2 646,75 грн, прострочення складає 31 день, пеня становить 820,49 грн (2 646,75 грн:100 х 1% х 31 день = 820,49 грн); аліменти за лютий 2021 в сумі 2 646,75 грн, прострочення складає 28 днів, пеня становить 741,09 грн (2 646,75 грн:100 х 1% х 28 днів = 741,09 грн); аліменти за березень 2021 в сумі 2 949,50 грн, прострочення складає 31 день, пеня становить 914,35 грн (2 949,50 грн:100 х 1% х 31 день = 914,35 грн); аліменти за квітень 2021 в сумі 2 949,50 грн, прострочення складає 30 днів, пеня становить 884,85 грн (2 949,50 грн:100 х 1% х 30 днів = 884,85 грн); аліменти за травень 2021 в сумі 2 949,50 грн, прострочення складає 31 день, пеня становить 914,35 грн (2 949,50 грн:100 х 1% х 31 день = 914,35 грн); аліменти за червень 2021 в сумі 2 949,50 грн, прострочення складає 30 днів, пеня становить 884,85 грн (2 949,50 грн:100 х 1% х 30 днів = 884,85 грн); аліменти за липень 2021 2 652,25 грн, прострочення складає 31 день, пеня становить 822,20 грн (2 652,25 грн:100 х 1% х 31 день = 822,20 грн); аліменти за березень 2022 в сумі 2 998,75 грн, прострочення складає 31 день, пеня становить 929,61 грн (2 998,75 грн:100 х 1% х 31 день = 929,61 грн); аліменти за квітень 2022 в сумі 2 998.75 грн, прострочення складає 30 днів, пеня становить 899,63 грн (2 998,75 грн:100 х 1% х 30 днів = 899,63 грн); аліменти за травень 2022 в сумі 2 998,75 грн, прострочення складає 31 день, пеня становить 929,61 грн (2 998,75 грн:100 х 1% х 31 день = 929,61 грн); аліменти за липень 2022 в сумі 2 998,75 грн, прострочення складає 31 день, пеня становить 929,61 грн (2 998,75 грн:100 х 1% х 31 день = 929,61 грн).

Всього неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за період з серпня 2015 по квітень 2023 становить 20 136,74 грн, що не перевищує заборгованість за аліментами за вказаний період, відповідальність у вигляді стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати яких підлягає застосуванню (станом на квітень 2023 заборгованість по розрахунку державного виконавця вказана у розмірі 93 323,23 грн).

За результатами перегляду справи в апеляційному порядку, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що відповідач вносив щомісячні платежі на сплату аліментів своєчасно, а заборгованість по аліментах виникла з незалежних від нього причин, що свідчить про відсутність у нього умислу на ухилення від сплати заборгованості по аліментах, оскільки з наявних в матеріалах довідках державних виконавців, вбачається, що ОСОБА_2 аліменти сплачувалися не в повному обсязі та нерегулярно.

Згідно довідки №24.12-37/11420 від 15.04.2024 Хорольського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, зазначено, що станом на 19.02.2024 у відділі на виконанні перебуває ВП №2567265 з виконання виконавчого листа №2-550/2006, виданого Хорольським районним судом Полтавської області 18.11.2006 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.10.2006, і до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 15.04.2024 відсутня (а.с. 81).

Посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_2 станом на 15.04.2024 у повному обсязі погашено заборгованість зі сплати аліментів ,є неправильним, оскільки ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом 14.06.2023 і станом на момент звернення до суду з позовом заборгованість по аліментах не була погашена.

Сплата аліментів після пред`явлення позову не є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за прострочення сплати аліментів та зменшення її розміру.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд у складі колегії суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно ч.1 ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається висновків суду щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 10 ст. 141 УПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

У відповідності до ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі та на підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 27.06.2018у справі №826/1216/16, а також узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 13.08.2019 у справі №925/1090/18.

Разом із тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Згідно матеріалів справи встановлено, що на підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції позивачем ОСОБА_1 надано: документи на підтвердження повноважень представника, витяг з договору №б/н про надання правничої (правової) допомоги від 09.06.2023, детальний опис робіт (наданих послуг). Згідно копії квитанції до прибуткового касового ордера №17 від 13.06.2023 ОСОБА_1 сплатила адвокатському бюро «Руслана Павелко» 7 000 грн згідно договору про надання правової допомоги б/н від 09.06.2023 (а.с. 10-13).

Дослідивши подані документи, колегією суддів встановлено, що матеріалами справи підтверджується факт надання адвокатом Павелком Р.С. правничої допомоги позивачу ОСОБА_1 у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції. При цьому, надані позивачем ОСОБА_1 документи в їх сукупності є достатніми доказами на підтвердження наявності підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1509,90 грн. Вказаний розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. .

ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, з врахуванням принципу пропорційності задоволених позовних вимог, з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 578,93 грн.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 3,4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.2, 376, ч.1 п.3,4, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Павелка Руслана Сергійовича задовольнити частково.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 10 липня 2024 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 20 136,74 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 1509,90 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 578,93 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2024 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов