Справа № 352/2181/23
Провадження № 22-ц/4808/1407/24
Головуючий у 1 інстанції ОЛІЙНИК М. Ю.
Суддя-доповідач Девляшевський
У Х В А Л А

17 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Луганської В.М., Мальцевої Є.Є.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Девляшевського В.А. та Мальцевої Є.Є. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тисменицького районного суду, постановлену головуючим суддею Олійником М.Ю. 05 червня 2024 року,

в с т а н о в и в:

17 червня 2024 року в порядку автоматизованого розподілу колегії суддів у складі судді-доповідача Девляшевського В.А., суддів Луганської В.М. та Мальцевої Є.Є. передано справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тисменицького районного суду від 05 червня 2024 року.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 18 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто скаржнику.

Постановою Верховного Суду від 18 вересня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Вищевказану ухвалу апеляційного суду скасовано, справу передано для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Івано-Франківського суду від 07 жовтня 2024 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тисменицького районного суду від 05 червня 2024 року.

10 жовтня 2024 року до апеляційного суду від ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» надійшла заява про відвід колегії суддів: Девляшевського В.А., Луганської В.М., Мальцевої Є.Є.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 10 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів визнано необґрунтованою, вирішення питання про відвід передано судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 ЦПК України.

Ухвалою судді Івано-Франківського апеляційного суду Бойчука І.В. від 11 жовтня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів: Девляшевського В.А., Луганської В.М., Мальцевої Є.Є. відмовлено.

11 жовтня 2024 року до апеляційного суду від ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» надійшла заява про відвід суддів Девляшевського В.А. та Мальцевої Є.Є.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Девляшевського В.А. та Мальцевої Є.Є. визнано необґрунтованою, вирішення питання про відвід передано судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 ЦПК України.

Ухвалою судді Івано-Франківського апеляційного суду Фединяка В.Д. від 15 жовтня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід суддів Девляшевського В.А. та Мальцевої Є.Є. відмовлено.

15 жовтня 2024 року через систему «Електронний суд» на адресу Івано-Франківського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід суддів Девляшевського В.А. та Мальцевої Є.Є.

Заява мотивована тим, що вказані судді розглядали справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 у справі №344/1920/23, яка була задоволена постановою апеляційного суду від 24 квітня 2023 року. На думку заявника, колегія суддів висловила думку, що справа №344/1920/23 пов`язана із даною справою, тому судді Девляшевський В.А. та ОСОБА_4 вже мають сформовану думку щодо того як повинна розглядатись справа №352/2181/23. Вказане, вважає ОСОБА_1 , викликає сумнів у неупередженості суддів, а тому судді, що розглядали суміжні справи, підлягають відводу.

Перевіривши матеріали справи та доводи заявленого відводу, колегія суддів дійшла таких висновків.

Підстави для відводу судді визначені статтями 36, 37 ЦПК України.

Так, зокрема, пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України передбачено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Вимоги щодо заяви про відвід та порядок вирішення заявленого відводу судді встановлені статтями 39, 40 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст.40 ЦПК України, питання про відвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Частиною другою статті 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу.

Питання про відвід вирішується у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи (ч.ч.7, 8 ст.40 ЦПК).

Вимоги про те, що відвід повинен бути вмотивований, встановлені частиною третьою статті 39 ЦПК України.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 9 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що під час вирішення того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

На думку колегії суддів, зміст заяви ОСОБА_1 від 15 жовтня 2024 року про відвід суддів Девляшевського В.А. та судді Мальцевої Є.Є. не свідчить про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, які викликають сумнів в неупередженості або необ`єктивності суддів. Його покликання в заяві на те, що названі вище судді у постанові від 27.02.2024 в справі № 344/1920/21 висловили думку про пов`язаність справи №344/1920/21 з даною справою №352/2181/23, є необґрунтованим. Також є безпідставним твердження ОСОБА_1 про те, що у згаданій вище постанові висловлена позиція колегії суддів щодо того як повинна розглядатись справа №352/2181/23. Крім того, слід зазначити, що частиною четвертою статті 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

На вказане вже звертав увагу апеляційний суд в ухвалі від 14 жовтня 2024 року.

Колегія суддів зауважує, що апеляційна скарга в даній справі подана на ухвалу про витребування доказів та зупинення провадження. Тобто в даному випадку не вирішується спір по суті.

Також для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості, зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше.

Заявником у заяві про відвід не зазначені та не доведені будь-які обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості суддів Девляшевського В.А., та ОСОБА_4 у розгляді цієї цивільної справи.

Колегія суддів звертає увагу на положення статті 44 ЦПК України, якими визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи (п.1 ч.2 ст.44 ЦПК України).

Враховуючи вищенаведене, а також те, що ОСОБА_1 не навів об`єктивних та обґрунтованих аргументів і фактів, які дають підстави сумніватися у безсторонності, неупередженості суддів, а тому його доводи в заяві про відвід суддів Девляшевського В.А. та Мальцевої Є.Є. не є правовими підставами для відводу судді в розумінні статей 36, 37 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Визнати необґрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Девляшевського В.А. та Мальцевої Є.Є.

Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Девляшевського В.А. та Мальцевої Є.Є. передати на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Луганська

Є.Є. Мальцева