Дата документу 16.10.2024 Справа № 337/4971/23
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний №337/4971/23 Головуючий у 1-й інстанції:Кучерук І.Г.
Провадження №22-ц/807/1893/24 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаряПодліянової Г.С., Гончар М.С., Кочеткової І.В., Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Пономаренка Олександра Олександровича на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2024 року про відмову у задоволенні заяви про відстрочку виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення.

В обґрунтування заяви зазначив, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2023 року по справі №337/4971/23 задоволено позовну заяву Акціонерного товариства «Універсал Банк», стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання послуг «Monobank» від 05 березня 2020 року станом на 11 липня 2023 року у розмірі 58 472,06 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), а також судовий збір у сумі 2 684 грн.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 05 березня 2024 року вказане рішення залишено без змін.

На даний час ОСОБА_1 працевлаштований ТОВ «Запоріжелектрод» на посаді водія, має проблеми зі здоров`ям та має інвалідність 3-ї групи, отримує пенсію по інвалідності, що зумовлює для нього значні витрати на лікування. Окрім цього позивач добровільно поступово погашає заборгованість за рішенням суду.

Відстрочка виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2023 року у справі №337/4971/23 надасть відповідачу змогу поступово, не зменшуючи витрат на лікування, погашати суму заборгованості, та після закінчення строку відстрочки вже остаточно погасити наявну у нього заборгованість за кредитом.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 просить суд відстрочити виконання рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал банк» заборгованості за договором про надання послуг «Monobank» від 05 березня 2020 року станом на 11 липня 2023 року у розмірі 58 472,06 грн та судового збору в сумі 2684 грн, строком на 12 (дванадцять) місяців, з моменту набрання рішенням законної сили.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2023 року у справі №337/4971/23 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , представник, адвокат Пономаренко Олександр Олександрович подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права просить скасувати ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2024 року і направити справу для розгляду по суті до Хортицькогорайонного суду м. Запоріжжя.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідач має матеріальні труднощі у задоволенні своїх повсякденних потреб, а відсутність систематичного передбачуваного доходу істотно ускладнюватиме виконання рішення суду про стягнення заборгованості перед банком, та може поставити відповідача ще у більш скрутне становище. На думку апелянта, судом першої інстанції не враховано його скрутне матеріальне становище та фактичну неможливість в повній мірі виконати рішення суду першої інстанції. Також вважає протиправним неврахування судом того, що станом на час розгляду справи в Україні продовжує існувати воєнний стан, адже його наслідки теж впливають на можливості відповідачем своєчасно виконувати свої зобов`язання.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове рекомендоване повідомлення про отримання судової повістки ОСОБА_1 , його представником ОСОБА_2 ( т. 2 а.с. 70 а.с. 66), АТ «УніверсалБанк» ( т. 2 а.с. 69) до апеляційного суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, будь яких клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходило.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи .

При цьому, колегія суддів зауважує, що Європейський суд з прав людини у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" ("Alimentaria Sanders S.A. v. Spain", рішення від 7 липня 1989 року, заява №11681/85, п. 35) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд виходить з того, що якщо сторони та/або їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Оскільки учасники справи були належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справу ОСОБА_1 реалізував своє право на викладення відповідних аргументів у апеляційній скарзі, та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції(стаття 367 ЦПК України), апеляційний суд вважає за потрібне розглянути справу в даному судовому засіданні.

В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відмовляючи в задоволенні заяви про встановлення або зміну способу та порядку виконання судового рішення у справі №337/4971/23, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не доведено наявність виняткових обставин, що виникли в ході виконання рішення суду та мають особливий характер і ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, з наявністю яких положення ст.435 ЦПК України пов`язує можливість здійснити відстрочення виконання судового рішення.

З таким висновком погоджується апеляційний суд виходячи з наступного.

Положеннями статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справа не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Судом встановлено, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання послуг "Monobank" від 5 березня 2020 року станом на 11.07.2023 року у розмірі 58472, 06 грн, яка складається із загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 58472,06 грн, та судовий збір у розмірі 2684 грн (т.1. а.с.146-150).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 05 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Пономаренка Олександра Олександровича залишено без задоволення, а рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2023 року у цій справі залишено без змін (т.1 а.с.191-195).

Таким чином рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2023 року набрало законної сили 05 березня 2024 року.

Матеріали справи не містять відомостей про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 грудня 2023 року.

Згідно з статтею 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 124 Конституції України, статті 18 ЦПК України судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для виконання для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян.

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення у правах. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси осіб і є завершальною стадією судового провадження, без належного виконання судових рішень правосуддя втрачає сенс. Право на виконання судового рішення є невід`ємною складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до положень ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Розстрочка виконання рішення суду - це розподіл виконання рішення на частини, що підлягають виконанню протягом певного періоду часу або через певні періоди часу, що призводять до перенесення строку виконання рішення на пізніші періоди, зокрема, полягає в розподілі належних до сплати сум платежу на певні частини із встановленням конкретного строку для виконання кожної з визначених частин рішення.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також ч. 1 ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", згідно якої за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Отже, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення та розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Виходячи із вимог ст. 435 ЦПК України та ст. 33 Закону України "Про виконавче провадження", відстрочення та розстрочення виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і у порядку, передбаченому чинним законодавством. Підставою для застосування вказаних норм є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

При розгляді заяв щодо відстрочення/розстрочення виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання строків відстрочення/розстрочення виконання рішення, при цьому надання відстрочки/розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника та має бути компромісом між заінтересованими особами.

Таким чином, системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті10 Постанови від 26 грудня 2003 року N 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України N 5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Розстрочення означає виконання рішення частками, встановленими судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо). Питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.

Схожого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 14 липня 2020 року у справі N 908/1884/19.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19 березня 1997 року).

