Провадження № 2-з/522/340/24
УХВАЛА

17 жовтня 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Федчишена Т. Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Донський дворик», про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Якових Є. В., подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення його позову шляхом зупинення продажу арештованого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , в рамках виконавчого провадження № 75561040 (лот № 561254 на електронних торгах ДП «Сетам»).

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що з 25.11.2000 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28.03.2023. Указує, що позовними вимогами за його позовом є здійснення поділу майна подружжя та визнання за ним права власності, зокрема, на частину квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 199,7 кв.м., яка зареєстрована за ОСОБА_2

05.08.2024 з виклику приватного виконавця від 25.07.2024 № 20250 йому стало відомо, що за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.04.2021 у справі № 520/21430/18 з ОСОБА_2 на користь Одеської міської ради стягнуто грошові кошти у вигляді збитків (упущеної вигоди) в розмірі 781 065,00 грн, завданих невиконанням зобов`язання щодо сплати пайової участі у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Одеси.

ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участі у справі та права якої було вирішено за вказаним судовим рішенням, звернувся до Одеського апеляційного суду із апеляційною скаргою на вказане рішення суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.09.2024 ОСОБА_4 строк на апеляційне оскарження рішення суду та відкрито апеляційне провадження, однак всупереч ч. 4 ст. 359 ЦПК України не зупинено дію оскаржуваного рішення.

11.10.2024 ОСОБА_1 стало відомо, що в рамках виконавчого провадження № 75561040 приватним виконавцем Мельниченко А. В. 17.07.2024 та 29.08.2024 винесено постанову про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_2 , а саме на квартиру АДРЕСА_2 та вже повторно організовано електронний аукціон для примусової реалізації вказаного об`єкта нерухомого майна, проведення якого відбудеться 31.10.2024.

Указує, що приватним виконавцем Мельниченко А. В. усупереч вимогам ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження», досі не зупинено виконавче провадження та продовжується вчинення виконавчих дій, спрямованих на відчуження майна, яке перебуває у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_5 та щодо якого наявний спір про визнання права власності.

Вважає, що проведення повторних електронних торгів зі спірним об`єктом нерухомого майна, який перебуває у спільній сумісній власності подружжя, свідчить про зловживання ОСОБА_2 правом, адже продаж указаної квартири здійснюватиметься за ціною, яка є вдвічі меншою за дійсну вартість об`єкта нерухомості та фактично реалізувавши спірну квартиру в примусовому порядку на електронному аукціоні та сплативши з цього боргу суду державі 781 065,00 грн ОСОБА_2 швидко й безперешкодно отримає у власність залишок грошових коштів від її продажу та можливість вільного розпорядження ними, що як наслідок стане об`єктивною перешкодою у подальшому реальному й ефективному виконані судового рішення у даній справі.

Також указує, що ним подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, в рамках якої заявлено вимоги про зняття арештів на майно, а саме скасування арешту на квартиру АДРЕСА_1 , накладений постановою приватного виконавця Мельниченка А. В. про арешт майна боржника від 17.07.2024 та від 29.08.2028 в рамках виконавчого провадження № 75561040. Тому вважає, що ним дотримано всіх вимог, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 150 ЦПК України для застосування заявленого заходу забезпечення позову.

Окрім того зазначає, що ним було в повному обсязі сплачено заборгованість ОСОБА_2 , встановлену рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.04.2024 у справі № 520/21430/18, а тому указане рішення є виконаним в повному обсязі.

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі унеможливить виконання майбутнього рішення суду, у зв`язку з чим єдиним способом забезпечення позову, який буде відповідати меті забезпечення даного позову, тобто збереження спірного майна та унеможливлення погіршення майнового стану відповідача, є зупинення продажу арештованого об`єкта нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , що підлягає поділу у даній справі.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали справи у межах вирішення цієї заяви, суд зазначає таке.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006, № 9 визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зазначене згоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

Умовою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання про обґрунтованість заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Враховуючи зазначене, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів заявника та інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; у імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками справи.

Звертаючись до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, заявник просить, з посиланням на положення п. 5 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, зупинити продаж арештованого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , в рамках виконавчого провадження № 75561040 (лот № 561254 на електронних торгах ДП «Сетам»).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Тлумачення пункту 5 частини першої статті 150 ЦПК України свідчить про те, що забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна можливе якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, тобто за наявності двох обов`язкових вимог.

Разом з тим, як слідує з матеріалів справи, предметом даного позову є поділ майна подружжя та визнання права власності на частку у майні, в тому числі на квартиру АДРЕСА_1 .

Вимог про зняття з неї арешту, накладеного в рамках виконавчого провадження № 75561040, при пред`явленні позову не заявлено.

При цьому, посилання заявника на те, що ним одночасно з даною заявою про забезпечення позову подано заяву в порядку ст. 49 ЦПК України про збільшення позовних вимог, в якій заявлено вимогу про скасування арешту на спірну квартиру не свідчить про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, оскільки питання щодо прийняття заяви про збільшення розміру позовних вимог підлягає вирішенню у судовому засіданні та на даний час питання про її прийняття не вирішувалося та така заява не прийнята до розгляду, а тому заява про забезпечення позову в порядку п. 5 ч. 1 ст. 150 ЦПК України є передчасною.

Крім того, як слідує зі змісту поданої заяви, заявник просить зупинити продаж усієї квартири, проте предметом його позову є визнання за ним права власності лише на її частину, що є неспівмірним з його вимогами.

Також суд ураховує, що Верховним Судом у постанові від 03.04.2019 у справі №211/129/18-ц сформульовано правову позицію, згідно з якою суд не може заборонити державному виконавцеві вживати необхідних заходів щодо своєчасного й повного виконання рішення. Вжиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.

Окрім того, ухвалою суду від 30.08.2024 за заявою ОСОБА_1 забезпечено його позов та накладено арешт на частку квартири АДРЕСА_1 .

З урахуванням викладеного, правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову на підставі поданої заяви про забезпечення позову відсутні, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Тетяна ФЕДЧИШЕНА