СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/2561/24
ун. № 759/4507/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Твердохліб Ю.О.,

за участю секретаря судових засідань Вінцковської О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "СТОЛИЧНИЙ КОМФОРТ" Безсмертного Олександра Олексійовича про відмову від позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТОЛИЧНИЙ КОМФОРТ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року позивач ТОВ "СТОЛИЧНИЙ КОМФОРТ" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2024 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О та справу передано судді.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 06.03.2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

12.09.2024 року до суду від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про відмову від позову. Також, просить повернути з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

У судове засідання представник позивача не з`явився, направив до суду заяву, у якій просив розглядати заяву про відмову від позову за його відсутності, щодо правової допомоги, яку просить стягнути представник відповідача, у відзиві на позовну заяву, просить відмовити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, у якій вказав, що не заперечує проти клопотання представника позивача та одночасно просить вирішити питання про розподіл судових витрат, згідно вимог, які ним викладені у відзиві на позовну заяву.

Суд, керуючись ч.2 ст.247 ЦПК України, розглянув справу без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Перевіривши заяву представника позивача про відмову від позову, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Враховуючи, що представник позивача ТОВ "СТОЛИЧНИЙ КОМФОРТ" Безсмертний О.О. користуючись своїм правом, звернувся до суду з заявою, в якій просить прийняти його відмову від позову, наслідки такої відмови, визначені ч. 3 ст. 206 ЦПК України, йому відомі та зрозумілі, суд вважає, що дана заява не суперечить чинному законодавству.

Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно вимоги п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову суд роз`яснює сторонам наслідки відповідної процесуальної дії. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Враховуючи, що представник позивача ТОВ "СТОЛИЧНИЙ КОМФОРТ" Безсмертний О.О. подав заяву про відмову від позову, суд приходить до висновку, що провадження у справі підлягає закриттю.

Згідно ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу.

Одночасно суд вважає з необхідне роз`яснити позивачу зміст ч. 2 ст. 256 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; 2) повернення заяви або скарги; 3) відмови у відкритті провадження у справі; 4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням); 5) закриття провадження у справі.

Відповідно ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Судом встановлено, що згідно платіжної інструкції № 26126 від 23.02.2024 року ТОВ "СТОЛИЧНИЙ КОМФОРТ" було сплачено судовий збір у розмірі 3 028,00 грн за подання позовної заяви (а.с. 35).

Отже суд дійшов висновку, про необхідність повернення позивачу 50% сплаченого судового збору, сплаченого при поданні позову, у розмірі 1 514,00 грн.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України.

За приписами ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі, на правничу допомогу.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно зі ст.ст. 133, 137 ЦПК України та ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» судові витрати на правничу допомогу, це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Оформленими у встановленому законом порядку документами, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, є квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки.

Згідно з п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивачем надано суду документальне підтвердження надання правової допомоги та витрат, а саме: договір про надання правової допомоги №26/03/2024 від 26.03.2024 року додаток № 1 до договору про надання правової допомоги №26/03/2024 від 26.03.2024 року (а.с. 83), платіжну інструкцію АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 0.0..1 від 16.04.2024 року.

Однак при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова ВС від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи вищевикладене, умови укладеного договору про надання правової допомоги, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значення справи для сторін, а також заперечення відповідача, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, зменшивши їх розмір до 5 000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 142, 206, 255, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти відмову представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "СТОЛИЧНИЙ КОМФОРТ" Безсмертного Олександра Олексійовича від позову Товариства з обмеженою відповідальністю "СТОЛИЧНИЙ КОМФОРТ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТОЛИЧНИЙ КОМФОРТ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрити.

Роз`яснити представника позивача ОСОБА_2 зміст ч. 2 ст. 256 ЦПК України.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "СТОЛИЧНИЙ КОМФОРТ" (, адреса: м.Київ, вул. Нижній Вал, 17/8, оф. 6) з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "СТОЛИЧНИЙ КОМФОРТ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості до суду у розмірі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок, відповідно до платіжної інструкції № 26126 від 23.02.2024 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СТОЛИЧНИЙ КОМФОРТ" на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Текст ухвали складено 16.10.2024 року.

Суддя Ю.О. Твердохліб