Справа № 211/2830/17
Провадження № 2/211/64/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 жовтня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Бірж Д.В.

за відсутності:

представника позивача ТОВ «РЕАЛАЙНС ФІНАНС» Збицької Е.П.

представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Сілкіної М.В.

відповідача ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕАЛАЙНС ФІНАНС" до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕАЛАЙНС ФІНАНС" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позов обґрунтований тим, що відповідно до кредитного договору № МL-311/88/2008 від 15.05.2008 року укладеного між ЗАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна») та ОСОБА_2 , банк здійснив видачу кредитних коштів в сумі 100 000,00 доларів США.

27.08.2008 р. між Банком та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір Іпотеки, за умовами якого Іпотекодавець в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, передала в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 207.7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Умови кредитного договору ОСОБА_2 не виконувались у зв`язку із чим, позивач звернувся до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу про стягнення заборгованості по Кредитному договору № МL-311/88/2008 від 15.05.2008 року.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області, яким було змінено ріщення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу. Позовні вимоги позивача було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість по вищевказаному кредитному договору в розмірі 2 426 940,09 грн., яка складається з залишку по кредиту 107 290,88 доларів США , що в гривневому еквіваленті на дату розрахунку 18.12.2012 року за курсом НБУ 7,993 за 1 долар США, складає 857 576,00 грн., пеня за прострочення виконання зобов`язань - 1 569 364,09 грн.

Проте дане рішення суду ОСОБА_2 не виконане тому просять суд звернути стягнення на заставлене майно за договором іпотеки, а саме: житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 207.7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором шляхом проведення прилюдних торгів.

Ухвалою суду від 01.09.2017 року відкрито провадження по даній справі.

Представником відповідача ОСОБА_1 подавалось заперечення та відзив на позовну заяву.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 02.04.2020 року у даній справі було призначено оціночну будівельну експертизу на вирішення якої було поставлено питання щодо дійсної ринкової вартості нерухомого майна, що є предметом іпотеки, а саме: житлового будинку з господарськими спорудами, загальною площею 207,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 25 травня 2021 року до суду надійшов висновок експерта № 3081-20 від 29.04.2021 року судового експерта ОСОБА_3 по визначенню ринкової вартості.

В ході розгляду справи відповідачем ОСОБА_1 , було подано заяву про застосування строків позовної давності.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу від 03.09.2024 року, до участі у розгляді справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, залучено правонаступника позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕАЛАЙНС ФІНАНС».

Представник позивача ТОВ «РЕАЛАЙНС ФІНАНС» Збицька Е.П. просила розглядати справу без участі представника ТОВ «РЕАЛАЙНС ФІНАНС».

Відповідачі ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 до суду не з`явилися.

Представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Сілкіна М.В. звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності з урахуванням клопотання про застосування строку позовної давності.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 15.05.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № ML-311/88/2008, відповідно до умов якого банк надав кредитні кошти на споживчі цілі в розмірі 100 000,00 доларів США зі сплатою фіксованого відсотку, який становив 5, 99 відсотків річних, строком до 15.05.2023 року.

На забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором 27.08.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № РML-311/88/2008/1, за умовами якого банку передано в заставу нерухоме майно житловий будинок з господарськими спорудами, загальною площею 207.7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до умов даного іпотечного договору, кредитор має право задовольнити свої грошові вимоги до боржника (позичальника), шляхом звернення стягнення на вказане нерухоме майно, яке є предметом договору іпотеки.

29.06.2010 року між ПАТ «ОТП Банк», який є правонаступником ЗАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфеля (факторингу), відповідно до якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли усі права ПАТ «ОТП Банк» щодо стягнення заборгованості по кредитним договорам з боржників, зокрема і майнові права вимоги щодо стягнення боргу по кредитному договору № ML-311/88/2008 з позичальника ОСОБА_2 та поручителя по даному договору, а саме: право вимоги основної суми боргу, нарахованих до сплати відсотків та інших витрат, на користь фактора. В зв`язку зі здійсненням відступлення прав за вищевказаним договором кредиту до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права кредитора як сторони за договором кредиту, які виникли на підставі даного кредитного договору в обсязі і на умовах, що існували на момент набрання чинності договором купівлі-продажу кредитного портфелю.

20.08.2013 року рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області по справі № 411/8821/12 позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитними договором ML-311/88/2008 від 15.05.2008 року, укладеним між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк », правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Банк» і ОСОБА_2 , в сумі 1716752, 68 грн.

06.09.2013 року Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі 411/8821/12 було винесено додаткове рішення, яким резолютивна частина рішення суду від 20.08.2013 року, з урахуванням уточненого позову, викладено в наступній редакції: стягнуто з ОСОБА_2 на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторінг Україна" заборгованість за кредитним договором № ML-311/88/2008 р. від 15.05.2008 року в сумі 3 996 304,17 грн.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.11.2013 року вищевказане рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.08.2013 року та додаткове рішення Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.09.2013 року скасовано та ухвалено нове рішення яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" задоволено частково, та ОСОБА_2 стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" заборгованість за кредитним договором № ML-311/88/2008р. від 15 травня 2008 року у сумі 2 426 940,09 грн., що складається з: залишок по кредиту- 107 290,88 доларів США, що в гривневому еквівалентні на дату розрахунку 18.12.2012 р. за курсом НБУ 7,993 грн. за 1 долар США складає- 857 576,00 грн.; пеня за прострочення виконання зобов`язань - 1 569 364,09 грн.

