Провадження № 22-ц/4808/1362/24
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Барков
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Баркова В. М.

суддів: Девляшевського В. А.,

Луганської В. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 29 серпня 2024 року в складі судді Пастернак І. А., постановлену у м. Івано-Франківську, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року ОСОБА_1 пред`явив до ОСОБА_2 позов про розірвання шлюбу.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 29 серпня 2024 року задоволено клопотання ОСОБА_2 про надання терміну для примирення. Постановлено надати сторонам термін для примирення строком на шість місяців. Цією ж ухвалою провадження у даній справі зупинено до закінчення терміну для примирення.

У апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, а також на порушення судом норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржувану ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Скаржник звертає увагу суду на те, що при поданні позовної заяви до суду він вказував, що з відповідачкою не проживає разом, шлюб носить формальний характер, а тому примирення між ними неможливе. Однак суд першої інстанції дані факти не врахував та надав максимальний термін на примирення, зупинивши розгляд справи на шість місяців лише з підстав поданої відповідачкою заяви про її намір зберегти сім`ю.

ОСОБА_1 вказує на те, що він вже більше чотирьох років не проживає разом з відповідачкою ОСОБА_2 , у них абсолютно різні погляди на сімейне життя, відсутнє взаємопорозуміння, повага, любов.

Позивач зазначає, що за такий тривалий час у них не вийшло налагодити відносини, у зв`язку з чим він звернувся із позовом про розірвання шлюбу, що свідчить про відсутність бажання підтримувати шлюбні відносини, а тому надання судом першої інстанції додаткового часу на примирення є недоцільним.

Крім того, позивач зазначає, що надаючи строк для примирення та зупиняючи розгляд справи на максимальний термін, суд першої інстанції не врахував, що закріплена у ст. 111 СК України норма права є диспозитивною, а відтак суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства.

Також ОСОБА_1 вважає, що зупиняючи провадження у даній справі з метою надання сторонам строку на примирення, суд першої інстанції не оцінив наскільки реальною є можливість такого примирення, ухвалив неправомірне рішення та як наслідок безпідставно зупинив провадження по справі.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк відповідачка ОСОБА_2 не надала. Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За змістом ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в тому числі в пункті 14 частини першої статті 353 цього Кодексу (ухвала про зупинення провадження), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 ст. 7 ЦПК України визначено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З огляду на вищенаведене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що розумність строків розгляду справи судом є однією з основних засад цивільного судочинства.

Частиною 7 статті 240 ЦПК України визначена можливість суду у справі про розірвання шлюбу суд зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Водночас, у пункті 4 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Системний аналіз наведених положень матеріального та процесуального права дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 08 березня 2023 року у справі № 127/16963/22-ц.

Крім того, колегія суддів зауважує, що у постанові Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц зроблено висновок по застосуванню статті 111 СК України та вказано, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

У даній справі суд першої інстанції, надаючи строк для примирення подружжя та зупиняючи розгляд справи на 6 місяців, не звернув уваги на те, що закріплена у статті 111 СК України норма права є диспозитивною, тому суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу у липні 2024 року посилаючись на те, що шлюбні відносини з відповідачкою фактично припинені, оскільки вони не проживають разом та перебування у шлюбі суперечить його інтересам та інтересам їх дитини в зв`язку із частими конфліктами (а.с. 1-3).

Відповідачка ОСОБА_2 у поданій до суду заяві від 18 серпня 2024 року позов визнала та не заперечувала щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 20).

Водночас, відповідачка ОСОБА_2 29 серпня 2024 року подала заяву про надання строку для примирення з позивачем, вважаючи, що таке примирення є можливим заради інтересів дитини, в якого у 2023 році виявили діагноз ідеопатична епілепсія (а.с. 22).

Надаючи сторонам строк для примирення та зупиняючи розгляд справи на шість місяців, суд першої інстанції виходив з того, що вжиття заходів щодо примирення подружжя не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін.

При цьому, зупиняючи провадження у справі з метою надання сторонам строку на примирення, суд врахував думку відповідачки у справі, яка заперечувала проти розірвання шлюбу та мала намір зберегти сім`ю.

Враховуючи, що суд вправі відповідно до положень ст. 111 СК України вживати заходів для примирення подружжя, за відсутності доказів, що таке примирення суперечить моральним засадам суспільства, колегія суддів погоджується з висновком районного суду про надання строку для примирення сторін з метою збереження сім`ї.

Наданий позивачем витяг з реєстру територіальної громади про зареєстроване місце проживання не може бути підтвердженням факту окремого проживання сторін, оскільки за цим місцем він був зареєстрований у вересні 2008 року, тобто за шість років до реєстрації шлюбу із відповідачкою.

Доводи скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування ухвали суду колегія суддів суду не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 29 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 жовтня 2024 року.

Судді В. М. Барков

В. А. Девляшевський

В. М. Луганська