Справа № 450/1581/24 Провадження № 2/450/1189/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді Кукси Д.А.

секретаря судового засідання Качмар М.З.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Давидівської сільської ради про (предмет спору) визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): позивач звернулася до Пустомитівського районного суду Львівської області з позовною заявою, вимоги якої уточнила в ході розгляду справи, про встановлення факту належності ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 акту про право власності на землю серії ЛВ №009715, виданого 30.12.2004 на підставі розпорядження Пустомитівської РДА №337 від 01.08.2003 та державного акту про право власності на землю серії ЛВ №051879, виданого 30.12.2004 на підставі розпорядження Пустомитівської РДА №337 від 01.08.2003; визнання за нею як спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , що числився за померлою ОСОБА_2 відповідно до записів в погосподарських книгах, що підтверджено відповідною довідкою виданою Давидівською сільською радою, Львівського району, Львівської області; земельну ділянку площею 0,2553 га, кадастровий номер :22:000:0106, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування Звенигородська (Давидівська) сільська рада Львівської області, що числилась за померлою ОСОБА_2 згідно державного акту про право власності на землю серії ЛВ №009715, виданого 30.12.2004 на підставі розпорядження Пустомитівської РДА №337 від 01.08.2003; земельну ділянку, площею 0,1650 га, кадастровий номер :22:000:0009, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування Звенигородська (Давидівська) сільська рада, Львівської області, що числилась за померлою ОСОБА_2 згідно державного акту про право власності на землю серії ЛВ №051879, виданого 30.12.2004 на підставі розпорядження Пустомитівської РДА №337 від 01.08.2003; земельну ділянку площею 0,1845 га, кадастровий номер :02:001:0205, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, місце розташування с. Шоломинь, Львівської області, що числилась за померлою ОСОБА_2 згідно державного акту про право власності на землю, виданого 30.12.2009 на підставі рішення Звенигородської сільської ради, Львівської області №335 від 07.10.2008.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що померла мати позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивачки ОСОБА_3 . Після смерті батьків відкрилась спадщина в склад якої увійшли вказані вище житловий будинок та земельні ділянки. За життя ОСОБА_2 розпорядилась майном на власний розсуд, а саме склала заповіт посвідчений 18.12.2014 секретарем Звенигородської сільської ради, Львівської області, зареєстрованого в реєстрі за №58, згідно якого усе своє майно заповідала своїй дочці ОСОБА_1 . Вона на момент смерті ОСОБА_2 проживала разом з нею. На даний час визнання права власності за нею на спадкове майно в позасудовому порядку неможливе, оскільки спадкодавець за життя втратив оригінали правовстановлюючих документів, а відновлення даних документів після смерті спадкодавця неможливо, окрім цього спадкодавець за життя не встигла зареєструвати свого права власності на житловий будинок, що в свою чергу унеможливлює забезпечення права позивача на спадкове майно в позасудовому порядку, та змушує звернутись в суд задля захисту своїх законних прав та інтересів. В державних актах на земельні ділянки площею 0,2353 га та 0,1650 га в графі власник помилково зазначено ОСОБА_2 замість ОСОБА_2 , однак на таких містить відмітка про виправлення із « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 ».

У судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила такі задоволити.

Позиція відповідача:

Відповідач, який повідомлявся про час та місце розгляду справи, явку представника не забезпечив, відзиву на позовну заяву до суду у встановлений строк не надав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

11.04.2024 ухвала про залишення позовної заяви без руху; 03.05.2024 заява про усунення недоліків позовної заяви; 07.05.2024 ухвала про відкриття провадження у справі; 22.07.2024 ухвала про закінчення підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду; 16.08.2024 заява про уточнення позовних вимог; 27.08.2024 заява позивачки про розгляд справи у її відсутності.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 15 ЦПК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області 30.03.2020, актовий запис №11.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Виконавчим комітетом Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області 30.03.2020, актовий запис №12.

У відповідності до вимог ст. 1220 ЦК України в день смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина після смерті останньої.

Згідно вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Так, після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 ; земельної ділянки площею 0,2553 га, кадастровий номер :22:000:0106, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування Звенигородська (Давидівська) сільська рада Львівської області; земельної ділянки, площею 0,1650 га, кадастровий номер :22:000:0009, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування Звенигородська (Давидівська) сільська рада, Львівської області; земельної ділянки площею 0,1845 га, кадастровий номер :02:001:0205, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, місце розташування с. Шоломинь, Львівської області.

Як вбачається з довідки Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області від 28.03.2023 №203, згідно погосподарських книг Звенигородської сільської ради на 2016-2020 за ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 числиться житловий будинок (будинковолодіння) за АДРЕСА_1 . На момент смерті ОСОБА_2 проживала в АДРЕСА_1 . Разом з нею проживала та була зареєстрована її донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно довідки Давидівської сільської ради Львівського району Львівської області від 14.02.2022 №37 за домогосподарством за № НОМЕР_3 , яке рахується за ОСОБА_2 , числиться земельна ділянка загальною площею 1,740 га згідно по господарських книг Звенигородської сільської ради на 2011-2015, а саме: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; 1,250 га для ведення особистого селянського господарства; о,1700 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; 0,2400 га для сінокосіння і випасання худоби, що розташовані в с.Шоломинь Львівського району Львівської області.

Так, у державному акті про право власності на землю серії ЛВ №009715, виданого 30.12.2004 на підставі розпорядження Пустомитівської РДА №337 від 01.08.2003 власником земельної ділянки площею 0,2553 га зазначено ОСОБА_2 , та такий виправлено: з ОСОБА_4 на Любомира, про що зроблено відмітку, яку засвідчено відтиском гербової печатки та підписом уповноваженої особи; у державному акті про право власності на землю серії ЛВ №051879, виданого 30.12.2004 на підставі розпорядження Пустомитівської РДА №337 від 01.08.2003 власником земельної ділянки площею 0,1650 га зазначено ОСОБА_2 , та такий виправлено: з ОСОБА_4 на Любомира, про що зроблено відмітку, яку засвідчено відтиском гербової печатки та підписом уповноваженої особи.

