Номер провадження № 2/521/5965/24
РІШЕННЯ

іМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Шевчук Н.О.,

секретар судового засідання: Довгань Ж.А.

за участю представників учасників, учасників справи:

від ОСОБА_1 не з`явилися;

від ОСОБА_2 не з`явився;

від ОСОБА_3 не з`явився;

від ОСОБА_4 не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: невідомо, АДРЕСА_2 ), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 (РНОКПП: невідомо, АДРЕСА_4 ) про визнання договору міни нерухомого майна дійсним

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви.

У серпні 2024 року до Малиновського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява від ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору міни нерухомого майна дійсним, у якій позивач просить суд визнати дійсним договір міни нерухомого майна №09/98 від 26 лютого 1998 року, зареєстрований на Одеській Новій Біржі, за яким ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 придбали у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Зокрема, за доводами позовної заяви 26.02.1998 року на Одеській Новій Біржі було укладено договір міни нерухомого майна №09/98, за яким ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_6 , яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , 1994 року народження, ОСОБА_1 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач вказує, що після підписання вказаного договору міни нові власники вселилися до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживають до цього часу, а ОСОБА_6 - померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За твердженнями позивача, після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на 1/3 частину квартири.

Позивач зазначає, що вона та її рідний брат ОСОБА_4 є спадкоємцями майна ОСОБА_6 першої черги, проте спадщину вони прийняти не можуть, оскільки договір міни на квартиру не посвідчений нотаріально, у зв`язку із чим змушені звернутися до суду з відповідною позовною заявою.

Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 18.09.2024 року у справі №521/13213/24 було відкрито провадження, вирішено розгляд проводити в порядку загального позовного провадження, справу призначено до судового розгляду в підготовчому судовому засіданні; витребувано від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ланіної Вікторії Іванівни (65080, м. Одеса, вул. Ак. Філатова, 24) належним чином посвідчену копію спадкової справи щодо майна ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відзиву від ОСОБА_2 та письмових пояснень від третіх осіб до суду не надійшло, що не є перешкодою для розгляду даної справи за наявними у ній матеріалами.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 07.10.2024 року у справі №521/13213/24 провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору міни нерухомого майна дійсним закрите, призначено дату судового розгляду по суті позовних вимог.

17.10.2024 року копія спадкової справи №18/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 надійшла до Малиновського районного суду міста Одеси.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, позивач та її представник 17.10.2024 року надали до суду заяву, у якій просили розглянути справу за їх відсутності, просили задовольнити позовні вимоги.

Відповідач та треті особи також надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, 07.10.2024 року та 08.10.2024 року відповідно, підтримали позовні вимоги позивача.

Зазначені клопотання судом розглянуті та задоволені, вирішено розглядати справу №521/13213/24 без участі сторін та третіх осіб у справі за наявними у ній матеріалами.

Згідно приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд зазначає про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання договору міни нерухомого майна дійсним, враховуючи таке.

Малиновським районним судом міста Одеси було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

Згідно договору міни нерухомого майна, посвідченого Одеською Новою Біржею № 09/98 від 26.02.1998 року ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_6 , яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , 1994 року народження, ОСОБА_1 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_6 , яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , 1994 року народження, ОСОБА_1 передали ОСОБА_2 у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_5 .

Даний договір було зареєстровано в Одеському міському Бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 05.03.1998 року №642, що підтверджено копіями договору міни, реєстраційним штампом БТІ, відомостями Комунального підприємства "Бюро технічної інвентаризації" Одеської міської ради від 13.08.2024 року №43161/04-04, Технічним паспортом на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , з якого вбачається, що квартира розташована на 4 поверсі 5 - ти поверхового будинку та складається з 2 житлових кімнат, житловою площею 31, 4 кв. м.

Квартира, що відчужувалась, належала ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_6 , виданого державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори від 03.031995 року, зареєстрованим в Одеському БТІ 06.03.1995 року.

04.02.2022 року співвласник квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 - ОСОБА_6 , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис № 1525.

