Справа № 503/2272/24
Провадження № 2-з/503/15/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Вороненко Д.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Жмурко Світлани Леонідівни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна укладеним та визнання права власності,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Жмурко С.Л. 15.10.2024 року через систему «Електронний суд» подала до суду вище вказану позовну заяву, в якій просить суд визнати укладеним договір купівлі-продажу нерухомого майна укладений між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 в усній формі щодо житлового будинку та визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на цей житловий будинок.

При цьому, 16.10.2024 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Жмурко С.Л. через систему «Електронний суд» було подано заяву про забезпечення позову, в якій остання просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування поданої заяви послалася на те, що зазначений будинок належить на підставі договору купівлі-продажу, укладеному в березні 2001 року на праві власності відповідачу ОСОБА_2 , яка на теперішній час має намір продати оспорюваний будинок іншій особі, що в подальшому унеможливить виконання судового рішення в майбутньому.

Згідно ч.1-2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до положень ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то враховуючи положення ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши заяву про вжиття заходів забезпечення позову та додані до неї документи, а також позовну заяву та додані до неї документи суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 354492714 від 15.11.2023 року, що була додана до позовної заяви, відомості про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні.

У змісті позовної заяви позивач відзначає, що спірний правочин між сторонами був укладений у 2001 році, коли реєстрація прав на нерухоме майно здійснювалась відповідними органами бюро технічної інвентаризації з проставленням реєстраційного запису про це на зворотній стороні останньої сторінки правовстановлюючого договору.

В свою чергу, з доданої до позовної заяви копії договору купівлі-продажу, неможливо встановити його змісту через неналежну якість.

Однак, суд відзначає, що копія згаданого договору купівлі-продажу навіть в неналежній якості має лише сканований вигляд його першої сторінки з якої не вбачається реєстраційного запису бюро технічної інвентаризації.

Таким чином суд вважає, що представником позивача не надано достовірних доказів про дійсну належність відного будинку саме відповідачу, оскільки до початку з 2001 року до початку функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 01.01.2013 року минув значний проміжок часу, що не виключає можливості укладення правочинів з приводу цього об`єкту нерухомого майна відомості про які не будуть відображені у інформації сформованій з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Окрім того, суд зважає на те, що АДРЕСА_2 , а до самої позовної заяви додано неякісну копію рішення Кодимської міської ради 2023 року про зміну поштової адреси, внаслідок чого змінений сам номер будинку на АДРЕСА_1 , який саме розглядіти неможливо, а інформацію інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 354492714 від 15.11.2023 року надано лише щодо однієї адреси АДРЕСА_1 .

Таким чином обсяг доказів доданих як до заяви про забезпечення позову так і до самої позовної заяви не дає можливості прийти до переконливого висновку про те, що власником спірного будинку дійсно є відповідач і вжиття судом заявленого заходу не призведе до безпідставного порушення права власності третьої особи.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 2, ч.4 ст. 10 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. Цей принцип полягає у тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частина перша ст. 317 ЦК України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії щодо об`єкту нерухомого майна обмежить права його власника.

Згідно ч.1 ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений у своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Отже, враховуючи відсутність відомостей про власника житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , суд вважає, що заява про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на вищезазначений житловий будинок, є необґрунтованою у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.149-150, 153, 258-261 ЦПК України,

постановив:

Відмовити у забезпеченні позову за заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Жмурко Світлани Леонідівни про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Д.В. Вороненко