А тому суд приходить до переконання, що ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 належали державний акт про право власності на землю серії ЛВ №009715, виданий 30.12.2004 на підставі розпорядження Пустомитівської РДА №337 від 01.08.2003 та державний акт про право власності на землю серії ЛВ №051879, виданий 30.12.2004 на підставі розпорядження Пустомитівської РДА №337 від 01.08.2003.

Як вбачається з державного акту про право власності на землю, виданого 30.12.2009 на підставі рішення Звенигородської сільської ради, Львівської області №335 від 07.10.2008, земельна ділянка площею 0,1845 га, кадастровий номер :02:001:0205, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, місце розташування с. Шоломинь, Львівської області, належить на праві власності ОСОБА_2 .

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, що закріплено ст. 1218 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті.

За життя спадкодавець ОСОБА_2 на випадок смерті своїм майном розпорядилася на власний розсуд, склавши заповіт посвідчений секретарем Звенигородської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за № 58, відповідно до якого ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла Лсвоїй дочці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Спадкоємців, які б мали обов`язкову частку у спадщині ОСОБА_2 , незалежно від змісту заповіту, судом не встановлено.

Судом встановлено, що позивачка постійно проживала разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином позивач ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 та не заявляла відмови від неї, а тому вона фактично успадкувала зазначене в заповіті належне спадкодавцю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , майно.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Судом встановлено, що в позасудовому порядку, зокрема нотаріальному, позивач здійснити спадкування спадкового майна, а саме, житлового будинку АДРЕСА_1 , що числився за померлою ОСОБА_2 відповідно до записів в погосподарських книгах; земельної ділянки площею 0,2553 га, кадастровий номер :22:000:0106, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування Звенигородська (Давидівська) сільська рада Львівської області, що числилась за померлою ОСОБА_2 згідно державного акту про право власності на землю серії ЛВ №009715, виданого 30.12.2004 на підставі розпорядження Пустомитівської РДА №337 від 01.08.2003; земельної ділянки, площею 0,1650 га, кадастровий номер :22:000:0009, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування Звенигородська (Давидівська) сільська рада, Львівської області, що числилась за померлою ОСОБА_2 згідно державного акту про право власності на землю серії ЛВ №051879, виданого 30.12.2004 на підставі розпорядження Пустомитівської РДА №337 від 01.08.2003; земельної ділянки площею 0,1845 га, кадастровий номер :02:001:0205, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, місце розташування с. Шоломинь, Львівської області, що числилась за померлою ОСОБА_2 згідно державного акту про право власності на землю, виданого 30.12.2009 на підставі рішення Звенигородської сільської ради, Львівської області №335 від 07.10.2008 не має можливості, оскільки спадкодавець за життя не оформила права власності на житловий будинок та оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки втрачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власника є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Дане також підтверджується п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Приписами ч.2 ст.328 ЦК України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже, правомірно набула право власності на спадкове майно; позивач, як спадкоємець за заповітом прийняла спадщину, претендує на спадкове майно, однак не може оформити право власності на неї, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на майно; те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, а обставини склалися так, що в іншому, крім судового порядку, позивач не має можливості реалізувати своє право на спадщину, те, що визнання права власності за позивачем на спірне майно не порушить прав відповідача, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Вирішуючи даний спір, суд враховує свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та принцип пропорційності між застосованим заходом і переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки позивач не наполягає на стягненні з відповідача понесених нею судових витрат, судові витрати слід покласти на позивача.

На підставі ст. ст. 321, 392, 1216-1218, 1220, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 247, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Давидівської сільської ради про визнання права власності на майно в порядку спадкування, - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 акту про право власності на землю серії ЛВ №009715, виданого 30.12.2004 на підставі розпорядження Пустомитівської РДА №337 від 01.08.2003 та державного акту про право власності на землю серії ЛВ №051879, виданого 30.12.2004 на підставі розпорядження Пустомитівської РДА №337 від 01.08.2003.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , як спадкоємцем за заповітом після матері ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , що числився за померлою ОСОБА_2 відповідно до записів в погосподарських книгах, що підтверджено відповідною довідкою виданою Давидівською сільською радою, Львівського району, Львівської області;

земельну ділянку площею 0,2553 га, кадастровий номер :22:000:0106, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування Звенигородська (Давидівська) сільська рада Львівської області, що числилась за померлою ОСОБА_2 згідно державного акту про право власності на землю серії ЛВ №009715, виданого 30.12.2004 на підставі розпорядження Пустомитівської РДА №337 від 01.08.2003;

земельну ділянку, площею 0,1650 га, кадастровий номер :22:000:0009, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування Звенигородська (Давидівська) сільська рада, Львівської області, що числилась за померлою ОСОБА_2 згідно державного акту про право власності на землю серії ЛВ №051879, виданого 30.12.2004 на підставі розпорядження Пустомитівської РДА №337 від 01.08.2003;

земельну ділянку площею 0,1845 га, кадастровий номер :02:001:0205, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, місце розташування с. Шоломинь, Львівської області, що числилась за померлою ОСОБА_2 згідно державного акту про право власності на землю, виданого 30.12.2009 на підставі рішення Звенигородської сільської ради, Львівської області №335 від 07.10.2008.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Давидівська сільська рада, , КОАТУУ , місцезнаходження: 81151, с.Давидів, вул. Незалежності, 1а, Львівського району, Львівської області.

Суддя Д. А. Кукса