КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року

справа № 757/17727/23-ц

провадження № 22-ц/824/4924/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.

при секретарі Бобко К.М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Державна казначейська служба України

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 вересня 2023 року, постановлене під головуванням судді Новака Р.В.‚ у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про стягнення витрат на інфляційне збільшення, 3 % річних за несвоєчасне виконане грошове зобов`язання,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Державної казначейської служби України про стягнення витрат на інфляційне збільшення, 3 % річних за несвоєчасне виконане грошове зобов`язання.

Позивач вважає, що на підставі ст. 15, 16 ЦК України отримав права на судовий захист своїх порушених прав у зв`язку із несвоєчасним виконанням грошових зобов`язань з боку відповідача шляхом стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3 % річних з Державної казначейської служби України за рахунок коштів державного бюджету України за період з дня пред`явлення виконавчого листа до виконання до фактичного виконання рішення суду, тобто, з 17.05.2021 по 06.04.2023 та з 17.05.2021 по 16.03.2023.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 вересня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Вподаній апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким позов задовольнити.

Вимоги обґрунтовані тим, що висновки суду не відповідають нормам права. Зазначає, що сам факт невиконання судового рішення відносно державних органів, державного та місцевого бюджетів або бюджетних установ є підставою для стягнення з Казначейства та його територіальних органів витрат на інфляційне збільшення, 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання. Апелянт посилається на ч. 1 ст. 5 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», якою передбачено компенсацію якщо протягом 3 місяців не перераховано кошти за рішенням суду, в розмірі 3 % річних від несплаченої суми за рахунок коштів передбачених за бюджетною програмою для виконання рішень суду. Зазначає щодо поширення дії ст. 625 ЦК України на будь-яке грошове зобов`язання, в тому числі щодо виконання рішення майнового характеру.

В судовому засіданні позивач апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що виконання рішень даної категорії справ регулюється Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 23.07.2020 по справі №521/1347/18 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду - було стягнуто за рахунок коштів державного бюджету через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 , компенсацію моральної шкоди, завданої йому незаконними діями органів дізнання, досудового слідства та суду в розмірі 2 000 000,00 грн., понесені судові витрати, пов`язані із розглядом справи, в розмірі 4004,00 грн.

16.03.2021 Одеським апеляційним судом було ухвалено постанову, яким було змінено рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.07.2020 по справі №521/1347/18 в частині розміру стягнутої моральної шкоди та стягнуто з відповідачів 600000,00 грн. моральної шкоди 15.06.2022.

Касаційним цивільним судом Верховного суду було ухвалено постанову, якою рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.07.2020 у незміненій частині та постанову Одеського апеляційного суду від 16.03.2021 залишити без змін, а касаційні скарги сторін без задоволення.

09.04.2021 Малиновським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист, згідно із яким суд вирішив стягнути за рахунок коштів державного бюджету через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди, завданої йому незаконними діями органів дізнання, досудового слідства та суду в розмірі 600000,00 грн.

Також 09.04.2021 Малиновським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист, згідно із яким суд вирішив стягнути за рахунок коштів державного бюджету через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 ідентифікаційний, понесені судові витрати, пов`язані із розглядом справи, в розмірі 4004,00 грн.

13.05.2021 ОСОБА_1 (далі - позивач/ Стягувач) в особі свого представника, на підставі ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», п. 35 і 36 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, затвердженого постановою КМУ № 845 від 03.08.2011, до ГУ ДКСУ в Одеській області зазначені виконавці документи були відправлені для забезпечення їх виконання в установлені законом строки, та отримані 17.05.2021 (повідомлення про вручення).

