Справа № 162/363/24
Провадження № 2/162/127/2024
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2024 року селище Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Савича А.С.,

з участю секретаря судового засідання Гичук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майна в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майна в порядку спадкування.

Свій позов мотивує тим, що його батькові ОСОБА_4 належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 батько помер. На випадок смерті заповіт залишив, відповідно до якого усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось заповідав ОСОБА_1 . Позивач після його смерті своєчасно у визначений законом термін фактично прийняв спадщину, шляхом спільного проживання з спадкодавцем на день відкриття спадщини. Оскільки за життя батько належним чином не оформив право власності на будинок та не здійснив його реєстрацію відповідно до вимог чинного законодавства, позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на даний будинок. Постановою державного нотаріуса Любешівської державної нотаріальної контори Куха В.І. від 18.04.2024 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначений будинок. Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться в АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Любешівського районного суду Волинської області від 28.08.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с.27).

Ухвалою Любешівського районного суду Волинської області від 18.09.2024 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні на 17 год 00 хв 16.10.2024 (а.с.38).

Позивач та відповідачі, будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у призначене судове засідання не прибули (а.с.39). Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та судові витрати просить залишити за ним.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , кожен зокрема, подали до суду письмові заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги позивача визнають повністю та просять розгляд справи здійснювати без їх участі.

За таких обставин, на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов до переконання про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 524 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Згідно із ст. 527 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ст.ст. 534, 535 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов?язкова частка). При визначенні розміру обов`язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку.

Згідно із ст. 549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 належав житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 він помер. На випадок своєї смерті залишив заповіт, яким усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і після смерті, і на що він за законом буде мати право, заповідає ОСОБА_1 . Позивач після його смерті своєчасно у визначений законом термін фактично прийняв спадщину, шляхом спільного проживання з спадкодавцем. Заяви про відмову від спадщини вона не подавав. Інших спадкоємців за заповітом на вказане спадкове майно немає. Спадкоємцями за законом на це майно, крім позивача, є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , однак вони будь-яких дій, що свідчать про прийняття ними спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , не вчинили, на спадкове майно не претендують. Отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно у позасудовому порядку позивач не має можливості. Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а також це встановлено з досліджених судом копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 17.06.2002 (а.с.4), копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 20.09.1969 (а.с.5); копії заповіту від 15.03.2002, посвідченого секретарем виконавчого комітету Бірківської сільської ради Любешівського району Волинської області та зареєстрованого в реєстрі за № 20 (а.с.6); довідкою Любешівської селищної ради від 24.04.2024 № 163 (а.с.7); витягом з по господарської книги № 4 за 1986-2002 роки від 24.04.2024 № 164 (а.с.8); постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.04.2024 (а.с.9-10), копії технічного паспорту від 03.04.2024 (а.с.11-13).

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 , являючись спадкоємцем за заповітом на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які належали ОСОБА_4 , фактично набув право власності на вказане спадкове майно. На теперішній час право власності на нього ніким не оспорюється, а тому є всі підстави для визнання права власності на це спадкове майно за ОСОБА_1 .

При вирішенні даного спору, суд враховує положення ст. 206 ЦПК України та вважає, що визнання відповідачами позову не порушує законних прав та інтересів будь-яких інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову - на відповідачів.

Тому з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягає стягненню на користь держави по 605,60 грн. судового збору, оскільки позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати такого на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 2-5, 10-13, 76-81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, статтями 524-527, 530, 548-549 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), суд, -

У Х В А Л И В :

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з кожного зокрема, в дохід держави по 605,60 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 16 жовтня 2024 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Любешівського районного суду

Волинської області А.С. Савич