РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/636/24

2/609/266/2024

15 жовтня 2024 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Катерняк О.М.

з участю секретаря судового засідання Мацишиної Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до відповідача: фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , вимоги позивача: про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП,

учасники справи не з`явилися,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції сторін.

1. 02 травня 2024 року адвокат Беніцька Валентина Іванівна, яка діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП.

2. Позов обґрунтовано тим, що 03 квітня 2023 року о 07:20 год. на 24 км автодороги Київ-Чоп сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу автобусу марки SETRA д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 та дев`яти інших транспортних засобів. Одним з учасників ДТП за участі водія ОСОБА_3 був водій ОСОБА_1 , який керував власним транспортним засобом автомобілем марки Mitsubishi Carisma д.н.з. НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП потерпілому ОСОБА_1 були завдані тілесні ушкодження та механічні пошкодження належного йому автомобілю. В період з 03.04.2023 по 22.05.2023 ОСОБА_1 перебував на лікарняному.

В позовній заяві зазначено, що цивільно-правова відповідальність власника автобусу марки SETRA д.н.з. НОМЕР_1 застрахована ПрАТ Страхова компанія «Перша». Вина водія транспортного засобу автобусу марки SETRA д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 встановлена ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.11.2023 у справі №396/5931/23 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні від 03.04.2023 зареєстрованому в ЄДРДР за №0001186 за ч. 1 ст. 286 КК України та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 .

Так, за матеріалами досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_3 з`ясовано, що водій ОСОБА_3 станом на 03.04.2023 виїхав в рейс сполученням Львів-Київ та рухався в напрямку м. Київ, перебуваючи у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_2 . В автобусі перебувало близько 20 пасажирів. Отже, шкода, яка була завдана під час ДТП водієм автобусу ОСОБА_4 , фактично завдана водієм, який був працівником ФОП ОСОБА_2 при виконанні ним своїх трудових обов`язків та має бути відшкодована його роботодавцем ФОП ОСОБА_2 .

На стадії судового розгляду кримінального провадження від 03.04.2023, зареєстрованого в ЄДРДР за №0001186 Києво-Святошинським районним судом Київської області обвинуваченим ОСОБА_3 було сплачено потерпілому ОСОБА_1 моральну шкоду. В порядку страхового відшкодування страховиком ПрАТ Страхова компанія «Перша» було сплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування за наступними видами: - фактичні витрати на лікування; - недоотриману середню заробітну плату за період з 03.04.2023 по 22.05.2023 перебування на лікарняному; - частково відшкодовано майнову шкоду, завдану в зв`язку із пошкодженням автомобіля марки Mitsubishi Carisma д.н.з. НОМЕР_2 . Зокрема, ПрАТ Страхова компанія «Перша» на користь ОСОБА_1 в порядку страхового відшкодування майнової шкоди було сплачено 85688,89 грн. за пошкодження автомобіля марки Mitsubishi Carisma д.н.з. НОМЕР_2 . В той же час, за висновком суб`єкта оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_5 », викладеного у звіті про оцінку матеріального збитку транспортного від 05.10.2023 №90/84.10.23 матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Mitsubishi Carisma д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП, яка трапилась 03.04.2023 складає 117130 грн. Таким чином, різниця між розміром завданої майнової шкоди та сумою часткового виплаченого страхового відшкодування ОСОБА_1 за шкоду завдану його майну становить 31441,11грн. На підставі викладеного, просить стягнути із ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 31441,11 грн, в порядку компенсації понесені судові витрати у сумі 10211,20 грн.

3. 19 серпня 2024 року від відповідача ФОП ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Позовну заяву вважає безпідставною, такою, що не підлягає до задоволення з огляду на таке. Цивільна відповідальність відповідача на час ДТП була застрахована ПрАТ Страхова Компанія «Перша», якою в порядку відшкодування майнової шкоди було сплачено 85688,89 грн. Згідно інформації Страхової Компанії «Перша» наданої по справі №ЦВ26143 (ст.ЦВ24361) та ЦВ24360 за вих. №ЦВ24-0400 від 22.03.2024 адвокату Беніцькій В.І. зазначено ринкову вартість автомобіля марки Mitsubishi Carisma д.н.з. НОМЕР_2 , вартість відновлювального ремонту, ринкову вартість пошкодженого автомобіля, а також інші дані які відрізняються від даних зазначених в позовній заяві. В ході отримання інформації та копій документів страхової справи із Страхової Компанії «Перша» встановлено, що згідно звіту №169_23 PER про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу від 19.04.2023 отримано наступні оцінки, а саме: - ринкова вартість КТЗ Mitsubishi Carisma д.н.з. НОМЕР_2 становить 105256 грн; - вартість відновлювального ремонту КТЗ Mitsubishi Carisma д.н.з. НОМЕР_2 становить 995836,20 грн; - вартість відновлювального ремонту Mitsubishi Carisma д.н.з. НОМЕР_2 з урахуванням зносу становить 424564,45 грн. Також відповідно до звіту про розрахунок ринкової вартості аварійно пошкодженого колісного транспортного засобу №131/04/23 від 24.04.2023 встановлено, що ринкова вартість пошкодженого автомобіля Mitsubishi Carisma д.н.з. НОМЕР_2 становить 9447,59 грн. Вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача різниці між розміром завданої шкоди та сумою часткового виплаченого страхового відшкодування в сумі 31441,11 грн. незаконною, такою що не відповідає матеріалам справи, в тому числі звіту №169_23 PER про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу від 19.04.2023, звіту про розрахунок ринкової вартості аварійно пошкодженого колісного транспортного засобу №131/04/23 від 24.04.2023 та суперечить Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки позивач не повідомив відповідача про настання ДТП, яка має ознаки страхового відшкодування, а звернувся вже із відповідною заявою про виплату страхового відшкодування після ремонту транспортного засобу Mitsubishi Carisma д.н.з. НОМЕР_2 , тим самим унеможлививши виконання відповідачем свого обов`язку щодо встановлення матеріального збитку та, як наслідок, здійснення страхового відшкодування в порядку Закону про ОСЦПВ.

З наданого позивачем висновку про вартість майна вбачається, що вартість матеріального збитку станом на момент оцінки КТЗ (05.10.2023) становила 1171300 грн, а розмір утилізаційної вартості КТЗ становить 4322,50 грн. Разом з тим, відповідно до звіту №90/84.10.23 від 05.10.2023 про оцінку вартості матеріального збитку вбачається, що вартість ремонтно-відновлювальних робіт автомобіля марки Mitsubishi Carisma д.н.з. НОМЕР_2 станом на дату проведення 05.10.2023 становила 1125899,75 грн, а розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля, станом на 05.10.2023 117130 грн. Однак, вищевказаний висновок про вартість майна та звіт про оцінку вартості матеріального збитку є суперечливими, сумнівними, неоднозначними та необ`єктивними, останні не можуть братися до уваги, оскільки не містять калькуляції вартості ремонтних робіт, запчастин з врахуванням зносу пошкоджених елементів до моменту ДТП, показники вказані станом на момент проведення 05.10.2023, у звіті відсутній час огляду та відсутні дата підписання звіту, відсутній перелік питань, які ставляться перед експертом, відсутні інформація про обставини ДТП. Експерт застосовує похідні дані для розрахунку датовані 05.10.2023 днем складання звіту та висновку, тобто, фактично розрахункові дані в часі через 6 місяців 2 дні після ДТП, що у свою чергу впливає як на вартість відновлювального ремонту, так і на вартість оригінальних запасних частин, оскільки вартість останніх напряму залежить від курсу іноземної валюти, у даному випадку від курсу Євро та долара США. У матеріалах справи немає належних та допустимих доказів відносно того, де автомобіль всі ці дні з часу події ДТП до часу проведення висновку знаходився і у кого перебував. Визначена оцінювачем вартість запчастин є недостовірною і сумнівною. Беручи до уваги наведені недоліки, неповнота, неправильність виконання та невідповідність застосованих процедур оцінки вимогам нормативно-правових актів з оцінки та допущених порушень звіт №90/84.10.23 від 05.10.2023 та висновок про вартість майна є несправедливими і значно завищеними, що не відповідає об`єктивній істині та фактичним обставинам справи, тому є сумнівним та необ`єктивним, а тому його слід оцінити критично. Враховуючи, що позивач не визнав свій автомобіль фізично знищеним у результаті ДТП та залишив його собі, страховик виплатив йому страхове відшкодування в узгодженому з потерпілим розмірі, визначеному на підставі положень статей 30, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто у повному обсязі відшкодувало заподіяну майнову шкоду в межах ліміту, встановленого пунктом 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Враховуючи вищевказане, сума завданого матеріального збитку позивачу, як власнику автомобіля Mitsubishi Carisma д.н.з. НОМЕР_2 , має бути відшкодована як різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, у розмірі 10119,52 грн., оскільки 105256 грн. (ринкова вартість автомобіля до ДТП) 9447,59 грн. (залишкова вартість автомобіля після ДТП) 85688,89 грн. (страхове відшкодування) = 10119,52 грн.

