ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/1386/24Головуючий у 1-й інстанції Клим Т.П.
Провадження № 22-ц/817/768/24 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

розглянувши у письмову провадженні цивільну справу № 601/1386/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», в інтересах якого діє адвокат БАЧИНСЬКИЙ Остап Михайлович, на рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 13 червня 2024 року (ухвалене суддею Клим Т.П., дата складення повного тексту судового рішення не зазначено) в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (далі ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», позивач, апелянт), в інтересах якого діє адвокат Бачинський О.М., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідачка) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликався на те, що 21 січня 2020 року між ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 укладено Договір позики № 18322992 про надання позики шляхом перерахування коштів в розмірі 3000 грн на № рахунку/картки позичальника № НОМЕР_1 , а відповідачка зобов`язалася повернути позику та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими Кредитним договором, не пізніше 20 лютого 2020 року. Розмір процентів акційних у день становить 0.01%, розмір процентів на прострочену позику у день становить 2.70%. Кредитодавець свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначеними умовами Кредитного договору. Однак, відповідач не виконала свої зобов`язання за договором позики, внаслідок чого станом на 30 квітня 2024 року утворилась заборгованість в розмірі 10890.90 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2999.60 грн, за процентами у розмірі 5711.24 грн, 3% річних 524,90 грн, інфляційне збільшення 1655.16 грн.

01 квітня 2021 року між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено Договір факторингу № 016-010421, згідно якого ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ «Безпечне агентство необхідних кредитів», зокрема, і до відповідачки ОСОБА_2

30 листопада 2023 року між ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено Договір факторингу № 20231130/1, згідно якого ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлися боржниками ТОВ «Сіроко Фінанс», зокрема, і до відповідача ОСОБА_2 .

У зв`язку із недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, позивач просив позов задовольнити з підстав, викладених у позові, та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №8322992 від 21 січня 2020 року в розмірі 10890.90 грн та судові витрати в розмірі 2422.40 грн судового збору та 7000 грн витрат на правничу допомогу.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 13 червня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» заборгованість за кредитним договором №8322992 від 21 січня 2020 року в розмірі 10890.90 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2422.40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», в інтересах якого діє адвокат Бачинський О.М., подало на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Звертає увагу на те, що суд першої інстанції не мав права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи, оскільки відповідна заява/клопотання зі сторони відповідача на адресу суду не надходила.

У зв`язку з наведеним просить рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 13 червня 2024 року в частині розподілу судових витрат змінити, збільшивши розмір стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» витрат на професійну правничу допомогу із 3000 грн до 7000 грн.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників у справі до суду не надходив.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Враховуючи викладене, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Апеляційна скарга подана лише в частині вирішення розподілу витрат на професійну правничу допомогу, а тому в іншій частині рішення суду, колегією суддів не переглядається.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає виходячи із наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

Представником позивача адвокатом Бачинським О.М. на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених за розгляд даної справи, надано договір №20240426-1 про надання правничої допомоги від 26 квітня 2024 року, який підписаний між ним, як адвокатом (Виконавцем), що надавав юридичні послуги (правову допомогу) у цивільній справі, та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», як Замовником (Клієнтом).

Відповідно до п.4.2 договору у разі ухвалення судом рішення суду на користь клієнта, останній зобов`язується сплатити адвокату винагороду (гонорар) у розмірі 7000 грн.

Відповідно до п.4.4 клієнт зобов`язується здійснити оплату наданої адвокатом правової допомоги впродовж 10 днів з моменту постановлення судового рішення.

Згідно із п.4.5 договору за результатами надання правової допомоги складається Акт, що підписується сторонами (а.с.39-40).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно ч.1 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

Згідно ч.ч.1, 2 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

За приписами ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта ст. 137 ЦПК України).

У разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно положень ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст.141 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч.8 ст.141 ЦПК України).

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Разом з тим, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 та від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки:

1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21);

2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу (пункти 28, 29);

3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44).

Витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, що, однак, не зумовлює висновку про їх обов`язкову наявність у кожній справі та обов`язку суду в будь-якому випадку задовольнити заяву про їх відшкодування.

Право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, виходячи з положень статей 134, 137 ЦПК України, кореспондується з її обов`язками:

по-перше, подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору;

по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі;

по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 липня 2021 року у справі № 910/16803/19.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

У справі, яка переглядається апеляційним судом, встановлено, що сторона позивача просить відшкодувати витрати, понесені на професійну правничу (правову) допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 7000 грн, та на підтвердження вказаного долучила лише договір про надання правничої допомоги №20240426-1 від 26 квітня 2024 року. При цьому в матеріалах справи відсутній Акт про надання правової допомоги, який передбачений п.4.5 вказаного договору.

Отже, суд позбавлений можливості встановити тривалість витраченого часу на кожну з послуг, які перелічені у договорі, окрему вартість кожної з наданих послуг.

Більше того, ціна позову у даній справі становить 10890.90 грн, а витрати на правничу допомогу, позивач заявляє 7000 грн, що фактично складає 64.2% ціни позову.

З огляду на викладені обставини та визначаючи розмір суми наданої правничої допомоги, з урахуванням виконаної адвокатом роботи, зважаючи на категорію справи, яка є малозначною за ціною позову, розгляд справи проводився за правилами спрощеного позовного провадження без участі представника позивача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000.00 грн, який буде достатнім, співмірним і справедливим, заважаючи на складність справи.

Посилання скаржника на те, що суд без клопотання про зменшення судових витрат втрутився в правовідносини адвоката з клієнтом, чим порушив принцип свободу договору, відхиляються судовою колегією, оскільки попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч.4 ст.137 ЦПК України (див. додаткову постанову Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19).

Доводи апелянта про те, що ціна позову, кількість судових засідань та затрачений час не впливають на фіксований гонорар адвоката, суд апеляційної інстанції не бере до уваги, оскільки нормами ЦПК України визначено протилежне.

Твердження апелянта про те, що ним неодноразово вживалися до відповідача заходи досудового врегулювання спору, на думку апеляційного суду не мають правового значення, оскільки такі заходи не є обов`язковими для позивача, а з моменту порушення свого права останній міг звернутися до суду із відповідним позовом.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновку суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до власного тлумачення характеру спірних правовідносин та до переоцінки доказів.

У відповідності до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини другої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Задовольняючи позов, судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи та дано правильну оцінку доказам.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», в інтересах якого діє адвокат БАЧИНСЬКИЙ Остап Михайлович залишити без задоволення.

Рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 13 червня 2024 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені сторонами у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції залишити в межах, ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 14 жовтня 2024 року.

Головуючий О.З. Костів

Судді: Б.О. Гірський

М.В. Хома