Дата документу 16.10.2024 Справа № 336/4377/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/4377/24 Головуючий у 1-й інстанції:Савеленко О.А.
Провадження №22-ц/807/1899/24 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Кочеткової І.В., Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Радостєвої Марини Володимирівни на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 липня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Центрального відділу виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ярехи Павла Володимировича, старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бревко Наталії Юріївни, заінтересована особа ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_2 в особі представника, адвоката Шумського Ігоря Васильовича звернувся до суду із зазначеною скаргою.

На обґрунтування скарги, ОСОБА_2 в особі представника, адвоката Шумського Ігоря Васильовича зазначив, що 23 липня 2012 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 336285274 з примусового виконання виконавчого листа № 2-747 від 05 вересня 2011 року, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки в розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з 04 січня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до розрахунку заборгованості від 19 жовтня 2021 року виконаного державним виконавцем ОСОБА_3 станом на 01 жовтня 2021 року ОСОБА_2 мав переплату зі сплати аліментів у розмірі 24 711,40 грн.

23 квітня 2024 року ОСОБА_2 у мобільних банківських повідомленнях побачив повідомлення про арешт його банківських рахунків, які були накладені в межах виконавчого провадження №33628274 щодо стягнення з нього аліментів.

22 квітня 2024 року старшим державним виконавцем Бревко Н.Ю. винесено постанову про арешт коштів боржника.

24 квітня 2024 року йому стало відомо, що згідно розрахунку заборгованості, зробленого старшим державним виконавцем Ярехою П.В. від 21 липня 2023 року станом на 01 червня 2016 сума року боргу ОСОБА_2 зі сплати аліментів становила 76850,00 грн. Крім того, йому було надано розрахунок заборгованості, виконаний старшим державним виконавцем Бревко Н.Ю. від 22 квітня 2024 року, відповідно до якого станом на 22 квітня 2024 року сума боргу зі сплати аліментів становила 53808,14 грн. Наявність такої заборгованості державний виконавець ОСОБА_4 пояснила проведеною індексацією аліментів. Стверджує, що внаслідок невірних розрахунків державних виконавців з рахунку ОСОБА_2 списано 75 536,26 грн. Аліменти він сплачує регулярно в сумі 1500,00 грн на рахунок ДВС. Вважає зазначені розрахунки заборгованості протиправними, оскільки державні виконавці всупереч вимогам чинного законодавства самовільно змінюють розмір призначених судом аліментів.

Посилаючись на вищевикладені обставини, представник ОСОБА_2 адвоката Шумський І.В. просив: визнати протиправними дії старшого державного виконавця Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ярехи П.В. по неправильному розрахунку сум індексації аліментів зазначених в його розрахунку від 21 липня 2023 року ; визнати протиправним та скасувати розрахунок заборгованості по аліментах виконаний старшим державним виконавцем Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ярехою П.В. від 21 липня 2023 року по виконанню виконавчого листа № 2-747 від 05 вересня 2011року, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя; визнати протиправним дії старшого державного виконавця Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бревко Н.Ю. по неправильному розрахунку сум індексації аліментів зазначених в його розрахунку від 22 квітня 2024 року; визнати протиправним та скасувати розрахунок заборгованості по аліментах виконаний старшим державним виконавцем Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бревко Н.Ю. від 22 квітня 2024 року по виконанню виконавчого листа № 2-747 від 05 вересня 2011року, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя; зобов`язати старшого державного виконавця Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бревко Н.Ю. скласти новий розрахунок заборгованості по аліментам при примусовому виконанні виконавчого листа виконавчого листа № 2-747 від 05 вересня 2011 року, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя з визначення коректної суми індексації аліментів.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 липня 2024 року скаргу задоволено.

Визнано протиправними дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ярехи Павла Володимировича щодо невірного розрахунку сум індексації аліментів, зазначених в розрахунку заборгованості від 21 липня 2023 року.

Визнано протиправним та скасовано розрахунок заборгованості по аліментам, виконаний старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ярехою Павлом Володимировичем від 21 липня 2023 року за виконавчим листом № 2-747 від 05 вересня 2011 року, виданим Шевченківським районним судом м. Запоріжжя №2-747 від 05 вересня 2011 року.

Визнано протиправними дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бревко Наталії Юріївни щодо невірного розрахунку сум індексації аліментів, зазначених в розрахунку заборгованості від 22 квітня 2024 року.

Визнано протиправними та скасовано розрахунок заборгованості по аліментам, виконаний старшим державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бревко Наталії Юріївни від 22 квітня 2024 року за виконавчим листом №2-747 від 05 вересня 2011 року, виданим Шевченківським районним судом м. Запоріжжя.