Крім того, відповідач вказує, що позивач не надав жодних підтверджуючих документів про надання юридичних послуг, які підтверджували би сплату за отримання юридичних послуг, а відтак витрати на правову допомогу є не підтвердженими, а тому не підлягають стягненню з відповідача.

Просив в задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП та в компенсації судових витрат відмовити в повному обсязі.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

4. Ухвалою суду від 07 травня 2024 року відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду на 04 червня 2024 року.

5. Ухвалою суду від 04 червня 2024 року судовий розгляд відкладено на 25 червня 2024 року, з повторним викликом в судове засідання сторін.

6. Ухвалою суду від 25 червня 2024 року судове розгляд відкладено на 31 липня 2024 року за клопотанням відповідача.

7. Ухвалою суду від 31 липня 2024 року судовий розгляд відкладено на 21 серпня 2024 року за клопотанням відповідача.

8. Ухвалою суду від 21 серпня 2024 року судовий розгляд відкладено на 18 вересня 2024 року через неявку сторін.

9. Судове засідання, призначене на 18 вересня 2024 року не відбулось у зв`язку із перебуванням головуючої судді у складі колегії суддів у кримінальному провадженні включно до 12 год. 30 хв. 18 вересня 2024 року. Судовий розгляд справи відкладено на 15 жовтня 2024 року.

10. В судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Беніцька В.І. не з`явились, адвокат подала до суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідач ФОП ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомлений про місце, дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотань чи заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у відсутності на адресу не скеровував.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 в судове засідання вкотре не з`явився, хоча судом вживались заходи щодо належного його повідомлення про місце, дату та час розгляду справи, однак до суду повернулися конверти з рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з відміткою: «Повертається. Адресат відсутній за вказаною адресою».

11. Відповідно до вимог ст. 44 ЦПК України учасники судового розгляду повинні добросовісно користуватися своїми правами. Тому, суд вважає, що відповідач та третя особа не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя.

В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

12. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

13. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області №369/5931/23 від 28 листопада 2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, а кримінальне провадження відносно нього за №0001186 від 03 квітня 2023 року з цих підстав закрито. З ухвали вбачається, що судом встановлено, що 03 квітня 2023 року, близько 07:30 год., водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автобусом марки Сетра, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною 25 км автодороги сполученням Київ-Чоп, в смугах руху в бік м. Чоп, що на території Бучанського району Київської області, в порушення вимог п. 2.3 б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - ПДР України), згідно з яким «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну» та п. 2.3 д) ПДР України, відповідно до якого «водій повинен не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху» не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, п. 12.3 ПДР України, згідно з яким «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможній виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», під час руху не обрав безпечну швидкість , щоб мати змогу контролювати дорожню обстановку, внаслідок чого допустив зіткнення із попутним автомобілем марки Мітсубіші Карізма, реєстраційний НОМЕР_3 під керуванням потерпілого - водія ОСОБА_1 , який перебував в лівій смузі для руху у нерухомому положенні, після чого автобус попутно контактував з іншими автомобілями, які перебували в смугах для руху результат дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля Мітсубіші реєстраційний номер НОМЕР_2 - потерпілий ОСОБА_1 , отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому лопатки, а також садна обох кистей. Описані ушкодження утворилися тупого/их предмету/ів, по давності можуть відповідати строку і обставинам вказаним в постанові, відносяться до категорії середнього ступеня і, так як для зрощення переломів необхідний термін більше 21-го дня. Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 12.3 Правил дорожнього руху України перебувають у прямому іншому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_1 середньої тяжкості тілесного ушкодження. Таким чином ОСОБА_3 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому ОСОБА_1 середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України. Обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Крім того, цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди було залишено без розгляду.

14. Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 03 квітня 2023 року підтверджується факт ДТП, що мала місце 03 квітня 2023 року на 24 км автодороги Київ-Чоп в Бучанському районі Київської області, зокрема за участі транспортних засобів: автобуса марки Сетра, д.н.з. НОМЕР_1 та автомобіля марки Мітсубіші Карізма, д.н.з. НОМЕР_2 , та інших 8-ми транспортних засобів.

15. До матеріалів справи долучено копію протоколу допиту свідка ОСОБА_3 від 05 квітня 2023 року. Свідок пояснює, що 03 квітня 2023 року близько 07 год. 30 хв. в районі 25 км автодороги сполучення Київ-Чоп в бік м. Київ він керував автобусом Сетра д.н.з. НОМЕР_1 в якості водія, в котрому перебувало близько 20 пасажирів. Рухався в лівій смузі для руху із швидкістю 90 км/год. В обох смугах для руху попутно розташовувались автомобілі, які він вважав, що рухаються, однак при стрімкому наближенні до них він зрозумів, що вони починають рух та він намагався уникнути зіткнення із попутними автомобілями шляхом зменшення швидкості руху використовуючи гальмування та почав притискатися до металевого колесовідбійника, однак уникнути зіткнення не вдалося і автобус допустив зіткнення із задньою частиною автомобіля марки Мітсубіші, після чого попутно з іншими автомобілями. Свою вину визнав, щиро розкаявся, що так трапилося та запевнив, що буде всіляко сприяти слідству і суду, і виконувати покладені на нього обов`язки.

16. ФОП ОСОБА_2 надав на гр. ОСОБА_3 позитивну характеристику, зазначив, що ОСОБА_3 прийнятий на посаду водія з 14 березня 2023 року.

17. ФОП « ОСОБА_5 » надав Звіт №90/84.10.23 від 05 жовтня 2023 року про оцінку вартості матеріального збитку автомобіля Mitsubishi Carisma д.н.з. НОМЕР_2 . Перелік результатів оцінки: - ринкова вартість КТЗ до пошкодження 117130 грн; - значення коефіцієнту фізичного зносу 0,7000; - вартість відновлювального ремонту КТЗ 1125899,75 грн; - утилізаційна вартість КТЗ 4322,50 грн; - вартість матеріального збитку 117130 грн. Оцінку підтверджено Висновком про вартість майна від 05.10.2023.

18. Квитанцією до прибуткового касового ордера №90/84.10.23 від 05.10.2023 підтверджується, що за послуги експерта за складання звіту №90/84.10.23 про оцінку КТЗ марки Mitsubishi Carisma д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 сплачено 4000 грн для ФОП « ОСОБА_5 ».

19. Своїм Листом №ЦВ23-1001 від 13.12.2023 заступник директора Департаменту врегулювання збитків ПрАТ «СК «Перша» інформує ОСОБА_1 зокрема про те, що відповідно до Ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області (справа №369/5931/23) від 28.11.2023 він примирився з обвинуваченим та заподіяні збитки він відшкодував, у зв`язку з чим у ПрАТ «СК «Перша» не виникає зобов`язання щодо виплати ОСОБА_1 страхового відшкодування за шкоду завдану його здоров`ю. Роз`яснено, що потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність. Потерпілий вправі відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, як застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

У Листі №ЦВ23-1052 від 25.12.2023 заступник директора Департаменту врегулювання збитків ПрАТ «СК «Перша» повідомляє адвоката Беніцьку В.І. про те, що рішення стосовно пошкодження автомобіля буде прийнято в найближчий час з дотриманням строків визначених умовами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

20. 22 березня 2024 року ПрАТ «Страхова компанія «Перша» адресувала адвокату Беніцькій В.І. та ОСОБА_1 Лист №ЦВ24-0400, в котрому роз`яснила порядок та принцип обчислення розміру страхової виплати на користь потерпілого ОСОБА_1 . Так розмір виплати було розраховано в наступних розмірах: - за шкоду, завдану майну 85688,89 грн; - за шкоду, пов`язану зі шкодою здоров`ю 30039,14грн.