У зв`язку з тим, що сума заборгованості в розмірі 2 426 940,09 грн., боржником не погашена, ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у червні 2017 року звернувся до суду з позовом, про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на спірний житловий будинок, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ML-311/88/2008р. від 15 травня 2008 року.

26 липня 2024 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Реалайнс Фінанс» було укладено Договір факторингу №07/2024/1-РА, згідно з яким ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відступив шляхом продажу ТОВ «Реалайнс Фінанс» права вимоги за кредитним договором № ML-311/88/2008 від 15.05.2008, в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Також 26 липня 2024 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Реалайнс Фінанс» було укладено Договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки, згідно з яким ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у зв`язку з укладенням Договору факторингу №07/2024/1-РА від 26.07.2024 року відступив ТОВ «Реалайнс Фінанс» права вимоги за договором іпотеки № РML-311/88/2008/1 від 27.07.2008 року.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Частина перша статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення.

В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення

на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положеннями частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку» визначено, що положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Положення Закону України «Про іпотеку» не передбачають та не вимагають від іпотекодержателя кожного разу перед зверненням до суду надсилати іпотекодавцю (та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця) письмову вимогу про усунення порушення.

Отже, за змістом частини першої статті 12, частини першої статті 33 та статті 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише тоді, якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону.

Звернення банку з позовом з вимогою про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором платежі припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідач ОСОБА_1 подала заяву про застосування строку позовної давності.

Право на звернення до суду за захистом, закріплене статтею 4 ЦПК України, кореспондується зі статтею 256 ЦК України, яка встановлює для особи часові межі для звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу та називає їх позовною давністю.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність обчислюється за загальними правилами обчислення цивільно-правових строків. Позовна давність установлюється в законі з метою упорядкування цивільного обороту за допомогою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом установленого строку.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки.

Згідно із частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою уповноваженою особою.

У постанові Верховного Суду від 18 серпня 2021 року в справі № 201/15310/16 (провадження № 61-547св21) зазначено, що слід розмежовувати вимогу про стягнення боргу за основним зобов`язанням (actio in personam) та вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки (actio in rem). Вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки «піддається» впливу позовної давності. На неї поширюється загальна позовна давність тривалістю у три роки. На вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки поширюються всі правила щодо позовної давності (початок перебігу, зупинення, переривання, наслідки спливу тощо).

У статті 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також, якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Тлумачення статті 264 ЦК України дає підстави для висновку, що вона пов`язує переривання позовної давності з будь-якими активними діями іпотекодавця, внаслідок яких він визнає існування саме іпотеки. Тому переривання перебігу позовної давності за основним зобов`язанням не перериває перебігу позовної давності за іншим обов`язком, у тому числі забезпечувальним.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду за вирішенням наявного між сторонами спору. Саме із цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі і переривається перебіг позовної давності.

За змістом статті 264 ЦК України переривання позовної давності передбачає наявність двох строків - до переривання та після нього. Новий строк починає перебіг безпосередньо з того моменту, коли перервався первісний.

Підстави переривання позовної давності є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Однією із підстав переривання позовної давності є пред`явлення особою позову до одного із боржників.

Позовна давність шляхом пред`явлення позову переривається саме на ту частину вимог (право на яку має позивач), що визначена ним у його позовній заяві. Що ж до вимог, які не охоплюються пред`явленим позовом, та до інших боржників, то позовна давність щодо них не переривається. Обов`язковою умовою переривання позовної давності шляхом пред`явлення позову також є дотримання вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції та інших, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі.

Схожих висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 24 квітня 2019 року у справі № 523/10225/15-ц та від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3677/17.

Верховний Суд звертає увагу, що позовна давність переривається пред`явленням особою позову, а не постановленням судом судового рішення.

Указаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 522/31199/13-ц (провадження № 61-3872св18).

У кредитному договорі № ML-311/88/2008 від 15.05.2008 року сторони передбачили остаточну дату повернення кредиту - 15 травня 2023 року.

Відповідно до пункту 1.9. частини № 2 даного кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боржником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та сплати відсотків у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником та/або поручителем умов цього договору.

У 2012 року ПАТ «ОТП Банк» правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна»скористались своїм правом на дострокове погашення кредитної заборгованості та змінило строк виконання основного зобов`язання, звернувшись до суду з позовом до позичальника ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ML-311/88/2008 від 15.05.2008 року, за результатом розгляду якого Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області рішенням від 20.08.2013 року та додатковим рішенням від 06.09.2013 року у справі № 411/8821/12 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна»заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 3 996304,17 грн.

З позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки ТОВ «ОТП Факторинг Україна»звернулося до суду у червні 2017 року.

За таких обставин, оскільки з позовом про стягнення заборгованості кредитор звернувся у 2012 році, то строк на звернення ТОВ «ОТП Факторинг Україна»до суду з цим позовом сплив у 2015 році.

З урахуванням того, що банк пред`явив позов про звернення стягнення на предмет іпотеки в червні 2017 року, тобто з пропуском установленої законом трирічної позовної давності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з підстав пропуску банком позовної давності.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судові витрати необхідно покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю "РЕАЛАЙНС ФІНАНС" до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про зверненя стягнення на предмет іпотеки, відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справив апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя: С. В. Ткаченко