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Звертаючись до суду із заявою про відстрочення виконання рішення суду, ОСОБА_1 посилається на те, що має невеликий заробіток, працевлаштований ТОВ «Запоріжжяелектрод» на посаді водія, також отримує пенсію по інвалідності, має проблеми зі здоров`ям та має інвалідність 3-ї групи, що зумовлює для нього значні витрати на лікування, а тому він не має змоги виконати рішення суду та сплатити суму заборгованості одразу. Окрім цього він добровільно погашає заборгованість.

В обґрунтування заяви суду заявником надано:

- копію довідки ДФС про відсутність станом на 15.07.2024 року інформації нарахованого доходу (т.2 а.с.5);

- копію відомостей з державного реєстру фізичних осіб платників податків про доходи за 2023 - 2024 роки, відповідно до якої в березні 2024 році ОСОБА_1 отримав заробітну плату від ТОВ «Запоріжелектрод» у розмірі 3429,05 грн (т.2 а.с.6);

- копію довідки про доходи №7243 4826 1372 2210, сформованої Пенсійним фондом України, відповідно до якої, ОСОБА_1 як пенсіонер перебуває на обліку в Правобережному об`єднаному управлінні ПФУ м. Запоріжжя в Запорізькій області і отримує пенсію по інвалідності, за період з 01 грудня 2023 року по 29 лютого 2024 року сума пенсії складає 18 952,30 грн (т.2 а.с.7);

- копію довідки про доходи №6330 5936 9159 5311, сформованої Пенсійним фондом України, відповідно до якої, ОСОБА_1 як пенсіонер перебуває на обліку в Правобережному об`єднаному управлінні ПФУ м. Запоріжжя в Запорізькій області і отримує пенсію по інвалідності, за період з 01 березня 2024 року по 31 травня 2024 року сума пенсії складає 21 267,87 грн (т.2 а.с.8);

- копію довідки з ТОВ "Запоріжелектрод" від 10 червня 2024 року за №ЗЕ00-000011, відповідно до якої ОСОБА_1 працює в ТОВ "Запоріжелектрод" з 05 березня 2024 року. На дату видачі довідки займає посаду водія автотранспортних засобів. Дохід за період з 05.03.2024 року по 31.05.2024 року склав 11 909,05 грн (т.2 а.с.9);

- копію довідки про доходи від 10 червня 2024 року № ЗЕ00-000010, відповідно до якої ОСОБА_1 працює у ТОВ "Запоріжелектрод" на посаді водій автотранспортних засобів та за період з грудня 2023 року по травень 2024 року отримав дохід у розмірі 11 909,05 грн (т.2 а.с.10);

- копію довідки Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради від 10 червня 2024 року за №04-09/1041 про не отримання допомоги ОСОБА_1 (т.2 а.с.11);

- виписку з АТ «Універсал Банк» про рух коштів по картці "Monobank" без вказівки призначення платежів за період з січення по травень 2024 року на суму по 500 грн щомісячно (т.2 а.с.14);

- копію пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 видане Пенсійним фондом України 17.01.2024 року, термін дії до 31.12.2024 року (т.2 а.с.16);

- копію довідки до акту огляду МСЕК від 18.12.2023 року відповідно до якої ОСОБА_1 18 грудня 2023 року встановлена 3 група інвалідності, строком до 01 січня 2025 року. Висновок про умови праці та характер праці: протипоказана фізична праця та психо-емоційне навантаження, робота у шкідливих виробничих умовах (т.2 а.с.17-18);

- копію рецепту на ліки (т.2 а.с.19);

- копії квитанцій про придбання ліків (т.2 а.с.20-22);

- реєстр застрахованих осіб з ПФУ за період з 1999 року, відповідно до якого ОСОБА_1 у березні 2024 року отримував дохід з ТОВ "Запоріжелектрод" (т.2 а.с.23-28);

- копію витягу з Єдиного державного реєстру МВС станом на 27.06.2024 року стосовно зареєстрованих транспортних засобів, відповідно до якого у ОСОБА_1 не значиться зареєстрованих транспортних засобів (т.2 а.с.29).

Отже, до заяви про відстрочення виконання судового рішення заявник ОСОБА_1 на підтвердження свого скрутного матеріального становища, надав тільки відомості про розмір його заробітної плати, пенсії, наявність інвалідності 3 групи. При цьому будь-якої інформації про можливі інші доходи, про наявність майна за рахунок якого може бути погашено кредитну заборгованість тощо, ОСОБА_1 не надав.

Таким чином посилання на скрутне матеріальне становище відповідача, несприятливу фінансово-економічну і безпекову ситуацію в України, враховуючи ступінь вини відповідача у виникненні спору, розмір заборгованості, не свідчать про винятковість причин невиконання рішення суду, а тому не можуть бути підставою для відстрочення виконання рішення суду. Посилання представника заявника на здійснення добровільних заходів по погашенню заборгованості шляхом певних платежів, відповідними доказами не підтверджено.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що складне матеріальне становище не свідчить ні про винятковість, ні про поважність причин невиконання рішення суду, а тому не може бути підставою для відстрочки виконання рішення суду.

Жодних обмежень щодо виконання судових рішень на період дії воєнного часу діючим законодавством не передбачено.

З огляду на вищезазначене, посилання заявника та зазначені ним доводи не є тими виключними обставинами, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Таким чином, розглядаючи заяву, суд першої інстанцій правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази й надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, та, як наслідок ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення підлягає залишенню без змін відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Щодо судових витрат.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, понесені судові витрати зі сплати судового збору у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції слід залишити за ОСОБА_1 ..

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Пономаренка Олександра Олександровича залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, і касаційному оскарженню не підлягає.

Повна постанова складена 17 жовтня 2024 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С. Кочеткова І.В.