Зобов`язано старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бревко Наталію Юріївну скласти новий розрахунок заборгованості по аліментам при примусовому виконанні виконавчого листа №2-747 від 05 вересня 2011 року, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя з визначення конкретної суми індексації аліментів.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 , адвокат Радостєва Марина Володимирівна подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 липня 2024 року скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким в задоволені скарги ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ярехи Павла Володимировича, старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бревко Наталії Юріївни, заінтересована особа ОСОБА_1 - відмовити у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що судом не зазначено, які саме дії при проведені розрахунку призвели до неправильних нарахувань, в чому саме полягає неправомірність нарахувань, які помилки допущені при здійснені оскаржуваних позивачем розрахунків. Так, в розрахунку заборгованості від 21 липня 2023 року, вчиненому старшим державним виконавцем Ярехою П.В. в окремій графі чітко визначено індекс інфляції за кожний окремий період. Після місяця, в якому сталося перевищення порогу індексації у 103 відсотка, наявний рядок з розрахунком розміру аліментів з врахуванням індексу інфляції. Тобто розрахунок здійснено у відповідності до норм Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та згідно визначеного Порядку проведення індексації грошових доходів населення» з врахуванням індексу інфляції наростаючим принципом. Що стосується розрахунку, виконаного старшим державним виконавцем Бревко Н.Ю. від 22 квітня 2024 року, то даний розрахунок виконано в повній відповідності до вимог вищезазначеного закону та порядку, і для подальших нарахувань взято суму аліментів з врахуванням індексу інфляції наростаючим підсумом звідси і зміна суми з 1500 грн до 3600 грн щомісячних платежів з врахуванням індексу інфляції. Крім того, суд зазначає в рішенні про те, що станом на 30 квітня 2024 року сума заборгованості становить 75 536,27 грн, згідно розрахунку заборгованості державного виконавця Бревко Н.Ю. від 21 травня 2024 року. Даний розрахунок виконано вже після оскаржуваного розрахунку від 22 квітня 2024 року , виконаного ОСОБА_4 .. Боржником не було оскаржено даний розрахунок, з чого можна зробити висновок про те, що він погодився із сумою заборгованості і з принципом виконаного розрахунку, який складено таким самим чином, як і оскаржуваний ним розрахунок від 22 квітня 2024 року.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 , адвокат Шумський І.В. зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що скаржник належними та допустимими доказами довів обгрунтованість скарги. Під час проведення індексації на виконання виконавчого листа № 2-247 від 05 вересня 2011 року виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя провадження № 33628274, державним виконавцем були допущені порушення норм Закону України « Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078. Оскільки із оскаржуваних розрахунків заборгованості за виконавчим листом №2-747 від 05 вересня 2011 року, один вчинений старшим державним виконавцем Ярехою П.В. від 21 липня 2023 року, інший старшим державним виконавцем Бревко Н.Ю. від 22 квітня 2024 року неможливо визначити, яким чином державним виконавцем був здійснений вказаний розрахунок, який відсоток інфляції застосовувався за кожний період, який алгоритм для розрахунку суми індексації аліментів був використаний державним виконавцем, яку суму індексації аліментів нараховано за спірний період .

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Отже виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" (далі - Конвенція).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу ч. 1, 2 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону.

За змістом ч. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження", під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У частині другій статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою та другою статті 184 СК України визначено, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

До 12 червня 2016 року спеціального закону про індексацію аліментів не було прийнято, а в Україні діяв Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" (від 03 липня 1991 року N 1282-XII). У частині першій статті 2 цього Закону визначені об`єкти індексації грошових доходів населення; при цьому розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, до цих об`єктів не відносився.

Верховний Суд України у своїй постанові від 06 листопада 2013 року, прийнятій у справі N 6-113цс13, висловив позицію про те, що розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі частини другої статті 184 СК України, підлягає індексації за аналогією закону згідно з пунктом 8 статті 8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України "Про індексацію грошових доходів населення".

Індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення").

Частиною першою статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" встановлено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені у Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року N 1078 (далі - Порядок N 1078).

Відповідно до положень частин першої-четвертої статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" (у редакції, чинній до 24 грудня 2015 року) індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсоток. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Законом України від 24 грудня 2015 року N 911-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (який набув чинності 01 січня 2016 року) у частині першій статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" величину "101" замінено величиною "103".

Отже, з правового аналізу статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" можна зробити висновок, що індексація аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, проводиться лише у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлено в розмірі 101 відсотки до 01 січня 2016 року, з 01 січня 2016 року така індексація проводиться у разі перевищення 103 відсотки.

При цьому, з огляду на Порядок N 1078, зокрема Додаток 1 "Приклад обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації" до Порядку, індексація проводиться щомісячно (колонка "Величина приросту індексу споживчих цін для проведення індексації" у таблиці Додатку 1), починаючи з місяця, у якому величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації і подальша зміна розміру індексації відбувається у разі, коли індекс споживчих цін наростаючим підсумком знову перевищить поріг індексації.

