Справа № 212/6351/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Колочко О.В., за участі секретаря судового засідання Кулікової Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувальних технічних засобів, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Покровської районної в місті Кривому Розі ради про встановлення факту невикористання житлових чеків для приватизації,

В С Т А Н О В И В:

24 червня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача виконкому Покровської районної в місті ради, у якому просила встановити факт невикористання нею житлових чеків за період з 16.05.1995 по 14.12.1998.

В обґрунтування позову посилається на те, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , і, маючи намір отримати вказану квартиру у приватну власність на підставі приватизації, звернулася до відповідача. Проте, рішенням виконкому Покровської районної в місті ради від 17.04.2024 їй було відмовлено в передачі квартири в приватну власність через відсутність довідок органу приватизації, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду у період з 16.05.1995 по 14.12.1998. Позивач стверджує, що у спірний період не мала жодного зареєстрованого місця проживання, проте в цей період проживала разом з матір`ю у квартирі по АДРЕСА_1 , у якій офіційно була зареєстрована з 15.12.1998. У зв`язку з тим, що позивачем були проведені всі можливі дії щодо поновлення свого права на приватизацію житла, але діючим законодавством не визначено іншого порядку встановлення такого факту, вона вимушена звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 27 червня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи.

18 липня 2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 17 вересня 2024 року.

Ухвалою суду від 17 вересня 2024 року судовий розгляд відкладений на 16 жовтня 2024 року за клопотанням позивача у зв`язку з необхідністю надання додаткових доказів.

Позивач ОСОБА_1 до суду не з`явилася, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, в наданій суду письмовій заяві просив розглянути справу без участі представника відповідача та прийняти рішення згідно чинного законодавства з урахуванням зібраних по справі доказів.

Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 211 ЦПК України за наявними в ній доказами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

З досліджених судом письмових доказів встановлено наступне.

Рішенням виконавчого комітету Покровської районної в місті ради від 17.04.2024 № 417 відмовлено в передачі у приватну власність житла, яке перебуває у комунальній власності Криворізької міської територіальної громади, розташоване в Покровському районі, ОСОБА_1 , двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 житловою площею 28,0 кв.м, загальною площею 42,8 кв.м, у зв`язку з наданням неповного пакету документів, а саме документа, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду за період з 16.05.1995 по 14.12.1998 (а.с. 14).

На підставі ордеру № 19, виданого виконавчим комітетом Жовтневої ради депутатів трудящих міста Кривого рогу від 02.09.1976, ОСОБА_3 була надана квартира АДРЕСА_2 . До складу сім`ї ОСОБА_3 включено у ордер дочок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 15).

ОСОБА_6 після укладення шлюбу у 1975 році) ОСОБА_7 є матір`ю позивача, що підтверджується копіями свідоцтва про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_4 з ОСОБА_9 , паспорта на ім`я ОСОБА_1 , на аркуші 10 якого наявна відмітка про розірвання шлюбу у 1998 році з ОСОБА_10 (а.с. 11-13, 25-26).

ОСОБА_3 та ОСОБА_11 померли, що підтверджується відповідними копіями свідоцтва про смерть (а.с. 27, 28).

ОСОБА_1 була зареєстрована у період з 23.04.1990 по 15.05.1995 за адресою: АДРЕСА_3 , у період з 15.12.1998 по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта з відповідною відміткою на аркуші 11, випискою з фінансово-особового рахунку № НОМЕР_1 від 20.02.2024, листом про реєстрацію місця проживання від 29.03.2024 (а.с. 11-13, 29, 31).

З виписки з фінансово-особового рахунку № НОМЕР_1 від 20.02.2024, виданої директором ТОВ «УК «Центробуд», слідує, що ОСОБА_1 є наймачем квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на даній житловій площі інших, окрім неї, осіб немає (а.с. 29)

Відповідно до копії акту, складеного 08.05.2024 мешканцями будинку АДРЕСА_4 , підписи яких посвідчено директором ТОВ «УК Центробуд», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з народження, тобто з 1972 року по теперішній час постійно проживала та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 30).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у приватизації за адресою: АДРЕСА_3 не приймала, житлові чеки для приватизації державного житлового фонду не використовувала, що підтверджується копією довідки, виданої 14.10.2024 виконкомом Покровської районної в місті ради (а.с. 60).

Згідно з листом від 09.05.2024 року № 103.14-16/3459/2024/с зазначено, що Філія-Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк» не має можливості надати ОСОБА_1 інформацію щодо використання/невикористання житлових чеків за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю списків громадян, які мають право прийняти участь в приватизації державного житлового фонду за зазначеною адресою (а.с. 33).

Відповідно до Інформації, яка міститься у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 (за повним спів падінням) нерухоме майно не зареєстроване (а.с. 62).

Таким чином, з досліджених судом письмових доказів вбачається, що за жодним місцем проживання чи реєстрації ОСОБА_1 участі у приватизації житла не мала, право власності на нерухоме майно за нею не реєструвалось, свідоцтво про право власності не видавалось, житлові чеки на приватизацію житла нею не використовувались.

У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частинами третьою, четвертою статті 9 ЖК України визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статтею 345 ЦК України, передбачено, що фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. У результаті придбання єдиного майнового комплексу державного (комунального) підприємства у процесі приватизації до покупця переходять всі його права та обов`язки. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положенням № 396.

Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачає, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Згідно із частиною 1 статті 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю.

Статтями 3, 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація здійснюється шляхом безоплатної передачі наймачу та членам його сім`ї квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у межах визначеної норми. При цьому, до членів сім`ї наймача включаються громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Відповідно до частини четвертої статті 5 зазначеного Закону право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (частина п`ята статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно з частинами другою, третьою, п`ятою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.

Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та з метою приведення у відповідність до законодавства нормативно-правових актів наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 було затверджено Положення «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» (далі Положення № 396), яке встановлює процедуру передачі квартир у приватну власність громадян та зразки документів, які оформляються згідно з процедурою, визначеною цим Положенням, в тому числі й рішенням органу приватизації.

Положення № 396 визначає порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків (далі - квартири (будинки)), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - кімнати у комунальних квартирах), які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян.

Відповідно до пункту 4 Положення № 396 передача займаних квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється в приватну (спільну сумісну, спільну часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цих квартирах (будинках), жилих приміщеннях у гуртожитку, кімнатах у комунальній квартирі, у тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника.

Відповідно до пункту 14 Положення № 396, Приватизація квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд (далі - орган приватизації).

Абзацом першим пункту 23 Положення № 396 визначено, що орган приватизації приймає рішення про передачу квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян. На підставі вказаного рішення орган приватизації видає свідоцтво про право власності та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності.

Отже, передача квартир у власність громадян у процесі їх приватизації здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації і оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру.

Між тим, пунктом 18 Положення № 396, що громадянином до органу приватизації подаються, зокрема документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.

При цьому, згідно з пунктом 20 Положення, документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 року) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду.

Згідно з Постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.93 № 305 «Про випуск в обіг приватизаційних житлових чеків» (далі Постанова № 305) останні підлягають випуску у вигляді приватизаційних депозитних рахунків, порядок відкриття яких та здійснення з них платежів регулювалось Положенням «Про порядок відкриття приватизаційних депозитних рахунків і здійснення з них платежів», затвердженим наказом Національного банку України від 15.03.93 № 30, яке втратило чинність з моменту введення в дію постанови Правління Національного банку України від 27.04.2000 № 179 «Про затвердження Положення про порядок відкриття приватизаційних депозитних рахунків за житловими чеками та здійснення з них платежів».

Відповідно до вказаної постанови житлові чеки це приватизаційні папери, які засвідчують право власника на безоплатне одержання в процесі приватизації частки державного житлового фонду.

З метою використання житлових чеків за їх призначенням в установах Ощадбанку України відкриваються приватизаційні депозитні рахунки, на які зараховується повна номінальна вартість житлових чеків громадян.

У процесі приватизації громадянами займаного житла відбувається списання коштів з їх приватизаційних депозитних рахунків на підставі приватизаційного платіжного доручення, яке підтверджує, що громадяни України або особа, яка має на це повноваження, доручає установі банку здійснити переказ належної суми зі свого депозитного рахунку на позабалансовий рахунок відповідного позабюджетного фонду приватизації.