Відповідно до платіжної інструкції №1949 від 21.03.2024 вбачається, що ПрАТ «СК «Перша» на рахунок отримувача ОСОБА_1 було перераховано 85688,89 грн.

21. В судовому засіданні було оглянуто копію розписки ОСОБА_1 наданої 28.11.2023 про те, що він (потерпілий у справі №369/5931/23) отримав від ОСОБА_3 40000 грн (сорок тисяч гривень) моральної компенсації. Будь-яких претензій щодо моральної шкоди не має. Від звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності не заперечує.

ІV. Оцінка Суду.

22. Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

23. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК Ураїни, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

24. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

25. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

26. Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

27. У відповідності з ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

28. Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

29. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті).

30. За нормами ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Предметом даного спору є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про стягнення завданої внаслідок ДТП матеріальної шкоди.

31. У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

32. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

33. Частиною 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 листопада 2023 року ОСОБА_3 , звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, а кримінальне провадження відносно нього за №0001186 від 03 квітня 2023 року з цих підстав закрито.

В силу положень ч. 6 ст. 82 ЦПК наявність винних дій ОСОБА_6 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 03.04.2023, є доведеною, та не підлягає доказуванню.

34. У той же час, судом враховано, що звільнення від кримінальної відповідальності, у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим, передбачене статтею 46 КК України, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Із вказаних вище і досліджених судом під час розгляду справи доказів вбачається, що закриття провадження мало місце не у зв`язку з відсутністю в діях обвинуваченого складу злочину, а у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим, що не є підставою для звільнення від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду.

35. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Однак, відповідачем не було надано належних доказів щодо відсутності його вини у ДТП.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Судом також враховано, що цивільно-правова відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки відрізняється від загальних підстав відповідальності тим, що передбачає її настання незалежно від вини заподіювача шкоди.

36. Положеннями ст. 1166 ЦК України передбачено право юридичної та фізичної особи на відшкодування майнової шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи; шкоди, завданої майну фізичної або юридичної особи;

37. Аналіз положень ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України свідчить про встановлення в цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (в т. ч. моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо).

38. Правило генерального делікту закріплено у ст. 1166 ЦК України стосовно майнової шкоди та у ст. 1167 ЦК України стосовно моральної шкоди.

Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача.

За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача.

39. Статті 1187, 1188 ЦК України відносяться до спеціальних деліктів, які передбачають особливості суб`єктного складу відповідальних осіб (коли обов`язок відшкодування шкоди покладається не на безпосереднього заподіювача, а на іншу вказану у законі особу - власника джерела підвищеної небезпеки) та встановлюють покладення відповідальності за завдання шкоди незалежно від вини заподіювача.

40. Так, ст. 1187 ЦК України встановлює особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

41. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

42. Відповідач ФОП ОСОБА_2 у розумінні положень ст.ст. 1172, 1187 ЦК України є особою, відповідальною за спричинену позивачу, як власнику колісного транспортного засобу марки Mitsubishi Carisma д.н.з. НОМЕР_2 , шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 03 квітня 2023 року.

43. У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У справі позивач звернувся до страховика з вимогою виплати страхового відшкодування, проте отримав його в розмірі, що не покриває понесених втрат.

Таким чином відповідач, як особа, відповідальна за спричинену позивачу шкоди, має нести цивільно-правову відповідальність по деліктному зобов`язанню й відшкодувати заподіяну його працівником шкоду позивачу, згідно з викладених вище вимог Закону, в розмірі не охопленому страховим відшкодуванням (ст. 1194 ЦК України).

44. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України від 01 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зробила висновок, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Як убачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність відповідача на час ДТП була застрахована ПрАТ Страхова Компанія «Перша». ПрАТ СК «Перша» відшкодувало ОСОБА_1 (позивачу) 85688,89 грн шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, відповідно до платіжної інструкції №1949 від 21.03.2024.

45. Представник позивача розмір матеріальної шкоди доводить висновком суб`єкта оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_5 », викладеним у звіті про оцінку матеріального збитку транспортного засобу від 05.10.2023 №90.84.10.23, за яким матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Mitsubishi Carisma д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП, яка трапилась 03.04.2023, складає 117130,00 грн, таким чином різниця між розміром завданої майнової шкоди та сумою часткового виплаченого страхового відшкодування позивачу за шкоду завдану його майну становить 31441,11 грн, тобто від матеріального збитку, завданого власнику автомобіля внаслідок ДТП (117130,00 грн) представник позивача віднімає суму страхового відшкодування майнової шкоди (85688,89 грн).

Крім того, відповідно до звіту про оцінку матеріального збитку транспортного засобу КТЗ Mitsubishi Carisma д.н.з. НОМЕР_2 від 05.10.2023 №90.84.10.23, ринкова вартість КТЗ до пошкодження становить 117130,00 грн, вартість відновлювального ремонту КТЗ 1125899,75 грн, утилізаційна вартість КТЗ 4322,5 грн.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву визнає фактичні обставини дорожньо-транспортної пригоди, а також ту обставину, що відповідач є суб`єктом відповідальності за спричинену матеріальну шкоду. Разом з тим, відповідач визнає, що сума завданого матеріального збитку позивачу як власнику автомобіля Mitsubishi Carisma д.н.з. НОМЕР_2 , має бути відшкодована як різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, у розмірі 10 119,52 грн, виходячи з того, що вартість матеріального збитку згідно звіту №169_23 PER про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу від 19.04.2023, який отриманий із документів страхової справи із Страхової Компанії «Перша», становить 105256,00 грн (ринкова вартість автомобіля до ДТП) 9447,59 грн (залишкова вартість автомобіля після ДТП) 85688,89 грн (страхове відшкодування) = 10119,52 грн. Зазначає, що відшкодування шкоди позивачу має відбуватись в порядку, визначеному статтею 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Оскільки звіт про оцінку матеріального збитку транспортного засобу КТЗ Mitsubishi Carisma д.н.з. НОМЕР_2 від 05.10.2023 №90.84.10.23, яка проведена суб`єктом оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_5 », більш послідовний та об`єктивний, суд вважає за правильне відшкодувати заподіяну шкоду відповідно до вказаного звіту.

46. Статтею 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

47. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

48. Законом України від 05 липня 2012 року № 5090-VІ "Про внесення змін до деяких законів України щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який набрав чинності 05 лютого 2013 року, до статті 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" були внесені зміни, які полягали, зокрема в тому, що із вказаної статті виключено пункт 30.3, яким передбачалося, що якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП, а право на залишки транспортного засобу отримує страховик.

49. Відповідно до статті 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в чинній редакції транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Судом встановлено, що оскільки відповідно до висновку про оцінку матеріального збитку, виконаного оцінювачем ОСОБА_5 , ринкова вартість автомобіля Mitsubishi Carisma д.н.з. НОМЕР_2 до пошкодження становить 117130,00 грн, а вартість відновлювального ремонту цього автомобіля 1125899,75 грн, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП, то ремонт автомобіля марки Mitsubishi Carisma, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вважається економічно необґрунтованим, а отже, автомобіль вважається фізично знищеним.

Тому порядок відшкодування завданої позивачу шкоди має відбуватися в порядку, визначеному статтею 30 Закону № 1961-IV, і позивач мав би передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом потерпіла особа набуває права на відшкодування шкоди за фізично знищений транспортний засіб в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП у разі передачі залишків транспортного засобу особі, яка відповідає за завдану шкоду.

Такий висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові Верховного суду від 14.06.2023 у справі №125/1216/20.

Жодних доказів, які підтвердили передачу пошкодженого транспортного засобу відповідачу позивачем суду не надано.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність правових підстав набуття права позивачем на отримання відшкодування шкоди від відповідача в повному розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП з урахуванням страхового відшкодування.