Відповідно до абзаців один, два пункту 104 Порядку N 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється з місяця, в якому призначено аліменти.

Для аліментів, визначених судом у твердій грошовій сумі, що були призначені до червня 2016 року, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі».

Таким чином, аналіз викладеного свідчить про те, що державний виконавець повинен обчислювати індекс інфляції шляхом наростаючого підсумку, починаючи з місяця встановлення розміру аліментів.

Відповідно до частин першої, третьої пункту 11 Порядку N 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 4 Порядку N 1078 сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Зведена таблиця індексів інфляції за розрахунковий період (грудень 2017 року - січень 2020 року) за офіційними даними Держстату (%): Рік192020січень 101,5101,0100,2лютий 100,9100,5 березень 101,1100,9 квітень 100,8101,0 травень 100,0100,7 червень 100,099,5 липень 99,399,4 серпень 100,099,7 вересень 101,9100,7 жовтень 101,7100,7 листопад 101,4100,1 грудень101,1100,899,8 Починаючи з грудня 2017 року, розрахунок індексу споживчих цін наростаючим підсумком вперше перевищив поріг індексації у розмірі 103 % у березні 2018 року: 103,5 % = 1,015 (січень 2018 року) х 1,009 (лютий 2018 року) х 1,011 (березень 2018 року) х 100. Розрахунок індексації аліментів з такою величиною приросту індексу споживчих цін буде складати: (1 500,00 грн х 3,5)/100 = 52,50 грн або (1 500,00 грн х 103,5 %) - 1 500,00 = 52,50 грн.

Вказана сума у розмірі 52,50 грн застосовуються для індексації аліментів з травня 2018 року (місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін за березень 2018 року, а саме у квітні 2018 року).

Оскільки вперше приріст індексу споживчих цін перевищив поріг індексації у розмірі 103 відсотки у березні 2018 року, то починаючи з квітня 2018 року індекс споживчих цін для визначення наступного перевищення порогу індексації для проведення наступної індексації обчислюється наростаючим підсумком: 1,008 х 1,0 х 1,0 х 0,993 х 1,0 х 1,019 х 1,017 х 100 = 103,7 % (період: квітень 2018 року - жовтень 2018 року).

Наступне перевищення порогу індексації мало місце в січні 2019 року (період листопад 2018 року - січень 2019 року): 1,014 х 1,008 х 1,01 х 100 = 103,2 %.

Наступне (і останнє перед закінченням розрахункового періоду в січні 2020 року) перевищення порогу індексації мало місце в травні 2019 року (період лютий 2019 року - травень 2019 року): 1,005 х 1,009 х 1,01 х 1,007 х 100 = 103,1 %.

На підставі отриманих даних про індекс споживчих цін розраховується величина приросту індексу споживчих цін для проведення індексації аліментів.

(1)Зокрема, величина приросту індексу споживчих цін для проведення індексації у травні 2018 року - листопаді 2018 року (місяць, коли офіційно опубліковано індекс споживчих цін за жовтень 2018 року) становить 3,5 % (103,5 - 100).

(2)

Тому сума індексації аліментів за цей розрахунковий період дорівнює (сума аліментів) х (3,5 %) х (кількість місяців) = 52,50 грн х 7 = 367,50 грн.

(3)Із грудня 2018 року величина приросту індексу споживчих цін для проведення індексації становить вже 7,3 % (1,035 х 1,037 х 100 - 100).

(4)

Розрахунок індексації аліментів з такою величиною приросту індексу споживчих цін буде складати: (1 500,00 грн х 7,3)/100 = 109,50 грн.

Тому сума індексації аліментів за розрахунковий період з грудня 2018 року до лютого 2019 року дорівнює (сума аліментів) х (7,3 %) х (кількість місяців) = 109,50 грн х 3 = 328,50 грн.

(3) Із березня 2019 року величина приросту індексу споживчих цін для проведення індексації становить 10,8 % (1,0733 х 1,032 х 100 - 100).

Розрахунок індексації аліментів з такою величиною приросту індексу споживчих цін буде складати: (1 500,00 грн х 10,8)/100 = 162,00 грн.

Тому сума індексації аліментів за розрахунковий період з березня 2019 року до червня 2019 року дорівнює (сума аліментів) х (10,8 %) х (кількість місяців) = 162,00 грн х 4 = 648,00 грн.

4) Із липня 2019 року величина приросту індексу споживчих цін для проведення індексації становить 14,2 % (1,108 х 1,031 х 100 - 100).

Розрахунок індексації аліментів з такою величиною приросту індексу споживчих цін буде складати: (1 500,00 грн х 14,2)/100 = 213,00 грн.

Тому сума індексації аліментів за розрахунковий період з липня 2019 року до січня 2020 року дорівнює (сума аліментів) х (14,2 %) х (кількість місяців) = 213,00 грн х 7 = 1 491,00 грн.

Всього сума індексації аліментів за період з грудня 2017 року до січня 2020 року складає 2 835,00 грн (367,50 + 328,50 + 648,00 + 1 491,00).

До аналогічних висновків прийшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 31 серпня 2022 року у справі № 686/5088/20 ( провадження № 61 -18580 св21). Зазначена справа стосувалась індексації аліментів визначених у твердій грошовій сумі 1500 гривень.

Судом встановлено, що в провадженні Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №33628274, відкрите 23 липня 2012 року державним виконавцем Шевченківського ВДВС Запорізького управління юстиції з примусового виконання виконавчого листа № 2-747, виданого 05 вересня 2011 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 січня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

В матеріалах виконавчого провадження міститься розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_6 , вчинений заступником начальника Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області ОСОБА_7 від 06 грудня 2019 року, згідно якого станом на 30 листопада 2019 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня.

Згідно з розрахунком заборгованості, вчиненим державним виконавцем Хупавченко Н.Ю. від 19 жовтня 2021 року, станом на 01 жовтня 2021 року у ОСОБА_2 наявна переплата з аліментів в сумі 24711,40 грн (а.с.9-11).

Станом на 30 квітня 2023 року заборгованість по аліментам з індексацією становила 3899,10 грн, згідно розрахунку державного виконавця ОСОБА_8 від 19 травня 2023року.

Згідно з розрахунком заборгованості за виконавчим листом № 2-747 від 05 вересня 2011 року, вчиненим старшим державним виконавцем Центрального відділу ДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального МУМЮ (м. Одеса) Ярехою П.В. від 21 липня 2023року, станом на 01 червня 2016 року наявна заборгованість в сумі 76850,00 грн. Проведено індексацію аліментів за період з червня 2016 року по червень 2023 року. Сума заборгованості склала 53 808,14 грн станом на 21 липня 2023 року (а.с.12-14).

Як вбачається з розрахунку заборгованості, складеного 22 квітня 2024 року старшим державним виконавцем Центрального ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Бревко Н.Ю., станом на 21 липня 2023 року включно заборгованість склала 75 536,27 грн. У розрахунку зазначено, що станом на 01 червня 2023 року була наявна заборгованість в сумі 53808,14 грн (а.с.15).

Станом на 30 квітня 2024 року сума заборгованості становить 75 536,27, згідно розрахунку заборгованості державного виконавця Бревко Н.Ю. від 21 травня 2024 року.

ОСОБА_2 вважає, що через протиправні дії старшого державного виконавця Ярехи П.В, та ОСОБА_4 при виконанні розрахунків та нарахування неправомірної заборгованості з банківських рахунків ОСОБА_2 були списані 75 536,26 грн.

Між тим, із оскаржуваних розрахунків заборгованості ( а.с.12-15) не можливо визначити, яким чином державним виконавцем був здійснений вказаний розрахунок, яка сума заборгованості становить по аліментам, а яка сума індексації аліментів нарахована за період з червня 2016 року по квітень 2024 року, який алгоритм для розрахунку суми індексації аліментів використав державний виконавець за спірний період. Не зазначена величина приросту індексу споживчих цін який перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки у відповідному місяці розрахункового періоду для визначення наступного перевищення порогу індексації для проведення наступної індексації, який обчислюється з наростаючим підсумком. Тільки на підставі отриманих даних про індекс споживчих цін розраховується величина приросту індексу споживчих цін для проведення індексації аліментів. Проте, в розрахунку заборгованості по аліментам, який є предметом оскарження відсутній розрахунок індексації аліментів за розрахунковий період, сума індексації аліментів з величиною приросту індексу споживчих цін.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що вищезазначений розрахунок заборгованості по аліментам не можна вважати законним та обгрунтованим, оскільки він не відповідає Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення,затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17липня 2003 року № 1078, алгоритму для розрахунку суми індексації аліментів, який зазначено в постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 686/5088/20 ( провадження № 61-18580 св21), тому висновки суду першої інстанції про задоволення скарги є правильними.

При цьому, колегія суддів зауважує, що відповідно до ч. 4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому немає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам скарги, яким суд надав належну оцінку, вони є достатньо аргументованими, а тому колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, які їх обґрунтовано спростовано.

З огляду на викладене доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Колегією суддів враховується, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції прийнята з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Згідно з ч.ч. 1, п. 2 ч. 2, п. 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові на позивача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга апеляційним судом залишене без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 367,368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Радостєвої Марини Володимирівни залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 18 жовтня 2024 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С. Кочеткова І.В.