Справа № 583/3898/24
16 жовтня 2024 року
Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Савєльєвої А.І.,
при секретарі Доценко Т.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Охтирка справу за цивільним позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до відповідачів Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЄВРОІНС Україна», ОСОБА_3 про стягнення суми страхового відшкодування,
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не з`явилися, позивач надав письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3 належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (п. 2.1. ст.2 ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно зі ст. 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку ( ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) та главою 82 підрозділу 2 розділу ІІІ ЦК України. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У цьому Законі визначено, що особами, відповідальність яких вважається застрахованою, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом, тобто таким, який зазначається у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована (пункти 1.4, 1.7 статті 1). Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» (Закону) визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. За змістом ч. 3 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до п. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова виплата це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. За змістом ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. А згідно з ч. 1 ст. 1191 цього Кодексу особа, яка відшкодовувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У постанові від 4 липня 2018 року Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок щодо забезпечення дієвості інституту обов`язкового страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зазначивши таке. «Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільноправової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 зазначеного Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика в останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (пункт 72). Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (пункт 73). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, а тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування згідно зі статтями 3 і 5 Документ сформований в системі «Електронний суд» 12.09.2023 4 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України від 9 лютого 2012 року № 4391-VI «Про страхування» шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальністі.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Вироком Великописарівського районного суду Сумської області від 18.01.2024 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначено йому за цим Законом покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування при значеного основного покарання, встановлено іспитовий строк 2 роки (а.с.34-39). Таким чином, вина ОСОБА_3 в порушенні водієм Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, зокрема «Ford Sierra», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 встановлена та не підлягає доказуванню у даній справі.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля «Ford Sierra» днз. НОМЕР_2 є ОСОБА_1 (а.с.40).

Згідно отриманої на адвокатський запит електронною поштою відповіді № 322-ЮР від 19.03.2024 ОСОБА_3 не звертався до ПрАТ «Євроінс Україна» із повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 05.03.2023, а огляд автомобіля «Ford Sierra» днз. НОМЕР_2 . Уповноваженими представниками ПрАТ «Євроінс Україна» не здійснював у зв`язку із відсутністю звернень потерпілого чи іншої особи, яка має право на отримання страхового відшкодування, за фактом дорожньо-траспортної пригоди, яка сталася 05.03.2023. Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власник наземних транспортних засобів № 211113860 за шкоду, заподіяну ману третьої особи, н одного потерпілго встановлена страхова сума у розмірі 160000,00 грн. Розмір безумовної франшизи складає 3200,00 грн. (а.с.7-8).

З метою визначення розміру завданого матеріального збитку внаслідок ДТП, ОСОБА_1 звернувся до незалежного судового експерта авто-товарознавця фізичної-особи підприємця ОСОБА_4 , 20.06.2024 уклав договір № 30/24 (а.с.14).

ОСОБА_1 12.06.2024 звертався до ПрАТ «Страхова компанія «ЄВРОІНС Україна» з листом запрошення на огляд об`єкта дослідження (а.с.12).

Відповідно до висновку № 01324 судового експерту ОСОБА_5 за результатами транспортної товарознавчої експертизи для подання до суду від 10.07.2024 вартість матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля марки «Ford Sierra» днз. НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_3 , 1988 року виготовлення, пошкодженого у наслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 05.03.2023 року дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент ДТП до настання пошкоджень та складає 33244,98 гривень. Вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки «Ford Sierra» днз. НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_3 , 1988 року виготовлення, пошкодженого у наслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 05.03.2023 року складає 140853,69 гривень з урахуванням ПДВ на складові частини та матеріали. Вартість автомобіля «Ford Sierra» днз. НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_3 , 1988 року виготовлення, пошкодженого у наслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 05.03.2023 року після настання пошкоджень дорівнює вартості металобрухту складників та складає 4080,00 гривень (а.с.16-29).

Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст.1166 ЦК України завдана неправомірними діями майнова шкода відшкодовується особою, яка її завдала. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Позивач самостійно обрав експерта для визначення розміру шкоди.

Згідно висновку есперта № 01324 від 10.07.2024, за результатами транспортно товарознавчої експертизи, вартість відновлювального ремонту перевищує вартість автомобіля на момент ДТП, а тому розмір матеріального збитку дорівнює вартості автомобіля на момент ДТП, що становить 33244,98 грн. Вартість автомобіля марки «Ford Sierra» днз. НОМЕР_2 , номер кузову НОМЕР_3 , 1988 року виготовлення, після настання пошкоджень дорівнює вартості металобрухту складників та складає 4080 грн., частина яка повинна бути виплачена страховиком складає 25964,98 грн. (розмір матеріального збитку 29164,98 грн. за вирахуванням франшизи у розмірі 3200 грн). Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 10 000 грн., судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як роз`яснено у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Оцінивши докази в їх сукупності, при визначенні суми моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує характер та тривалість страждань позивача, який внаслідок ДТП втратив душевний спокій, був обмежений протягом значного часу пересування транспортним засобом, що йому належить в своїх цілях, в зв`язку з його непридатністю. Будучи військовослужбовцем ОСОБА_1 постійно перебуваючи у місцях, де громадський транспорт не здійснює діяльність, був змушений користуватися іншими транспортними засобами друзів, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає суму 10 000 грн. такою, що підлягає стягненню в повному обсязі. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Суд встановив, що позивачем були понесені судові витрати, що складаються з судового збору в розмірі 1211,20 грн. та витрат, пов`язаних з розглядом справи у вигляді оплати за проведену експертизу в розмірі 5000,00 грн., що підтверджується квитанцією про оплату наданих експертних послуг № від 25 червня 2024 року. Згідно Постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 23.11.2020 р. № 638/7748/18 (61-13573св19) зроблено наступні висновки: «Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростувати ймовірну не співмірність витрат на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути з відповідачів витрати на правничу допомогу в сумі 20000,00 гривень. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що до матеріалів справи долучено позовну заяву, ордер на надання правничої допомоги, адвокатський запис, заява і лист запрошення. Однак не долучено до матеріалів справи розрахунку - детального опису робіт, наданих послуг, виконаних адвокатом. За таких обставин стягнення витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі не підлягає задоволенню. Суд дійшов висновку про часткове задоволення стягнення витрат на правничу допомогу, а саме в сумі 5000,00 гривень. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з положенням пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Суд дійшов висновку, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Представник позивача зазначив, що сума фактично понесених та сплачених судових витрат становить: у вигляді судового збору у розмірі 1211,20 грн. та правничої допомоги у розмірі 20000 грн. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідачів пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 22,23,679,988,1166,1167,1187 ЦК України, ст.ст. 3, 133,137,141 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 , до відповідачів Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЄВРОІНС Україна», ОСОБА_3 про стягнення суми страхового відшкодування, - частково задовольнити.

Стягнути з стягнути з Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС Україна» () на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 25 964, 98 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 розмір франшизи у розмірі 3200,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС Україна» () на користь ОСОБА_1 пов`язані із проведенням експертизи у розмірі 5000,00 грн.

Стянути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 133,23 гривень, та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 550,00 гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОІНС Україна» () на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1077,97 гривень та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4450,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Охтирським міськрайонним судом Сумської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя А.І.Савєльєва