Згідно листа ГУ ДКСУ в Одеській області № 16-10-08/4869 від 18.06.2021, на виконання абз. 2 п. 37 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 зі змінами та доповненнями, та п. 1.2 Порядку здійснення безспірного списання коштів державного бюджету для відшкодування шкоди, заподіяної фізичним та юридичним особам, затвердженого наказом Державної казначейської служби України від 31.03.2021 №84, ГУ ДКСУ в Одеській області направило до Державної казначейської служби України (далі - відповідач/ ДКСУ) заяви представника ОСОБА_1 від 13.05.2021 б/н, оригінали виконавчих листів Малиновського районного суду м. Одеси від 09.04.2021 по справі № 521/1347/18 (2 шт.) щодо стягнення за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 600000,00 грн та понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, в розмірі - 4004,00 грн, разом з іншими документами по вказаній справі.

Згідно з виписки позивача по картці за договором SAMDNWFC4 від 22.12.2018 за період 06.04.2023 - 06.04.2023 виконання, за виконавчим листом Малиновського районного суду м. Одеси від 09.04.2021 по справі № 521/1347/18 про стягнення за рахунок коштів державного бюджету через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 компенсації йому моральної шкоди відбулось лише 06.04.2023

Виконання, за виконавчим листом Малиновського районного суду на користь ОСОБА_1 понесених судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, в розмірі 4004,00 грн. відбулось лише 16.03.2023.

За змістом положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18.

При цьому у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

Отже, положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду.

У рішенні суду визнано грошові зобов`язання держави, визначено їх розмір; ці зобов`язання належним чином не виконані, тому в цьому випадку вимоги частини другої статті 625 ЦК України підлягають застосуванню.

Відповідний висновок також викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц

З матеріалів справи вбачається, що постановою Одеського апеляційного суду від 16.03.2021 змінено рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23.07.2020 по справі №521/1347/18 в частині розміру стягнутої моральної шкоди та стягнуто за рахунок коштів державного бюджету через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 60 0000,00 грн. моральної шкоди

09.04.2021 Малиновським районним судом м. Одеси видано виконавчі листи, про стягнення за рахунок коштів державного бюджету через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди в розмірі 600000,00 грн та понесені судові витрати, пов`язані із розглядом справи, в розмірі 4004,00 грн.

Вказані виконавчі листи відправлені для забезпечення їх виконання та отримані ГУ ДКСУ17.05.2021 року.

Отже, на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов`язання у зв`язку зі стягненням грошових коштів на відшкодування моральної шкоди та судових витрат, невиконання якого зумовлює застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Разом із тим, рішення суду в частині стягнення моральної шкоди виконано 06.04.2023 року, та в частині відшкодування судових витрат у розмірі 4004,04 грн виконано 16.03.2023 року.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що інфляційні втрати та 3% річних підлягають стягненню з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунок на користь ОСОБА_1 за період з дня отримання виконавчого листа (17 травня 2021 року) до фактичного виконання рішення суду.

Відповідно до розрахунку позивача внаслідок несвоєчасного виконання рішення суду щодо відшкодування моральної шкоди у розмірі 600 000,00 грн розмір 3% річних за період з 17.05.2021 року по 06.04.2023 року становить 34 027,40 грн; розмір інфляційних втрат за період з 17.05.2021 року по 06.04.2023 року становлять 211 175,19 грн .

Внаслідок несвоєчасного виконання рішення щодо відшкодування судових витрат у розмірі 4004,04 грн розмір 3% річних за період з 17.05.2021 року по 16.03.2023 року становить 220,17 грн; розмір інфляційних втрат за період з 17.05.2021 року по 16.03.2023 року становить 1409,24 грн.

Поданий розрахунок колегія суддів вважає вірним та бере до уваги.

Отже, у відповідності до ст. 625 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати та 3% річних у загальному розмірі 246 832 грн.

Судом першої інстанції не в повній мірі досліджено усі обставини, неправильно застосовані норми матеріального права, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового про задоволення позову.

Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 вересня 2023 року скасувати, постановити нове наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про стягнення витрат на інфляційне збільшення, 3 % річних за несвоєчасне виконане грошове зобов`язання задовольнити.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 інфляційні витрати та 3 % річних у сумі 246 832 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді