Номер провадження: 22-ц/813/5938/24
Головуючий у першій інстанції Кисельов В.К.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Назарової М.В.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 ,

на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 травня 2024 року,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначило, що на офіційному веб-сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (creditkasa.ua) у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: договір кредиту (примірний договір на момент укладення); правила надання грошових коштів у кредит (діючі на момент укладення договору); згода на обробку персональних даних; публічна інформація; Положення про конфіденційність. Крім того, на веб-сайті ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг.

08.10.2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 0817-0210.

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 отримав від позивача кредит у розмірі 10000 грн, зі строком кредитування 300 днів, заявленим строком 21 день, зниженою процентною ставкою 2 % за кожен день користування кредитом, стандартною процентною ставкою 3 % за кожен день користування кредитом.

Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору.

Відповідач належним чином умов договору не виконує, тому станом на 24.11.2023 року заборгованість відповідача складає 70700,00 грн з яких: прострочена заборгованість за кредитом 10000 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами 60700 грн.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 прострочену заборгованість за кредитним договором у сумі 70700 грн, яка складається з: 10000 грн - прострочена заборгованість за кредитом; 60700 грн - прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Суворовський районний суд міста Одеси рішенням від 16 травня 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнив.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором: основний борг у розмірі 10000 грн, проценти за користування кредитом у розмірі 60700 грн, судовий збір у розмірі 2147,20 грн, а всього стягнув суму у розмірі 72847,20 грн.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що 08.10.2021 року між ТОВ УКР КРЕДИТ ФІНАНС та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 0817-0210.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Факт отримання кредитних коштів підтверджується копією довідки про перерахування суми кредиту та копією довідки про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи.

Суд зазначив, що відповідач був ознайомлений з умовами кредитного договору, правилами надання коштів, а також з розміром відсотків. Позивачем розрахований розмір процентів відповідно до розміру процентів, які встановлені в договору, а також виключно за термін користування кредитом.

Суд не прийняв до уваги посилання відповідача на те, що розмір відсотків у розмірі 60700 грн є неправомірним, відповідач був вільним під час укладення договору, отже обирав спосіб поведінки на власний розсуд.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, щоматеріали справи не містять належних доказів, щодо: існування будь-яких правовідносин між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ТОВ «ФК «Контрактовий дім», яке здійснило переказ коштів на рахунок відповідача від імені позивача; підтвердження виконання ТОВ Укркредит Фінанс умов п. 4.2 договору про відкриття кредитної лінії № 0817-0210 від 08.10.2021 року щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу; зарахування на поточний рахунок ОСОБА_1 суми позики або фінансового кредиту.

Зазначає, що встановлений договором розмір відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки у розмірі 2-3 %, що в результаті становить 60700 грн, є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України Про захист прав споживачів, суперечить встановленим обмеженням ст. 21 Закону України Про споживче кредитування, та порушує принцип розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми відсотків, яка перевищує подвійну облікову ставку національного банку України та становить більше ніж п`ятнадцять відсотків простроченого платежу.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.06.2024 року позивачу роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» отримало 14.06.2024 року та відповідно 11.06.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідками.

Копію ухвали про відкриття провадження скаржник отримав 25.09.2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Копію ухвали про відкриття провадження представник скаржника адвокат Скибінська Є.С. отримала 14.06.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.

Позивач звернувся до апеляційного суду з відзивом на апеляційну скаргу в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, в обґрунтування зазначивши, що кредитний договір №0817-0210 від 08.10.2021 року разом із Правилами надання споживчих кредитів та Паспортом споживчого кредиту (Інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит) складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови, з яким позичальник був попередньо ознайомлений.

ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність», не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Звертає увагу суду, що позивач (через партнера ТОВ «ФК «Контрактовий дім» з яким укладено договір № 02/06/2020 про надання послуг з приймання та переказу платежів від 10.06.2020 року та який має ліцензію НБУ на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків № 21/772-рк від 29.04.2023 року) видав відповідачу кредитні кошти у розмірі 10000 грн на картковий рахунок вказаний відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 19.12.2023 року про успішне перерахування платежу на карту отримувача (відповідача), чим виконав свої зобов`язання за договором своєчасно та в повному обсязі. У кредитному договорі № 0817-0210 від 08.10.2021 року сторонами погоджено умови щодо розміру та сплати процентів, ОСОБА_1 погодився з такими умовами, шляхом електронного підпису договору одноразовим ідентифікатором A702.

Від відповідача до суду подано додаткові пояснення, в яких викладені обставини, зазначені в апеляційній скарзі.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 70700 грн, тобто ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 х 30 = 90840 грн), тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючі позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що 08.10.2021 року між ТОВ УКР КРЕДИТ ФІНАНС та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 0817-0210.

Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору. Факт отримання кредитних коштів підтверджується копією довідки про перерахування суми кредиту та копією довідки про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи.

Суд зазначив, що відповідач був ознайомлений з умовами кредитного договору, правилами надання коштів, а також з розміром відсотків. Позивачем розрахований розмір процентів відповідно до розміру процентів, які встановлені в договору, а також виключно за термін користування кредитом.

Суд не прийняв до уваги посилання відповідача на те, що розмір відсотків у розмірі 60700 грн є неправомірним, відповідач був вільним під час укладення договору, отже обирав спосіб поведінки на власний розсуд.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України (в редакції на час виникнення правовідносин) визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення правовідносин) правочин вважається таким,що вчинений у письмовій формі,якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (частина третя статті 207 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно ч.3 ст.11Закону України«Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти(оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту)другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Положення ч. 6 ст.11 Закону України«Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», в редакції на час виникнення правовідносин, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Так, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із матеріалв справи вбачається, що 08.10.2021 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії № 0817-0210, у вигляді електронного документа, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 10000 грн, зі строком кредитування 300 днів, заявленим строком 21 день, зниженою процентною ставкою 2 % за кожен день користування кредитом, стандартною процентною ставкою 3 % за кожен день користування кредитом.

