Справа № 170/872/23 Головуючий у 1 інстанції: Жевнєрова Н. В.
Провадження № 22-ц/802/865/24 Доповідач: Осіпук В. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Бовчалюк З. А.,

з участю секретаря судового засідання Савчук О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Виконавчий комітет Шацької селищної ради, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на рішення Шацького районного суду Волинської області від 27 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.

Покликався на те, що він із відповідачем ОСОБА_4 (на даний час ОСОБА_5 ) перебували у зареєстрованому шлюбі та мають спільну дитину - дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 05 грудня 2018 року рішенням Шацького районного суду Волинської області шлюб між ними було розірвано, а неповнолітня дочка ОСОБА_6 залишилась проживати разом із матір`ю ОСОБА_2 .

Крім того позивач вказував, що матір дитини відповідач ОСОБА_2 не бере участь у її вихованні, не цікавиться її життям та здоров`ям, не піклується про її духовний та фізичний розвиток, залишає дитину на малознайомих їй людей та виїжджає за кордон. Сам він з 28 лютого 2022 року, будучи мобілізованим проходить військову службу в ЗСУ, а тому позбавлений можливості особисто брати участь у вихованні дитини, однак бажає цього.

У зв`язку із наведеним позивач ОСОБА_1 просив суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо їхньої малолітньої дочки ОСОБА_7 .

Рішенням Шацького районного суду Волинської області від 27 червня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вважаючи вказане рішення суду першої інстанції незаконним, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на неповне з`ясування судом фактичних обставин справи, та ненадання ним належної оцінки доказам наявним у матеріалах справи, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки наявними в матеріалах справи доказами, підтверджено факт ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої дочки ОСОБА_6 .

Відзиву на апеляційну скаргу відповідач не подавала.

Сторони по справі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

Колегія суддів відповідно до вимог ст. 372 ЦПК України вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем ОСОБА_1 належними і допустимими доказами не доведено ухилення відповідача ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітньої дочки Емілії, то підстави для позбавлення останньої батьківських прав щодо дитини відсутні.

Такий висновок суду є правильний.

Встановлено, що батьками малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач ОСОБА_2 та позивач ОСОБА_1 (а.с. 7).

Рішенням Шацького районного суду Волинської області від 05 грудня 2018 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 53).

Після розірвання шлюбу малолітня дитиниа ОСОБА_7 проживає разом з відповідачем ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 41).

Згідно довідки-характеристики Світязького старостинського округу Шацької селищної ради №310 від 20 березня 2024 року ОСОБА_2 , зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 і будь-яких компрометуючих матеріалів чи повідомлень, скарг щодо останньої не надходило (арк. 41).

З наявних в матеріалах справи письмових доказів встановлено, що службою у справах дітей Шацької селищної ради 18 березня 2024 року було проведено обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено відповідний акт. На підставі цього акту органом опіки та піклування Шацької селищної ради 02 квітня 2024 року прийнято висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 щодо малолітньої дочки ОСОБА_9 , який було затверджено рішенням виконавчого комітету Шацької селищної ради від 02 квітня 2024 року № 26 (а.с. 54-56).

Згідно з інформації наданої Сектором поліцейської діяльності №2 (сел. Шацьк) Ковельського районного управління поліції ГУНП у Волинській області від 26 березня 2024 року, вбачається, що до СПД №2 (сел. Шацьк) надійшло 110 звернень від позивача ОСОБА_8 , по яких було прийнято рішення про припинення розгляду, у зв`язку з відсутністю складу правопорушення (а. с. 34).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Пунктами 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Аналіз наведеної правової норми та роз`яснень наданих Пленумом Верховного Суду України дає підстави для висновку, що суд може позбавити батьківських прав матір чи батька, у разі якщо один із них ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, свідомо нехтуючи ними і така його поведінка є винною, а не викликана певним збігом обставин незалежних від самої особи. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування суд вирішує лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, на думку колегії суддів, позивач ОСОБА_1 всупереч ст. 81 ЦПК України, не довів та не надав належних і допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що відповідач ОСОБА_2 свідомо, без жодних незалежних від неї об`єктивних підстав ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дочки, на що він посилався як на підставу своїх позовних вимог.

Отже, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене судом першої інстанції рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 відповідає вимогам закону.

Наведені представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в апеляційній скарзі доводи щодо невідповідності рішення суду фактичним обставинам справи не спростовують вірних висновків суду, а є її власним суб`єктивним тлумаченням норм права та обставин справи і не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Доводи апеляційної скарги не впливають на законність оскаржуваного рішення і зводяться до незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції та переоцінки доказів, які були предметом дослідження суду.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Шацького районного суду Волинської області від 27 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді