Справа № 682/2238/24
Провадження № 2/682/879/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м. Славута

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області у складі :

головуючої судді Зеленської В.І,

з участю секретарки судових засідань Козир О.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за довогором позики,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу в сумі 9590 грн 28 коп за договором позики від 20.06.2020 р та про відшкодування судових витрат.

З позовної заяви вбачається, що 20 червня 2020 року відповідачка позичила у ОСОБА_1 5124 гривень на власні потреби і зобов`язалася повернути кошти до 20 грудня 2020 року та сплатити 3% за кожен місяць користування позикою, про що власноручно склала розписку. Проте у визначений Договором строк відповідачка свого зобов`язання за договором позики не виконала, борг не повернула і не повертає його до цього часу. Тому просить задовольнити позовні вимоги повністю і стягнути з відповідачки в його користь 5124,00 грн простроченої заборгованості за основною сумою боргу, 922,32 грн відсотків за користування позикою, а також на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України стягнути 492,75 грн пені нарахованої за подвійною обліковою ставкою Національного Банку України, 2481,21 грн інфляційних втрат та 570 грн 3% річних за весь період прострочення з 20.12.2020 р по 03.09.2024 року, а всього 9590 грн 28 коп і судові витрати.

Відповідачка ОСОБА_2 належним чином повідомлена про розгляд справи судом в порядку спрощеного провадження без участі сторін, відзив на позов не подала.

Дослідивши позовну заяву та письмові докази, суд приходить до висновку, що між сторонами виникли відносини позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно зі ст. 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

20 червня 2020 року відповідачка ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 в позику 5124 гривень та зобов`язалася повернути суму позики до 20.12.2020 р і сплатити 3% за кожен місяць користування позикою, про що власноручно склала письмову розписку (а.с.4).

Отже, сторонами дотримано вимог закону щодо форми та умов договору позики, визначених у ст. 1047 ЦК України.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором позики виконав та передав ОСОБА_2 5124 гривень, на що вказує ОСОБА_2 у своїй розписці (а.с.4).

Відповідачка свого зобов`язання не виконала та не повернула позивачу борг в сумі 5124 грн та відсотки за користування позикою у визначений договором строк і на час звернення з позовом до суду.

З розрахунку позивача вбачається, що розмір заборгованості відповідачки за договором позики становить: 5124 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 922,32 грн - процентів за користування позикою в межах строку дії Договору з 20.06.2020 р по 20.12.2020, пеня за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 20.12.2020 р по 03.09.2024 р включно, розрахована за подвійною ставкою НБУ, становить 492,75 грн, інфляційні витрати за період з січня 2021 р по серпень 2024 р включно - 2481,21 грн, 3% річних від простроченої суми за цей період - 570 грн (а.с.3, 5-7).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Закріпивши принцип змагальності сторін, гарантує сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні процесуальні можливості з метою захисту їхніх порушених, оспорюваних чи невизнаних прав та законних інтересів, зокрема й щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до цієї норми кожна сторона та інша особа, яка бере участь у справі, повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а у випадку неможливості стороною подати докази з поважних причин, суд сприяє особі в їх витребуванні, тим самим сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи (ч. 1 ст. 84 ЦПК України).

Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24, 129).

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.

Частиною першою ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачка не подала відзиву на позов, не заявила інших вимог, не спростувала розмір боргу перед позивачем за Договором позики від 20.06.2020 р.

Відповідно до принципу диспозитивності у цивільному процесі, закріпленому у ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідачки 5124 грн заборгованість за основною сумою боргу та 922,32 грн процентів за користування позикою в межах строку дії Договору з 20.06.2020 р по 20.12.2020 відповідають вимогам ст.ст. 1046, 1049 ЦК України, є підставними та обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідачки в користь позивача пені, інфляційних витрат та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання за період з 20.12.2020 р по 03.09.2024 р, то суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК).

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних пололжень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Відповідно до висновку Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 31.01.2024 у справі № 183/7850/22, тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань і така особливість проявляється: - в періоді існування особливих правових наслідків, яким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; - в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки, зокрема, договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; - у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Позивач здійснив розрахунок пені, інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми за весь період прострочення з 20.12.2020 р по 03.09.2024 р.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан з 05.00 год 24.02.2022 року і його дія продовжена до 09.11.2024 р.

Таким чином, відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних пололжень Цивільного кодексу України, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, пеня, 3% річних та інфляційні витрати нараховані включно з 24 лютого 2022 року та у період дії в Україні воєнного стану і у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Тому суд знаходить, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки в користь позивача пені, інфляційних витрат та 3% річних від простроченої суми підлягають задоволенню частково лише за період з 20.12.2020 р по 23.02.2022 року включно і відповідно до здійсненого судом розрахунку становлять: пеня - 1106 грн 99 коп, інфляційні втрати - 798 грн 11 коп, 3% річних від простроченої суми - 214 грн 18 коп, а всього 2119 грн 28 коп.

Таким чином стягненню з відповідачки в користь позивача підлягає сума 8165 грн 60 коп, яка складається з 5124 грн заборгованості за позикою, 922,32 грн заборгованість за несплаченими відсотками за період користування позикою на підставі Договору, 1106 грн 99 коп пені, інфляційних витрат 798 грн 11 коп та 214 грн 18 коп на 3% річних від простроченої суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути в користь позивача судові витрати пропорційному розміру задоволених позовних вимоги, що становить 1031 грн 27 коп.

Керуючись ст.ст. 4-13, 17, 18, 81, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, ст.ст. 625 ЦК України, п. 18 Прикінцевих та Перехідних пололжень Цивільного кодексу України , суд

в и р і ш и в

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_1 , жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , заборгованість за договором позики від 20 січня 2021 р в сумі 8165 грн 60 коп (вісім тисяч сто шістдесят п`ять грн 60 коп) та 1031 грн 27 коп судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційнорї скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи в підсистемі "Електронний суд".

Головуючий суддя Зеленська В. І.