465/4172/19
4-с/465/36/24
У Х В А Л А

судового засідання

11.10.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.

за участю секретаря судового засідання Сеньків А.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Франківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арешту, стягувач Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго»,-

встановив :

представник скаржника ОСОБА_1 - адвокат Артюшкова О.О. звернулась до суду із скаргою на бездіяльність посадових осіб Франківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арешту, стягувач Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго».

Скаргу мотивує тим, що 05.08.2019 Франківським районним судом м. Львова у справі № 465/4172/19 було винесено судовий наказ про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованості в розмірі 49806,11 грн та 192,10 грн судового збору. Дата видачі судового наказу 11.11.2019.

Цей виконавчий документ було пред`явлено на виконання до Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

13.08.2020 було відкрито виконавче провадження № 62787510 про стягнення солідарно ОСОБА_1 вказаної вище суми грошових коштів.

27.04.2021 в межах виконавчого провадження №62787510 було винесено постанову про арешт майна ОСОБА_1

29.09.2021 в межах виконавчого провадження №62787510 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Також у подальшому виконавчий документ від 05.08.2019 № 465/4172/19 було передано на виконання до приватного виконавця Білецького І.М., про що ним було винесено 23.11.2023 постанову про відкриття виконавчого провадження № 73419605 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» цієї заборгованості.

11.12.2023 приватним виконавцем Білецьким І.М. в межах цього виконавчого провадження було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням рішення у повному обсязі (п. 9 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження»). Також ним було вчинено дії щодо скасування заходів примусового виконання рішення.

24.07.2024 ОСОБА_1 звернувся до Франківського ВДВС у м. Львові Західного МУМЮ із заявою про зняття арештів з належного їй майна, накладеного в межах виконавчого провадження № 62787510.

Проте листом від 04.09.2024, вих. № 59152 йому було повідомлено про неможливість зняття такого арешту. Також зазначено, що, на думку Франківського ВДВС у м. Львові Західного МУМЮ, йому необхідно звернутися до приватного виконавця Білецького І.М. для вжиття таких заходів.

Як зазначалося вище, ОСОБА_1 фактично виконав свої зобов`язання перед стягувачем.

Однак, арешт, накладений на його майно в межах виконавчого провадження № 62787510 залишається чинним.

10.10.2024 року на електрону пошту суду від головного державного виконавця Франківського ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшли заперечення на скаргу, в яких посилалися на наступні обставини.

Так, у відділі перебувало на примусовому виконанні виконавче провадження з виконання виконавчого листа №465/4172/19 від 11.11.2019 виданого Франківським районним судом м. Львова.

29.04.2021 державним виконавцем керуючись п.2 ч.1 ст. 37 «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Згідно АСВП вищевказаний виконавчий документ було повторно скеровано на виконання до приватного виконавця Білецького І.М., який у свою чергу фактично виконав виконавчий документ, а саме виконавчий лист №465/4172/19 від 11.11.2019 виданого Франківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» боргу на суму 49998,21 грн. із стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

У зв`язку з вище викладеним просила відмовити у задоволенні скарги, та розглядати скаргу без участі представника відділу.

В судовому засіданні представник скаржника надала заяву про розгляд скарги у її відсутність та відсутність скаржника Вимоги у скарзі підтримують у повному обсязі та просять її задовольнити.

Інші учасники в судове засідання не з`явились.

Відповідно до ч. 2ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд повно та всебічно дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного висновку.

Згідно із ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч.1 ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що Франківським районним судом м. Львова від 05.08.2019 року видано судовий наказ №465/4172/19, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІПН НОМЕР_2 ), ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (ІПН НОМЕР_3 ) АДРЕСА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» 79040, м. Львів, вул.Д.Апостола, 1 на р/р НОМЕР_4 в Львівському АТ «Ощадбанк», МФО-325796, ЄДРПОУ 806,11 (сорок дев`ять тисяч вісімсот шість) грн. 11 коп. та стягнуто солідарно з боржників на користь стягувача 192,10 грн.- судового збору.

Як вбачається з відповіді Франківського ВДВС у місті Львові ЗМУ МЮ від 04.09.2024 року, у відділі перебувало на примусовому виконанні виконавче провадження №62787510, з виконання судового наказу №465/4172/19 від 11.11.2019 виданого Франківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» боргу на суму 49998,21 грн.

29.09.2021 державним виконавцем керуючись п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

23.11.2023 року головним державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. (ВП №73419605).

11.12.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Білецьким Ігорем Мироновичем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (ВП №73419605), у зв`язку з тим що рішення боржником виконано фактично у повному обсязі.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 02.09.2024 року вбачається, що 27.04.2021 року Франківським відділом державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) винесно постанову про арешт майна боржника серія та номер: 62787510, виданий 27.4.2021, видавник Франківський відділ державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів)

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону;

10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

У відповідності з положеннями ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно з ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Відповідно до ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом. Під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.

Згідно з приписами ч. 1, 5 ст. 31 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода. Винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової. Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється у вигляді: 1) фіксованої суми - у разі виконання рішення немайнового характеру; 2) відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом. Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України. Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів). Якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до ч. 7 ст. 31 ЗУ «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення основної винагороди, в якій наводить розрахунок та зазначає порядок стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» визначені підстави для повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до положень п. 16 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802, постанова про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у разі, якщо при повторному пред`явленні такого виконавчого документа до примусового виконання виконавче провадження за таким виконавчим документом закінчено на підставі частини першої статті 39 Закону, а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена).

Правові способи розв`язання питання подвійного стягнення плати державному і приватному виконавцям за виконання одного й того ж виконавчого документа навів Верховний Суд у постанові від 21 липня 2022 року у справі № 320/6215/19, а саме для розв`язання означеної проблеми та з метою ефективного захисту прав й інтересів осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, до подібних правовідносин слід застосувати за аналогією закону частину восьму статті 27 Закону України «Про виконавче провадження». Застосування ч. 8 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» до спірних правовідносин дає Верховному Суду підстави зробити такий висновок: у разі коли державний виконавець повернув виконавчий лист і розпочав стягнення виконавчого збору, а після цього стягувач пред`явив цей лист до виконання приватному виконавцю, який у свою чергу відкрив виконавче провадження й виніс постанову про стягнення основної винагороди у розмірі 10 відсотків від фактично стягнутих сум, то надалі виконавчий збір не стягується. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент відкриття приватним виконавцем провадження з виконання того ж самого виконавчого документа стягнута частина виконавчого збору не повертається. Застосування аналогії закону дозволяє Суду також зробити висновок, що у такому випадку належний та ефективний спосіб захисту, здатний відновити й захистити права боржника, полягає у закінченні виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору. Правовою основою для закінчення виконавчого провадження зі стягнення виконавчого збору у подібному випадку слід розглядати як загальні підстави, перелік яких наведений у частині першій статті 39 Закону України «Про виконавче провадження», так і частину восьму статті 27 цього Закону, яка у таких обставинах має характер спеціальної підстави для закінчення виконавчого провадження.

Таким чином, оскільки стягувач пред`явив виконавчий документ, боржником за яким є ОСОБА_1 , до виконання приватному виконавцю, який зі свого боку відкрив виконавче провадження й виніс постанову про стягнення основної винагороди, то надалі виконавчий збір не стягується.

Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно ч.1, 2 ст. 40 Закону ЗУ «Про виконавче провадження» , у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Відповідно до ч.4 ст. 59 Закону У «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника.

Разом з тим, в порушення вказаних вище вимог Закону України "Про виконавче провадження" посадові особи Франківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) не скасували арешту, накладеного на майно ОСОБА_1 .

Оскільки правомірність вчинених дій у даному випадку повинен довести державний виконавець, але останнім не доведено дотримання вимог закону, не представлено відомостей про виконання вимог ч. 5 і ч.7статті 9 закону «Про виконавче провадження», то є підстави для визнання протиправною бездіяльність посадових осіб Франківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арешту накладеного 29.04.2021 в межах виконавчого провадження №62787510 щодо виконання судового наказу, виданого Франківським районним судом м. Львова 05.08.2019 у справі № 465/4172/19 про стягнення солідарно ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованості в сумі 49806,11 грн. та судового збору в умі 192, 10 грн.

Керуючись ст. ст. 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність посадових осіб Франківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арешту, стягувач Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго»- задоволити.

Визнати протиправною бездіяльність посадових осіб Франківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо не зняття арешту накладеного 27.04.2021 в межах виконавчого провадження №62787510 щодо виконання судового наказу, виданого Франківським районним судом м. Львова 05.08.2019 у справі № 465/4172/19 про стягнення солідарно ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованості в сумі 49806,11 грн. та судового збору в умі 192, 10 грн.

Зобов`язати посадових осіб Франківського відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт, накладений 29.04.2021 в межах виконавчого провадження №62787510 щодо виконання судового наказу, виданого Франківським районним судом м. Львова 05.08.2019 у справі № 465/4172/19 про стягнення солідарно ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованості в сумі 49806,11 грн. та судового збору в умі 192, 10 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Мартьянова С.М.