Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

25 січня 2024 року м.Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Борцової А.А.,

за участю: секретаря - Килинчук Л.Л.,

позивачки - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що 20.02.2016 вона зареєстрував шлюб з відповідачем. В шлюбі народилась спільна дитина донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею. Приблизно з початку 2020 року стосунки між нею та чоловіком почали погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин та ведення спільного господарства. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Між ними постійно виникають сварки, що виникають на ґрунті непорозумінь та свідком яких нерідко є дитина, що також тяжким чином впливає на їхній психічний стан та кожен раз спричиняють їй душевні страждання. В сім`ї відсутні нормальна моральна атмосфера, між ними втрачено почуття любові та поваги, які були у них під час укладення шлюбу. Рішення про розірвання шлюбу вона прийняла остаточно і змінювати його немає намірів, оскільки примирятись з відповідачем вона намагалася неодноразово, однак все безрезультатно.

На даний час ведення спільного господарства припинено, з травня 2023 року вони мешкають окремо, кожен з них живе своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, бажання зберегти сім`ю відсутнє, перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Спору про поділ майна, яке є їхньою спільною сумісною власністю з відповідачем, у них немає, питання відносно місця проживання дитини вирішено - дитина як і зараз, так і після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Вона та відповідач фізично здорові та не потребують матеріальної підтримки один від одного. Просить шлюб розірвати.

Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 12.09.2023 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки.

Представник відповідача ОСОБА_3 надав відзив на позовну заяву, згідно якого заперечуючи проти заявлених вимог, просить, з метою збереження сім`ї, надати сторонам строк на примирення у розмірі 6 місяців, мотивуючи тим, що відповідач любить свою дружину та доньку та бажає зберегти сім`ю. До кінця травня 2023 року вони всі разом проживали в квартирі, яка належить матері позивачки, після припинення спільного проживання він постійно відвідує доньку, спілкується з дружиною та вважає, що можливість налагодити відносини не втрачена. Дійсними причинами погіршення відносин з дружиною є постійний вплив матері позивачки на неї, маніпулювання питанням житла, постійні завищені вимоги до нього, не зважаючи на його старання і відношення до родини.

Ухвалою від 11.10.2023 подружжю призначено строк для примирення у розмірі трьох місяців, до 11.01.2024.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, посилаючись на вищевказані обставини, додатково пояснила, що примирення між нею та чоловіком не відбулося і неможливо з огляду на те, що чоловік не бажає змінювати свою поведінку, продовжує вчиняти сварки, постійно її звинувачує та ображає. Їх спільна дитина має особливі потреби, їй потрібен спокій, зокрема й через її хворобу, однак дитина неодноразово ставала свідком сварок з чоловіком та через надто емоційну поведінку відповідача, дочка надмірно хвилюється та в неї починаються судоми. Миритися з відповідачем не бажає. Дитина буде проживати з нею, вона не заперечує та не буде чинити перешкод в спілкуванні відповідача з дочкою. На даний час він надає матеріальну допомогу на утримання дитини, спору щодо спільно нажитого майна між ними немає. Наполягає на розірванні шлюбу та просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, проти розірвання шлюбу категорично заперечує, вважає, що шлюб треба зберегти, так як дитині потрібен батько, а з огляду на стан здоров`я дочки, позивачка самотужки не зможе впоратися з вихованням дитини. Намагався помиритися з дружиною, але це не вдалося оскільки вона знаходиться під сильним впливом своєї матері. Просить у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши позивачку, відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, факт перебування сторін у зареєстрованому шлюбі з 20.02.2016 підтверджується копією свідоцтва про шлюб, згідно з яким ОСОБА_2 та ОСОБА_5 уклали шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 16, дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_6 (а.с.4).

Факт наявності у сторін неповнолітньої дитини підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Згідно копії медичного висновку № 4/21 від 22.02.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на церебральний параліч зі стійкими руховими порушеннями (а.с.7).

Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_1 , позивачка ОСОБА_1 є законним представником дитини-інваліда ОСОБА_4 , 2016 р.н.( а.с.8).

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело прав.

Відповідно до п.126 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Фернандес Мартінес проти Іспанії» (заява 56030/07) від 12 червня 2014 року, що стосується права на приватне та сімейне життя, суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до статті 8 також надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку…, так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом, при цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні».

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст.110 СК України).

Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У частинах третій та четвертій ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв?язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст.112 СК України, суд з?ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі ст.111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Тлумачення ст.111 СК України свідчить, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов?язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов?язком.

Вказане вище відповідає висновкам Верховного Суду, викладеними у постанові від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц, провадження № 61-33349св18.

Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з ч.1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 20.02.2016 перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають неповнолітню дитину, однак на протязі тривалого часу шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, питання місця проживання та утримання дитини вирішено, спір про поділ майна на даний час відсутній, за час, наданий судом, примирення між сторонами не відбулося, позивачка наполягає на заявлених вимогах, а суд не може примусити її проживати разом із відповідачем оскільки це буде порушувати як моральні засади суспільства, так і права та законні інтереси позивачки, тому подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, а отже позов підлягає задоволенню, а шлюб між сторонами слід розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці слід залишити прізвище « ОСОБА_6 », згідно її заяви.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 1 073,60 грн слід стягнути з відповідача на користь позивачки.

На підставі ст.ст.104, 110, 112, 113, 114 СК України і керуючись ст.ст.12, 81, 133, 141, 206, 223, 247, 263- 265, 268, 274-279 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 20 лютого 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 16 - розірвати.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище « ОСОБА_6 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 1 073 грн 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч.7 ст.15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», копію рішення, яке набрало законної сили, направити у Вільногірський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану.

Повний текст рішення складено 30.01.2024.

Головуючий - суддя: підпис А.А. Борцова