Справа № 553/5398/22
№ провадження 2/646/1310/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 жовтня 2024 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді - Клімової С.В.,

при секретарі - Герко Є.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа: Зміївський районний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) про визнання батьківства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

21.10.2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , 3-тя особа: Зміївський районний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) про визнання батьківства.

Позов мотивовано тим, що з квітня 2021 року по жовтень 2021 року позивач та відповідач ОСОБА_2 знаходилися у стосунках та фактично вони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У жовтні 2021 року, у зв`язку з постійними сварками стосунки припинилися та сторони розійшлися. У лютому 2022 року після початку війни позивач зв`язався з матір`ю відповідачки щодо вирішення питання як допомогти їм виїхати на Західну Україну. Мати відповідачки повідомила позивача, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у нього та відповідачки ОСОБА_2 народилася дитина - син ОСОБА_3 . Позивач зазначає, що відповідачка сама зареєструвала дитину на підставі ст. 135 СК України. Позивач вказує, що він є батьком дитини, проте мати дитини відмовляється подати до РАЦС заяву про реєстрацію його батьком, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом.

Справа перебувала в провадженні Ленінського районного суду м. Полтави.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 02.12.2022 року справу передано за підсудністю до Червонозаводського районного суду м. Харкова.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 23.03.2023 року позов було залишено без руху.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.04.2023 року провадження по справі було відкрито та справу призначено до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10.04.2023 року по справі витребувано додаткові докази.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.06.2023 року по справі було призначено судово молекулярну - генетичну експертизу та зупинено провадження.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.09.2023 року провадження по справі було відновлено та справу призначено до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 30.10.2023 року по справі було призначено судово молекулярну - генетичну експертизу та зупинено провадження.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.03.2024 року провадження по справі було відновлено та справу призначено до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24.06.2024 року закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду.

Справа розглядається за правилами загального позовного провадження.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позов та просив суд його задовольнити, надавши пояснення аналогічні позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнала частково, вказавши, що позивач дійсно є батьком її сина ОСОБА_3 . Просила суд відмовити у задоволенні позову в частині зміни прізвища дитини.

Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази по справі суд приходить до наступного.

Так судом встановлені наступні фактичні обставини.

Так з актового запису про народження № 108 від 21.04.2022 року виданого на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджено, що його батьками є: мати ОСОБА_2 , батько ОСОБА_5 , що також підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № від 19.04.2023 року.

Закон який регулює спірні цивільно-правові правовідносини є Сімейний Кодекс України.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої-третьої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою одним із батьків. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 СК України.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що: «щодо предмету доказування у даній категорії справи, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи».

Суд звертає увагу, на те, що за клопотаннями позивача суд неодноразово призначав судово - генетичну експертизу, однак вона не була виконана у зв`язку з неявкою відповідача разом з дитиною на експертизу.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК України може визнати факт, для з`ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза)».

Як зауважив Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Рішення Калачова проти Російської Федерації від 07.05.2009).

Суд зазначає, що було вжито заходи для проведення експертизи та забезпечення явки до експертної установи відповідачки разом з дитиною для відібрання біологічного матеріалу, необхідного для проведення експертизи, проте остання від проведення експертизи ухилилася.

Статтею 109 ЦПК України передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Отже, якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи, суд вправі визнати факт батьківства.

При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Враховуючи спірні цивільно-правові відносини між учасниками справи, які вирішуються тільки в судовому порядку, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вимоги норм матеріального та процесуального права, вважає, щопозовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки позивач ОСОБА_1 вважає себе біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , що також було підтверджено в судовому засіданні відповідачкою, матір`ю дитини, яка позов в даній частині визнала.

Що стосується не визнання відповідачем позову в частині зміни прізвища дитини, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Одним із основних засобів ідентифікації дитини є її ім`я, яке надається дитині при народженні і складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить.

Відповідно до статті 145 СК України прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Спір між батьками щодо прізвища дитини може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

У разі заперечення одним із батьків щодо зміни прізвища дитини спір між ними щодо такої зміни може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. При вирішенні спору беруться до уваги виконання батьками своїх обов`язків щодо дитини, а також інші обставини, які засвідчують відповідність зміни прізвища інтересам дитини.

Інтереси дитини є пріоритетними і визначальними для вирішення спору щодо зміни прізвища дитини.

Таким чином, оскільки, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання ОСОБА_1 батьком дитини ОСОБА_3 , то суд приходить до висновку про необхідність зміни прізвища дитини, що буде відповідати інтересам дитини.

Відповідно до ст. 134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України та видає нове Свідоцтво про народження.

Керуючись статтями 3, 19, 125-128, 135, 145 СК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 206, 223, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-тя особа: Зміївський районний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) про визнання батьківства - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Островерхівка Зміївського району Харківської області, громадянина України, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 батьком - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Внести зміни до актового запису про народження дитини № 108 складеного 21 квітня 2022 року Зміївським відділом Державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) зазначивши дані дитини: прізвище - ОСОБА_3 , ім`я - ОСОБА_3 , по-батькові - ОСОБА_3 , батько - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України.

Копію рішення для виконання направити до Зміївського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а після складання повного судового рішення відповідно до ст.268 ЦПК України - в цей же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається на офіційному порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки http://cz.hr.court.gov.ua

Повний текст рішення виготовлено 16.10.2024 року.

Суддя: С.В. Клімова