В п. 3.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2010 від 10.06.2010 зазначено, що право громадянина України на приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз у повному обсязі, якщо він повністю використав житловий чек та у його власність передано загальну площу житла, що не перевищує встановлену санітарну норму і відповідно, номінальну вартість житлового чека, незалежно від того, відповідає ця площа одній квартирі (будинку) чи кільком. Таким чином тільки повне використання житлових чеків є фактом реалізації один раз права на безоплатну приватизацію житла, передбаченого ч. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію».

Відповідно до положень Постанова № 305, з метою використання житлових чеків за їх призначенням в установах Ощадбанку України відкриваються приватизаційні депозитні рахунки, на які зараховується повна номінальна вартість житлових чеків громадян. Облік операцій за депозитними рахунками в установах банку здійснюється за позабалансовими рахунками відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 11.09.2017 № 89 (зі змінами).

Отже, єдиним розпорядником інформації про залишки житлового чеку на відповідному позабалансовому рахунку є Ощадбанк, який надає інформацію про наявність/відсутність особи у списках на приватизацію, а тому довідка Ощадбанку сама по собі є достатнім документом на підтвердження невикористання права на приватизацію державного житлового фонду.

Реєстрація проживання або перебування фізичних осіб на території України регулюється ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та постановою КМУ від 7 лютого 2022 р. № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», якою затверджено порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування) (далі по тексту Порядок).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом

Таким чином, для приватизації квартири необхідне дотримання двох умов: постійне проживання у приміщенні, яке підлягає приватизації, та особисте звернення до органів приватизації.

Відповідно до статті 61 ЖК Української РСР (в редакції, чинній на час вселення позивачів до спірного житла) користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Згідно з пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію.

Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Концепція «житла» за змістом статті 8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. Чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме від наявності достатніх триваючих зв`язків з конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства»).

Таким чином, тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його правового режиму, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні статті 8 Конвенції.

Аналіз вищевикладених норм права свідчить про те, що встановлене законом право громадянина на житло, у тому числі і на приватизацію житла гарантується державою і підлягає захисту у разі його порушення.

Вказані висновки викладено у постанові Верховного Суду від 12 травня 2021 року у справі № 750/2176/17.

Згідно із частиною 11 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках, вирішуються судом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Під час розгляду справи факт законності вселення та проживання позивача у спірному приміщенні квартири відповідачем не оспорювався.

Встановлення факту, про те, що позивач не використовувала житлові чеки для приватизації квартири, необхідно для реалізації її права, передбаченого ст.1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 , 1972 року народження, проживає у спірній квартирі, яку має намір приватизувати, з 1976 року, за виключенням періоду заміжжя з 23.04.1990 по 15.05.1995; у період з 16.05.1995 по 14.12.1998 не мала зареєстрованого місця проживання, зареєструвалася у спірній квартирі з 15.12.1998.

Своє право на приватизацію державного житлового фонду позивач не використала. Дана обставина підтверджується наведеними вище письмовими доказами, зокрема довідками АТ «Ощадбанк» від 09.05.2024 та довідкою виконкому Покровської районної в місті ради від 14.10.2024.

Позивач звернулась до Покровської районної у місті ради з питанням приватизації квартири АДРЕСА_2 , яка використовується нею на умовах найму, проте отримала рішення про відмову в передачі у приватну власність зазначеного житла у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує невикористання нею житлових чеків для приватизації державного житлового фонду за той період, коли позивач не мала зареєстрованого місця проживання.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності з п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», N5 від 31.03.1995 року, наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

До звернення до суду про визнання юридичного факту, позивачем були проведені всі можливі дії щодо поновлення свого права на приватизацію житла, але діючим законодавством не визначено іншого порядку їх встановлення, окрім судового провадження.

Таким чином, права позивача підлягають поновленню шляхом встановлення факту невикористання нею житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, за період з 16 травня 1995 року по 14 грудня 1998 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 43, 76-82, 211, 263-265, 315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Покровської районної в місті Кривому Розі ради про встановлення факту невикористання житлових чеків для приватизації задовольнити.

Встановити факт невикористання ОСОБА_1 житлових чеків для приватизації державного житлового фонду за період з 16 травня 1995 року по 14 грудня 1998 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Відповідач: виконавчий комітет Покровської районної у місті ради, , юридична адреса: 50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Костя Гордієнка, 2.

Повне судове рішення складено 18 жовтня 2024 року.

Суддя: О. В. Колочко