Для ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів та підписання договору про відкриття кредитної лінії № 0817-0210 від 08.10.2021 року позичальнику надано одноразовий ідентифікатор А702.

Договір про відкриття кредитної лінії № 0817-0210 містить відомості про те, що останній підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А702.

Відповідач розумів, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором (код смс повідомлення).

До договору додано Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) та паспорт споживчого кредиту.

Паспорт споживчого кредиту містить відомості про те, що відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи з обраних умов кредитування. Підтвердив отримання всіх пояснень необхідних для забезпечення можливості оцінити чи адаптовано договорі до її потреб та фінансової ситуації, зокрема шляхом роз`яснення вказаної інформації в тому числі суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї в тому числі в разі невиконання зобов`язань.

Вказаний паспорт споживчого кредиту та Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) підписані 08.10.2021 року ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором А702.

Колегія суддів вважає, що спірний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», при укладенні цього договору сторони договору досягли згоди щодо всіх його істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які виникають із кредитного договору.

Прийняті на себе зобов`язання за договором про відкриття кредитної лінії № 0817-0210, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконало своєчасно і повністю, надавши відповідачу кредитні кошти, відповідно до умов укладеного договору. Факт отримання кредитних коштів підтверджується копією довідки про перерахування суми кредиту та копією довідки про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем не надано доказів перерахування відповідачу коштів на заслуговують на увагу, оскільки позивачем на підтвердження вказаних обставин надано копію довідки про перерахування 08.10.2021 року суми кредиту у розмірі 10000 грн на картку НОМЕР_1 та копію довідки про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи.

Доказів того, що вказана картка не належить відповідачу, або на останню не було зараховано 10000 грн на виконання договору про відкриття кредитної лінії відповідачем не надано.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) базується ще на римській максимі «non concedit venire contra factum proprium» («ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці»). В основі доктрини venire contra factum proprium принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Розгляд справи судом першої інстанції проводився у відкритому судовому засіданні за участю відповідача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

16.05.20224 року в судовому засіданні ОСОБА_1 підтвердив факт укладення договору про відкриття кредитної лінії № 0817-0210 та отримання коштів за договором, що підтверджується протоколом судового засідання від 16.05.2024 року.

Отже, зазначаючи в апеляційній скарзі про не підтвердження позивачем належними доказами перерахування відповідачу коштів за договором про відкриття кредитної лінії від 08.10.2021 року скаржник діє в супереч своєї попередній поведінці (визнання в судовому засіданні факту отримання коштів). Тому поведінка відповідача суперечить добросовісності, оскільки не відповідає попереднім заявам та поведінці сторони.

Згідно розрахунку заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 0817-0210 від 08.10.2021 року, станом на 24.11.2023 відповідач має прострочену заборгованість у сумі 70700 грн, яка складається з: 10000 грн прострочена заборгованість за кредитом; 60700 грн прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Встановивши зазначені обставини у справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що між сторонами у справі укладений договір про відкриття кредитної лінії від 08.10.2021 року, за умовами якого відповідач зобов`язався прийняти грошові кошти та повернути їх частинами у визначений договором строк, а також сплатити відповідні проценти у погодженому сторонами розмірі за користування такими кредитними коштами. Доказів повернення вказаних грошових сум кредитору у вигляді тілу кредиту або відсотків матеріали справи не містять.

Як вбачається із змісту договору про відкриття кредитної лінії між позичальником та кредитором було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, в тому числі щодо сплати процентів (пункт 2.6., 2,8. кредитного договору).

Позивачем правомірно здійснено нарахування процентів за користування кредитом за період узгодженого строку кредитування 300 календарних днів (до 03.08.2022 року), виходячи із базової процентної ставки встановленої в договорі про відкриття кредитної лінії № 0817-0210.

Зважаючи на зазначене, оскільки відповідачем не було належним чином виконано умови кредитного договору та не спростовано будь-якими доказами правильність розрахунку заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що заборгованість за процентами за користування кредитом підлягає стягненню в розмірі 60700 грн.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У справі, що переглядається позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована.

Таким чином, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину (стаття 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (стаття 629 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Слід зазначити, що підпис відповідача під договором свідчить про його ознайомлення з усіма його умовами, загальними умовами кредитування, іншою інформацією надання якої передбачено чинним законодавством України.

Кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; відповідач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору; не оспорювала кредитний договір в частині або в цілому, первісний кредитор надав відповідачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки; кредитний договір містить інформацію щодо загальної вартості кредиту та графік погашення кредиту.

Отже, підписавши кредитний договір ОСОБА_1 посвідчив свою обізнаність та згоду з його умовами, волевиявлення учасників було вільним та відповідало його внутрішній волі, правочин вчинено в формі, встановленій законом, та він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним, а саме отримання кредитних коштів позичальником, що і було здійснено сторонами. Відповідач з власної ініціативи звернувся за отриманням кредиту до вільно обраної нею фінансової установи, а саме ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», отримавши від останнього всю передбачену законодавством інформацію перед укладанням договору.

Посилання скаржника на положення ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 5 статті 18 Закону України якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Положеннями ст. 367 ЦПК Украйни встановлені межі апеляційного перегляду, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Під час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем зустрічного позову про визнання положень договору про кредитної лінії № 0817-0210 недійсними, відповідно до статті 18 Закону України Про захист прав споживачів, не заявлено.

Об`єктивних доказів наявності перешкод у реалізації вказаного права апеляційним судом не встановлено.

Отже, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, ґрунтуються на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна правова оцінка, правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 травня 2024 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2024 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

М.В. Назарова