Після її смерті приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ланіною Вікторією Іванівною заведена спадкова справа № 18/2022 (наявна у матеріалах справи), з якої вбачається, що 14.06.2022 року до Приватного нотаріуса надійшли заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про прийняття спадщини після смерті їх матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що сторонами при укладенні договору міни було досягнуто згоди за усіма істотними умовами договору, відбувся обмін майна і сторони фактично вступили у володіння та користування придбаною квартирою, що підтверджується наявними у матеріалах цивільної справи копіями фіскальних чеків про сплату житлово-комунальних послуг.

Інших належних та допустимих доказів стосовно наявних між сторонами спірних правовідносин матеріали цивільної справи не містять.

Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для визнання договору міни нерухомого майна №09/98 від 26.02.1998 року, зареєстрованого на Одеській Новій Біржі, за яким ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 придбали у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 - дійсним.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані ним норми права під час прийняття аргументів позивача, викладених ним у позовній заяві.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд виходить з того, що відповідно до ст. 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією в межах і відповідно до законів України.

Зокрема, ст. 8 Конституції України в Україні встановлено, що в країні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

В силу ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Частинами 1- 5 ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).

Згідно принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ст.5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Пунктом 2 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. регламентовано, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Договір міни між сторонами був укладений 26.02.1998 року, тому на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР (1963 року).

Згідно зі ст. 241 ЦК УРСР 1963 року за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. Договір міни, в якому однією або обома сторонами є державні організації, може бути укладений лише у випадках, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Статтею 242 вказаного вище Кодексу передбачалося, що до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін.

Відповідно до ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.

Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (ст. 128 ЦК України (у редакції 1963 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 45, ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року) недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі.

Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.

Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Статтею 227 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

При укладанні договору міни сторони керувались ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року № 1956-ХІІ, відповідно до якої, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Саме тому вважали, що договір міни нерухомого майна укладено згідно вимог чинного на той час законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Крім того, за змістом ст. 128, 153 ЦК України (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Реєстрація в бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 права власності на квартиру на підставі договору міни, посвідченого біржою, а не нотаріусом, станом на 26.02.1998 року не суперечила на той час чинному законодавству.

З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору міни та така домовленість підтверджується письмовими доказами, останні повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст.15 Закону України "Про товарну біржу", наявні підстави для визнання договору міни нерухомого майна № 09/98 від 26 лютого 1998 року, зареєстрованого на Одеській Новій Біржі - дійсним.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що норми ч.2ст.220 ЦК України не застосовуються до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. Наразі правочини, щодо купівлі-продажу нерухомості, підлягають державній реєстрації. Не зважаючи на це застереження, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки норми про державну реєстрацію правочинів, щодо відчуження нерухомості, введені в дію ЦК України 2003 року. На час укладення спірної угоди, вимоги щодо реєстрації правочинів не були чинними.

Крім того, в той час діяли норми, які передбачали суто реєстрацію нерухомого майна, що станом на день подання позову сторонами виконано.

Відповідно до абз. 3 та 4 п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді таких справ суди повинні з`ясувати, чи підлягає правочин обов`язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

При цьому, суд зазначає, що здійснивши державну реєстрацію квартири в Одеському міському Бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості 05.03.1998 року №642, держава цим самим визнала їх право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 як таке, що виникло на не заборонених законом підставах.

З огляду на зазначене, суд вважає, що сторони виконали умови договору міни, договір відповідно до ч. 2 ст. 227 ЦК УРСР був зареєстрований в БТІ у передбаченому законом порядку, угода з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавалася недійсною, сторонами досягнуто згоди зі всіх його істотних умов, таким чином ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 набули право власності на домоволодіння, тому, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення з метою розпорядження позивачем належним їй майном та оформлення спадкових прав.

Керуючись ст. 12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 247, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. 209, 220, 650, 656, 657 ЦК України, ст. 47, 227 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.15 Закону України «Про товарну біржу», Малиновський районний суд міста Одеси

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору міни нерухомого майна дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір міни нерухомого майна №09/98 від 26.02.1998 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , яка діяла від свого імені та від імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , 1994 року народження, ОСОБА_1 , на Одеській Новій Біржі предметом якого, зокрема, є квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 18 жовтня 2024 року.

Повні відомості про учасників справи згідно із п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП: невідомо, АДРЕСА_2 ),

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ), ОСОБА_4 (РНОКПП: невідомо, АДРЕСА_4 )

Суддя: Н.О. Шевчук