Справа № 214/3599/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 жовтня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Ковтун Н.Г.,

за участю:

секретаря судового засідання Фартушної Є.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу № 214/3599/24 за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Морозов Вадим Юрійович до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дружини,-

ВСТАНОВИВ:

До Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла вищевказана позовна заява.

Позивач звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом, в якому просить:

- розірвати шлюб укладений між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 25.08.2018 року, Казанківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, актовий запис № 27;

- стягнути з ОСОБА_2 на утримання матері однорічної дитини ОСОБА_1 до досягнення дитиною 3-х років, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною з-річного віку.

Також просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 всі понесені витрати на правову допомогу, у розмірі 10000,00 грн.

В обґрунтування позову позивач вказує, що з відповідачем 25.08.2018 року уклали шлюб, який зареєстрований Казанківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції, актовий запис № 27. Від вказаного шлюбу у подружжя народилися діти: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що вони втратили почуття один до одного. Зазначене призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На примирення не згодна і тому просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зазначає, що з відповідачем разом не проживають, ОСОБА_2 мешкає майже весь час у військовій частині, на своїх дітей грошей не висилає та не виконує батьківських обов`язків. Донька та син повністю перебувають на утриманні позивача. Також позивач наголошує, що сину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент подання позовної заяви 1 рік та 5 місяців, що дозволяє їй претендувати на аліменти на утримання матері до досягнення дитиною 3-х річного віку. У зв`язку із зростанням кризою у державі, розмір аліментів на утримання дітей є недостатнім, оскільки діти зазначеного віку потребують більше уваги та фінансів. У відповідача змінилось матеріальне становище, що дозволяє утримувати позивача як матір однорічної дитини до досягнення дитиною трьох років. ОСОБА_2 виконує свій обов`язок захисту Батьківщини при збройній агресії рф на підставі Указу Президента України про загальну мобілізацію та воєнний стан. Відповідач зі своїми дітьми та з позивачем зв`язок не підтримує та не цікавиться. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на її утримання у розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду i до досягнення дитиною трьох років.

Ухвалою суду від 03.10.2024 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Морозов В.Ю. правом на участь в судовому засіданні не скористалися, останній подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, пред`явлені вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених в позові.

Відповідач ОСОБА_2 , надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позову.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснювався, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, приходить до висновку про задоволення позову за таких підстав.

Відповідно до свідоцтва про шлюб, 25.08.2018 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено шлюб, який зареєстрований Казанківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 27.

Після державної реєстрації шлюбу, прізвище дружини змінено на ОСОБА_6 (а.с.11).

Згідно свідоцтва про народження, ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_3 , де в графі батько зазначений ОСОБА_2 , в графі мати ОСОБА_1 (а.с.12).

Згідно свідоцтва про народження, ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_4 , де в графі батько зазначений ОСОБА_2 , в графі мати ОСОБА_1 (а.с.14).

Судовим розглядом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинено, у зв`язку з різними поглядами на життя, відсутністю почуття любові, поваги. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача.

Відповідно до ч .2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду згідно ст. 110 СК України.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе шлюб зареєстрований між сторонами розірвати, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому є достатні підстави для задоволення позову відповідно до ст.ст. 105, 112 СК України.

Що стосується вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини, суд зазначає наступне.

Позивач разом з дітьми проживають та зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади про реєстрацію місця проживання особи від 31.01.2023 року (а.с.16,17,18).

Згідно ч. 1, ч. 4 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання.

Згідно із статті 84 СК України право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.

У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів.

Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного Кодексу України).

При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду.

З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, суд вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Частиною 1 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч. 4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених позивачкою витрат до матеріалів справи додано договір про надання юридичних послуг від 15.04.2024 року, укладений між адвокатом Морозовим В.Ю. та позивачкою ОСОБА_1 (а.с.19).

Згідно акту наданих послуг від 15.04.2024 року, позивачка оплатила адвокату Морозову В.Ю. - 10 000,00 грн за надання правової допомоги.

Отже, виходячи з предмета та підстав позову, наявну судову практику в аналогічних спорах, обсяг виконаних безпосередньо адвокатом робіт, суд дійшов висновку, що справедливим та співмірним є зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3500,00 грн. Такий розмір витрат є цілком обґрунтованим та пропорційним до предмета задоволеного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого при поданні позову.

З урахуванням вищезазначеного, та зважаючи на те, що відповідач визнав позов про розірвання шлюбу до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову, а саме 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп, а інші 50 відсотків судового збору стягнути з відповідача на користь позивача.

Крім того, дане рішення в частині стягнення аліментів ухвалюється на користь позивачки, яка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно ч. 1ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, ст.ст. 84,104,105,112, 114,182 СК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Морозов Вадим Юрійович до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дружини - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що зареєстрований 25 серпня 20018 року Казанківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 27.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Рішення є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу.

Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини від усіх видів його доходу до досягнення сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 трьохрічного віку, починаючи з 17 квітня 2024 року.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу по сплаті аліментів на утримання дружини за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору, а саме в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн 00 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.Г. Ковтун