Справа № 686/2889/24
Провадження № 2-о/686/120/24
УХВАЛА

(про відмову у відкритті провадження)

31 січня 2024 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області Продан Б.Г., розглянувши матеріали справи №686/2889/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна в особі представника Верховного Суду від імені якого діє керівник Кравченко Станіслав Іванович

про встановлення факту вчинення терористичного акту посадовими особами Верховного Суду ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у порядку окремого (безспірного) провадження,

ВСТАНОВИВ:

29 січня 2024 року заявник звернувся до суду із позовною заявою про встановлення факту вчинення терористичного акту посадовими особами Верховного Суду ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у порядку окремого (безспірного) провадження, однак зазначив відповідача Державу Україна в особі представника Верховного Суду від імені якого діє керівник Кравченко Станіслав Іванович.

Заяву мотивує тим, що 18.01.2024 року особи Верховного Суду ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у справі №686/13187/21 винесли рішення, яким його касаційну скаргу залишили без задоволення. ОСОБА_1 вважає, що посадові особи Верховного Суду, внаслідок узгодженого замовного невідомими йому особами рішення, вчинили терористичний акт відносно нього, оскільки право на судовий захист не було відновлено, правосуддя не здійснилось, завдана йому моральна й майнова шкода не відшкодована і суд не забезпечив такого відшкодування, мети цивільного судочинства не досягнуто, а також порушено принципи верховенства права, правової визначеності, процесуальної економії, рівності і змагальності сторін. А тому просить встановити факт вчинення терористичного акту посадовими особами Верховного Суду ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у порядку окремого (безспірного) провадження.

Дослідивши доводи заявника та матеріали заяви суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 звернувся із заявою про встановлення факту вчинення терористичного акту посадовими особами Верховного Суду ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у порядку окремого (безспірного) провадження. Суть заявленої вимоги фактично зводиться до його незгоди із прийнятим рішенням, яким відмовлено у задоволенні його касаційної скарги.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», тероризм - суспільно небезпечна діяльність, яка полягає у свідомому, цілеспрямованому застосуванні насильства шляхом захоплення заручників, підпалів, убивств, тортур, залякування населення та органів влади або вчинення інших посягань на життя чи здоров`я ні в чому не винних людей або погрози вчинення злочинних дій з метою досягнення злочинних цілей.

Конкретним проявом тероризму, як загальної діяльності, є терористичний акт.

Терористичний акт - злочинне діяння у формі застосування зброї, вчинення вибуху, підпалу чи інших дій, відповідальність за які передбачена статтею 258 Кримінального кодексу України.

Тероризм, як злочинна (терористична) діяльність, також, охоплює: планування, організацію, підготовку та реалізацію терористичних актів; підбурювання до вчинення терористичних актів, насильства над фізичними особами або організаціями, знищення матеріальних об`єктів у терористичних цілях; організацію незаконних збройних формувань, злочинних угруповань (злочинних організацій), організованих злочинних груп для вчинення терористичних актів, так само як і участь у таких актах; вербування, озброєння, підготовку та використання терористів, тобто осіб, які беруть участь у терористичній діяльності; пропаганду і поширення ідеології тероризму; проходження навчання тероризму; виїзд з України та в`їзд в Україну з терористичною метою; фінансування та інше сприяння тероризму.

Таким чином, встановлення факту вчинення терористичного акту не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а тому у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 до Держави Україна в особі представника Верховного Суду від імені якого діє керівник Кравченко Станіслав Іванович про встановлення факту вчинення терористичного акту посадовими особами Верховного Суду ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у порядку окремого (безспірного) провадження, необхідно відмовити.

Відповідальність за вчинення терористичного акту передбачена Кримінальним кодексом України та є предметом розгляду в порядку кримінального судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258, 260, 261, 293, 315 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 до Держави Україна в особі представника Верховного Суду від імені якого діє керівник Кравченко Станіслав Іванович про встановлення факту вчинення терористичного акту посадовими особами Верховного Суду ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у порядку окремого (безспірного) провадження,

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя