Справа № 523/2454/24
Провадження № 2/522/3853/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Шенцевої О.П.,

при секретарі Міщенко О.В.,

розглянувши справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

12.03.2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк», ПриватБанк, банк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 29.02.2024 року за підсудністю.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 62354,33 грн. та судові витрати по справі. Свої вимоги мотивує тим, що до АТ КБ «ПриватБанк» звернувся відповідач ОСОБА_2 з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим ним було підписано Анкету-заяву № б/н від 18.02.2013 року про приєднання до діючих на той час Умов та правил надання банківських послуг, на підставі чого йому, відповідачу, було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 25 000,00 гривень. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримав кредитну картку номер - НОМЕР_1 , строк дії 07/16, тип Карта Універсальна GOLD. Після отримання картки відповідач здійснив її активізацію, користувався карткою, отримував кредитні кошти з власної ініціативи, що підтверджує його визнання укладення кредитного договору, його умови, в тому числі щодо сплати відсотків. Після спливу строк дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком були додатково отримані наступні картки: кредитна картка номер - НОМЕР_2 , строк дії 02/15, тип карта Універсальна WORLD, кредитна картка номер НОМЕР_3 , строк дії 11/17, тип карта Універсальна GOLD. В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки 40,8% річних.

Позивач зазначив, що банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, відповідач же отримуючи кредитні кошти та маючи безперервний доступ до самого рахунку, не повернув використану частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що відображено в розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою по рахунку.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 18.02.2013 року у розмірі 62 354,33 грн. Станом на 27.12.2023 року, що складається із 22 269,21 грн. заборгованість за тілом кредиту, 40 085,12 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.03.2024 року матеріали прийняті до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

26.03.2024 року від представника відповідача адвоката Коливай С.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він обґрунтував заперечення на позовну заяву, зазначивши, що надані позивачем до суду документи - розрахунок заборгованості, копія Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, копія тарифів надання банківських послуг, копія паспорту відповідача не підтверджують існування боргу відповідача перед позивачем. При цьому вказує на те, що до вказаних правовідносин неможливо застосувати правила ч.1.ст.634 ЦК України стосовно приєднання до договору, так як Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача.

Крім того, представник відповідача зазначив, що Суворовським районним судом м.Одеси розглядався позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» за участю третьої особи приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, який знаходився на виконанні Суворовського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з 30.05.2017 року й сума заборгованості складала 59543,42 грн. Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси (справа №523/16780/17) позов ОСОБА_2 було задоволено, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича зареєстрований за реєстровим №5846 від 16.11.2016 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» несплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 18.02.2013 р. та розрахунку заборгованості за договором станом на 31.08.2016 р., за період стягнення з 18.02.2013 р. по 31.08.2016 р. грошових коштів в сумі 59543,42 грн., з них: заборгованість за тілом кредиту - 22269,21 грн.; заборгованість за відсотками - 32712,66 грн., заборгованість за комісією та пенею - 1249,96 грн., заборгованість по штрафам (фіксована сума) - 500,00 грн., заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) - 2811,59 грн.

На думку представника відповідача надані позивачем докази вже були предметом розгляду судової справи, їм надавалася правова оцінка, а тому доводи позивача є надуманими, позовна заява необґрунтованою й позовні вимоги не підлягають задоволенню. Крім того, представник відповідача просить суд застосувати наслідки пропуску позовної давності та відмовити в позовних вимогах в повному обсязі, а також витребувати докази (клопотання задоволено ухвалою суду від 04.04.2024 року).

22.04.2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якому вказано на те, що кредитний договір діє впродовж 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом вказаного строку одна із сторін не проінформує іншу про припинення дії кредитного договору, він автоматично лонгується на такий же строк, а відтак - договір є чинним та продовжує свою дію й строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Щодо виконання ухвали суду від 04.04.2024 року про витребування у банку заяви ОСОБА_2 про отримання кредитної картки оригіналу (для огляду) анкети-заяви про приєднання відповідача до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 18.02.2013 року та належні відомості, що підтверджують укладання договору про надання банківських послуг використання кредитною картою «Gold» та встановлення кредитного ліміту на платіжну карту «Gold» зі сплатою відсотків за користування кредитом, позивач письмово пояснив, що надати оригінал анкети-заяви про приєднання ОСОБА_2 до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 18.02.2013 року не вбачається можливим, оскільки в архівах банку не виявлені.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, до позовної заяви додано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, яким просив розгляд справи проводити у його відсутність та надав згоду на ухвалення заочного рішення в разі виникнення обставин викладених в ч.1 ст.280 ЦПК України.

Відповідач та його представник до судового засідання не з`явилися, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, проти позовних вимог заперечували.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ч. 4 ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що18.02.2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № б/н, на підставі якого останній підписав Анкету-заяву № б/н від 18.02.2013 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг (а.с.58-59), на підставі чого відповідачу було відкрито картковий рахунок з використанням кредитного ліміту та видано кредитну картку номер - НОМЕР_1 , строк дії 07/16, тип Карта Універсальна GOLD, а в подальшому для користування рахунком були видані картки: кредитна картка номер - НОМЕР_2 , строк дії 02/15, тип карта Універсальна WORLD, кредитна картка номер НОМЕР_3 , строк дії 11/17, тип карта Універсальна GOLD.

З матеріалів справи вбачається, що підписана ОСОБА_2 анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку містить відомості про те, що останній згоден з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, які складають між ним і банком договір про надання банківських послуг.

Згідно з наданим банком розрахунку заборгованості станом на 27.12.2023 року виникла заборгованість у загальному розмірі 62 354,33 грн., яка складається з 22 269,21 грн. заборгованість за тілом кредиту, 40 085,12 грн. - заборгованість за нарахованими простроченими відсотками.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а ч. 1 ст. 1049 вказаного Кодексу встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору кредит у строк та в порядку, встановлених договором.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до статті 1056-1 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Так, звертаючись до суду позивач просить суд окрім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути заборгованість за відсоткам, посилаючись на Умови та Правила надання банківських послуг в банку та Тарифи банку, які розміщені на офіційному сайті банку, що складають між банком і відповідачем договір про надання банківських послуг.

В підтвердження своїх вимог позивачем також додано розрахунок заборгованості станом на 30.09.2020, розрахунок заборгованості станом на 27.12.2023, виписку за договором №б/н за період 26.10.2012 - 28.12.2023 на ім`я ОСОБА_2 , довідку про видані кредитні картки від 30.04.2024 року, виписку від 30.04.2024 року за договором №б/н за період 01.01.1999 - 29.04.2024, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, яка містить інформацію про зміну кредитних лімітів, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна» станом на 2013 по 2015 роки (а.с.40-41).

Суд звертає увагу, що ці документи, в тому числі і Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток «Універсальна», не підписані відповідачем, й матеріали справи не містять підтверджень, чи розумів відповідач, чи ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приват Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів містили умови щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, розмір і порядок їх нарахування та подальше їх збільшення.

Розміщення цих тарифів на сайті позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила кредитування, про що зазначено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15).

У анкеті-заяві клієнта фізичної особи про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, яка підписана ОСОБА_2 відсутні умови щодо сплати відсотків за користування кредитом, а саме: розмір і порядок нарахування, тобто сторони у розумінні цивільного законодавства не погодили розмір та підстави стягнення відсотків. У вказаній анкеті-заяві зазначено лише персональні дані відповідача та його контактна інформація.

А отже, у даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18.02.2013) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (12.02.2024).

Та обставина, що відповідач здійснював погашення боргу, сама по собі не може свідчити про визнання ним істотних умов договору в частині сплати відсотків, які не узгоджувалися сторонами, оскільки відповідач діяв на виконання умов договору в частині повернення лише отриманих ним грошових коштів.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві погодженої домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Тарифи та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують обставин, викладених в позовній заяві щодо відсотків.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка міститься у постанові від 03 липня 2019 року у справі N342/180/17, де Велика Палата, скасовуючи рішення судів в частині стягнення процентів та пені і ухвалюючи нове рішення про відмову в позові в цій частині, вказала, що відсутність в анкеті-заяві домовленості про сплату процентів і неустойки не дає підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

З викладеного вбачається, що відповідачем умови кредитного договору щодо сплати процентів за користування кредитом не погоджені, а тому вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 40 085,12 грн. є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до наданої до суду довідки АТ КБ «Приватбанк» від 30.04.2024 року на ім`я ОСОБА_2 були видані картки: перша кредитна картка 21.02.2013 року, номер - НОМЕР_2 , терміном дії 02/15, тип карта Універсальна WORLD; остання кредитна картка 24.02.2015 року, номер - НОМЕР_3 , терміном дії 11/17, тип карта Універсальна GOLD.

Тобто виданою банком карткою відповідачу ОСОБА_2 останній мав змогу користуватися рахунком до кінця листопада 2017 року.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 18.02.2013 станом на 30.09.2020 (а.с.19) вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 у розмірі 22 269,21 грн., яку позивач просить стягнути як заборгованість за тілом кредиту, зафіксована банком ще в лютому 2018 року (а.с.36).

Крім того, заборгованість ОСОБА_2 у розмірі 22 269,21 грн. була визначена позивачем у виконавчому написі, складеним приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим А.А. за реєстровим №5846 від 16.11.2016 р., який став предметом судового розгляду в Суворовському районному суді м.Одеси (справа №523/16780/17). З рішення суду від 09.08.2019 року вбачається, що виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» складався щодо несплачених в строк відповідно до умов кредитного договору від 18.02.2013р. та розрахунку заборгованості за договором станом на 31.08.2016 року, й заборгованість за тілом кредиту складала 22 269,21 грн.

Такими чином, суд вважає, що з моменту визначення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 22269,21 грн. усі подальші операції за картковим рахунком є списанням відсотків за прострочений кредит та штраф за прострочення за кредитом. А відтак - з моменту виникнення заборгованості за тілом кредиту почався перебіг строку позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Із досліджених судом доказів вбачається, що граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, а строк погашення заборгованості за карткою визначено щомісячними платежами до 25 числа місяця.

Видана відповідачу картка припинила свою дію останнього дня листопада місяця 2017 року і не поновлювалася, що підтверджено наданою позивачем довідкою.

Кінцевий строк виконання зобов`язання сторонами не було узгоджено.

Відповідно до частини першої статті 251 та частини першої статті 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами.

Разом з тим, з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, конкретний строк дії договору сторонами не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу ч.3ст. 264 ЦК України. після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору.

Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14 та підтверджена постановою Верховного Суду від 16.05.2018 у справі 641/12249/13-ц.

Таким чином, із дослідженої судом виписки за картковим рахунком вбачається, що переривання перебігу позовної давності мало місце 14.09.2015 року при здійсненні відповідачем поповнення готівкою в терміналі самообслуговування на суму 48 грн.(а.с.45).

Тобто, у цій справі строк позовної давності слід обраховувати з 14.09.2015 року, а його останнім днем слід вважати 14.09.2018 року.

Як уже зазначалось, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Оскільки відповідач здійснив останній платіж 14.09.2015 року, строк дії картки закінчився в листопаді 2017 року, а позов подано 12.02.2024 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, про застосування якої заявив представник відповідача, суд вважає заяву представника відповідача про застосування позовної давності такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, суд зазначає, що позивачем не наведено підстав, які б свідчили про поважність причин пропуску цього строку.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За таких обставин, суд, дослідивши та проаналізувавши докази у справі, керуючись завданнями цивільного судочинства щодо справедливого розгляду і вирішення цивільних справ, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.76-81,89,141,229, 258, 259, 263-266,273,354 ЦПК України, ст.ст.251,252,256,257,261,267,526,629,1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 07.10.2024 року.

Суддя