Таким чином відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу 27118 грн 61 коп., як частину завданої, але не відшкодованої шкоди.

Визначаючи саме таку суму до стягнення суд враховує, що ринкова вартість автомобіля до ДТП становила 117130 грн , позивачу за наслідками ДТП здійснено страхове відшкодування у розмірі 85688 грн 89 коп. та утилізаційна (залишкова) вартість пошкодженого автомобіля склала - 4322 грн 50 коп. (117130,00 грн 85688,89 грн 4322,50 грн = 27118,61 грн).

50. Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

51. Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

52. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

53. Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

54. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За викладених фактичних обставин суд дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

55. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 1211 грн 20 коп., що підтверджується квитанцією ID №0126-6152-0864-9730 від 29.04.2024. Відтак, приймаючи до уваги, що даний позов задоволено частково, що становить 86,25% від заявленої суми, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 86,25% судового збору у сумі 1044 грн 66 коп.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.

56. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України). Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

57. Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Так, з договору-доручення про надання правової допомоги від 25.04.2024 вбачається, що ОСОБА_1 уклав договір про надання правової допомоги з адвокатом Беніцькою Валентиною Іванівною.

Відповідно до договору про надання правової допомоги від 25.04.2024, укладеного між вказаними особами, його предметом (п. 1.1) є таке: надання Адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту в ході розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП 03.04.2023 об 07:20 год на 24 км а/д Київ-Чоп за участі транспортного засобу автобусу марки SETRA д.н.з. НОМЕР_1 , модель S317, VIN код: НОМЕР_4 , РІК ВИПУСКУ 2001.

За змістом п. 2.3.1. договору за правову допомогу, обов`язками клієнта є: сплатити гонорар Адвокату в розмірі та в строк погоджені між ними. Відповідно до п. 4.2. слідує, що гонорар Адвоката погоджений за взаємною згодою сторін становить 5000 грн та охоплює усі послуги в ході розгляду спору в суді першої інстанції.

Крім того, слід зазначити, що в позовній заяві прописано, що попередній (орієнтовний) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікують понести у зв`язку із розглядом справи складається з судового збору у сумі 1211,20 грн, витрат з оплати послуг суб`єкта оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_5 » у сумі 4000 грн, витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн (до складу витрат входить складання та подання до суду позову).

Відтак, слід вважати виконані умови договору в частині п. 1.1, п. 2.3.1 та п. 4.2., з огляду на те, що адвокатом Беніцькою В.І. 02.05.2024 до Шумського районного суду було подано цей позов, який нею ж підписано, всупереч твердженням відповідача про ненадання позивачем жодного підтверджуючого документу про надання юридичних послуг.

При цьому при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

З урахуванням викладеного суд вважає, що витрати на правничу допомогу у сумі 5000 грн, які позивач поніс у зв`язку із розглядом даної справи, є доведеними належними та допустимими доказами, а також відповідають критеріям співмірності, реальності та справедливості, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

58. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 86,25% витрат на професійну правову допомогу у сумі 4312 грн 50 коп.

Щодо витрат на оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності.

59. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Однак, враховуючи, що Звіт №90/84.10.23 від 05.10.2023 ФОП « ОСОБА_5 » про оцінку вартості матеріального збитку враховано судом під час визначення суми матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, то витрати з оплати позивачем послуг суб`єкта оціночної діяльності у сумі 4000 грн підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

1.Позов ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 про стягнення шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

2.Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду, завдану ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 27118,61 грн (двадцять сім тисяч сто вісімнадцять гривень 61 коп.).

3.Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) в порядку компенсації понесені судові витрати у загальній сумі 9357,16 грн (дев`ять тисяч триста п`ятдесят сім гривень 16 коп.), з яких: 4000 грн витрат з оплати послуг суб`єкта оціночної діяльності ФОП « ОСОБА_5 »; 1044,66 грн - сплаченого судового збору; 4312,509 грн витрат на професійну правничу допомогу.

4.У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення виготовлено 18 жовтня 2024 року.

Суддя: Оксана КАТЕРНЯК