Справа № 643/5652/16-ц
Провадження № 2/643/1066/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2024

Московський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого Тимош О. М.,

за участю секретаря судових засідань Волошко М. С.,

представника позивача Хуторянца О. В.,

представника відповідача Терещенко В. В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Райффайзен банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк», в особі Харківської обласної дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №010-2/07/1-278-07 станом на 23.03.2016 у розмірі 67030,12 доларів США.

Ухвалою судді від 21.12.2023 прийнято до провадження цивільну справу, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Від представника позивача адвоката Хуторянця О.В. до суду надійшла заява, згідно якої просить закрити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору та просив повернути сплачений судовий збір.

Від представника відповідача адвоката Терещенко В. В. до суду надійшла заява про закриття провадження у справі на п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з наявністю такого що набрало законної сили рішення суду постановлене з приводу спору між тим самими сторонами, про той саме предмет і з тих самих підстав.

29.01.2024 від представника позивача надійшли заперечення на клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Терещенко В. В. від 28.09.2023, в яких він просить відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Представник позивача зазначає про те, що в постанові Харківського апеляційного суду зазначено, що підстави та предмет позовів у справах №643/17089/14-ц та №643/5652/16-ц не є цілком тотожними.

Посилається на те, що судом апеляційної інстанції, встановлено, що після ухвалення рішення Московським районним судом м. Харкова від 04.03.2015 у справі №643/17089/14-ц, між Банком та ОСОБА_1 26.05.2015 укладено додатковий договір №5 до кредитного договору, якою здійснено реструктуризацію заборгованості. У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов за кредитним договором після проведеної реструктуризації 12.05.2016. Банк звернувся до суду про стягнення заборгованості про стягнення заборгованості у даній справі в сумі 67 030,12 доларів США.

Пунктом 3 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Таким чином, предмет і підстави позову у даній справі є відмінними від підстав та предмету спору по справі № 643/17089/14-ц, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення заяви представника відповідача адвоката Терещенко В. В. від 28.09.2023 про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

У підготовчому засіданні представник позивача адвокат Хуторянець О.В. підтримав клопотання про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Проти задоволення клопотання представника відповідача про закриття провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України заперечував з підстав викладених у письмових запереченнях, які направив на адресу суду.

У підготовчому провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Проти задоволення клопотання представника позивача про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України заперечувала.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив таке.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 19 липня 2016 року позов ПАТ «Райффайзен банк Аваль» - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» суму заборгованості за кредитним договором № 010-2/07/1-278-07 від 16 березня 2007 року, що виникла станом на 23 березня 2016 року, у розмірі 67 030,12 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 66 368,03 доларів США; пеня, розрахована за період з 30 березня 2015 року по 23 березня 2016 року, у розмірі 662,09 доларів США, а також суму судового збору у розмірі 25332,64 грн.

03.07.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 25 липня 2023 року заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 19 липня 2016 року - скасовано, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

04.09.2023 ОСОБА_1 , в особі свого представника ОСОБА_2 , звернувся до суду із заявою про закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку із наявністю такого, що набрало законної сили рішення суду постановленого з приводу спору між тими самими сторонами, про той саме предмет і з тих самих підстав.

28.09.2023 року АТ «Райффайзен Банк» подано клопотання про закриття провадження у справі з підстав п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору. Представник позивача в клопотанні зазначає, що у липні 2023 року ОСОБА_1 здійснено остаточне погашення заборгованості по тілу кредиту, у серпні 2023 року - погашено пеню.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 28.09.2023 у задоволенні клопотання АТ «Райффайзен Банк» про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмету спору відмовлено. Клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі задоволено, провадження у справі закрито у зв`язку з наявністю рішення суду з цього самого предмета та з цих же підстав, що набрало законної сили.

Постановою Харківського апеляційного суду від 06.12.2023 ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 28.09.2023 скасовано, справу направлено для продовження розгляду.

1. Щодо клопотання представника відповідача про закриття провадження по справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку із наявністю рішення суду з цього самого приводу та з цих же підстав, що набрало законної сили, суд встановив таке.

Пунктом 3 частини 1 статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Встановлена цивільним процесуальним законом неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили, яке згідно ст.129-1 Конституції України та ст.18 ЦПК України є обов`язковим для усіх органів та осіб.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 (провадження № 12-161гс19 ) вказано, що «предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту права або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

З матеріалів справи вбачається, що у травні 2016 року ПАТ «Райффайзен банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк», звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором №010-2/07/1-278-07 від 16 березня 2007 року в розмірі 67 030,12 доларів США, визначеної станом на 23 березня 2016 року.

За результатами розгляду даного позову 19 липня 2016 року Московським районним судом м. Харкова було ухвалено заочне рішення про задоволення позову, яке у подальшому ухвалою цього ж суду від 25 липня 2023 року було скасовано та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Також, судом встановлено, що ПАТ «Райффайзен банк Аваль» вже звертався до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №10-2/07/1-278-07 від 16 березня 2007 року.

Зокрема, як вбачається з відомостей з ЄДРСР рішенням Московського районного суду м. Харкова від 04 березня 2015 року у справі №643/17089/14-ц було задоволено позов ПАТ «Райффайзен банк Аваль» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції заборгованість за Кредитним договором №010-2/07/1-278-07 від 16 березня 2007 року станом на у розмірі 96 487,10 доларів США, з яких: загальна сума заборгованості за кредитом складає 95906,32 доларів США, сума пені за порушення строку погашення тіла кредиту складає 580,78 доларів США, а також судовий збір у розмірі 3 654 грн. Рішення суду набрало законної сили 23 березня 2015 року.

Разом з тим, із змісту цього рішення вбачається, що предметом розгляду була заявлена Банком вимога щодо стягнення заборгованості за інший період, а ніж у даній справі, а саме заборгованість за тілом кредиту визначена станом на 23 вересня 2014 року, пеня за період з 01.03.2014 по 22.09.2014.

Крім того, як зазначає Банк у позовній заяві, та підтверджується матеріалами справи, 26 травня 2015 року, тобто вже після ухвалення рішення у справі №643/17089/14-ц та набрання ним законної сили, між Банком та ОСОБА_1 , було укладено додатковий договір №5 до кредитного договору №010-2/07/1-278-07 від 16 березня 2007 року, яким були змінені умови погашення заборгованості за кредитним договором та здійснено реструктуризацію заборгованості.

Отже, підстави та предмет позовів у наведених справах не є цілком тотожними.

Саме такі обставини було встановлено постановою Харківського апеляційного суду від 06.12.2023 у цій справі. Постанова набула законної сили.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника позивача про закриття провадження у справі у зв`язку із наявністю рішення суду з цього самого приводу та з цих же підстав, що набрало законної сили.

2. Щодо клопотання представника позивача про закриття провадження по справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку із відсутністю предмету спору суд встановив таке.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, в постанові Верховного Суду від 13 травня 2020 року по справі №686/20582/19 визначено таке.

За змістом пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року (справа № 456/647/18, провадження №61-2018св19).

Отже, клопотання представника позивача про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю спору не підлягає задоволенню, оскільки спір на дату звернення дло суду існував, заборгованість була погашено повністю у 2023 році.

Керуючись ст.255,260,261 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_3 про закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України відмовити.

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 31 січня 2024 року.

Суддя О. М. Тимош