Справа № 171/367/23
Номер провадження 2/184/180/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаша В.І.,

за участю секретаря судового засідання Попівніч Н.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 «про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати», -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, про розірвання договору оренди землі, який було укладено 04.02.2020 року між нею та ОСОБА_3 щодо земельної ділянки площею 7,3180 га., та стягнення орендної плати за період 2020, 2021 та 2022 роки, та судових витрат по справі. В обґрунтування позову зазначила, що 04.02.2020 року між нею, як Орендодавцем, та ОСОБА_3 , як Орендарем, було укладено договір оренди землі. Право оренди зареєстровано державним реєстратором Апостолівської районної державної адміністрації Дударьок О.С. (номер запису про інше речове право 35705321), що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.01.2023 року. Відповідно до Договору ОСОБА_5 було надано, а ОСОБА_3 було прийнято в строкове платне користування вказану земельну ділянку, строком на 15 років. Відповідно до п. 9 Договору, орендна плата вноситься Орендарем у формі та розмірі 3% від вартості земельної ділянки 4755,82 гривень. Відповідно до п. 11 Договору, орендна плата вноситься в такі строки з 01.08 по 30.11 поточного року. Відповідно до п. 12 Договору, передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Відповідно до п. 37 Договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із Сторін у наслідок невиконання другою Стороною обов`язків, передбачених Договором. ОСОБА_3 має заборгованість по виплаті орендної плати за 2020, 2021 та 2022 роки. ОСОБА_5 неодноразово зверталась в усній формі до ОСОБА_3 з питання виплати орендної плати за Договором, але ОСОБА_3 на звернення ОСОБА_5 не реагує. В зв`язку з чим, просить суд розірвати договір оренди землі та стягнути орендну плату за вказаний період.

Від ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, яким позов не визнає та просить відмовити у задоволені позову в повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що ОСОБА_5 звернулась до нього з проханням взяти її землю в оренду, але оскільки право на земельну ділянку не оформлено ОСОБА_5 попросила ОСОБА_3 оплатити кошти за нотаріальне оформлення земельної ділянки на користь ОСОБА_5 .. ОСОБА_3 погодився та оплатив власні кошти в сумі 8000 грн. за послуги нотаріуса та державне мито та 5000 грн. за послуги землевпорядних і реєстраційних організацій. Після ОСОБА_5 отримала 20.12.2019 року свідоцтво про право на спадщину за законом та право власності на земельну ділянку площею 7,3180 га., кадастровий номер :02:013:0029, та стала вмовляти ОСОБА_3 взяти вказану земельну ділянку в оренду без укладення офіційного письмового договору оренди. Від неофіційної оренди ОСОБА_3 відмовся, та 04.02.2020 року було укладено договір оренди між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .. У 2020 році ОСОБА_3 не зважаючи на понесені ним витрати в 2019 році, пов`язані з земельною ділянкою та досягнуті домовленості з ОСОБА_5 , щодо зарахування цих витрат, як орендної плати за 2020 рік, ОСОБА_3 вирішив сплатити ОСОБА_5 орендну плату за 2020 рік.. Мати Відповідача взяла аркуш паперу та зробила відповідні розрахунки, згідно з якими Позивач отримала від Відповідача в якості орендної плати за 2020 рік: 1420 кг. ячменю на суму 7680 грн., та готівкові грошові кошти в сумі 11420 грн.. Так 15.09.2020 р. Відповідач в присутності своєї матері, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , сплатив Позивачу грошові кошти в сумі 11420 грн.. На прохання Позивача, Відповідач передав в рахунок орендної плати також за 2021 рік на перед, на загальну суму 10600 грн., що підтверджується розпискою від 15.09.2020 року. В 2022 році ОСОБА_3 , через широкомасштабну агресію російської федерації проти України, не мав можливості займатися сільськогосподарським виробництвом на території Апостолівської міської територіальної громади. Таким чином у 2022 році ОСОБА_3 не зміг виростити та зібрати урожай на полях, які розташовані на території Апостолівської міської громади. Листом від 28.03.2023 року Відповідач повідомляв Позивача, про його тимчасову неможливість вчасно сплатити орендну плату за 2022 рік, у зв`язку з надзвичайними подіями (війною), та що орендна плата буде сплачена в повному обсязі, одразу як виникне у Відповідача можливість. 21.11.2023 року ОСОБА_3 сплатив ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 6000 грн., з яких 4755,82 грн. орендна плата за 2023 рік, а 1244,18 грн. частина орендної плати за 2022 рік. 21.02.2024 року також ОСОБА_3 сплатив ОСОБА_5 грошові кошти в розмірі 1500 грн., в якості орендної плати за 2022 рік. Таким чином ОСОБА_3 вважає, що орендну оплату ОСОБА_5 , він сплатив в повному обсязі за період 2020 р., 2021 р. та 2023 р., а за 2022 рік сплатив частково, яку повністю погасить до кінця другого кварталу 2024 року.

Від ОСОБА_5 до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої ОСОБА_5 позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Від ОСОБА_3 до суду надійшло заперечення, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 в повному обсязі.

Під час розгляду справи представником Відповідача в судовому засіданні було подано клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи з метою встановлення власника підпису у розписці від 15.09.2020 р.. Вказане клопотання обґрунтовано тим, що одним із доказів, що надано стороною Відповідача є розписка від 15.09.2020р. про отримання орендної плати за підписом Позивача. Однак, Позивач стверджує, що не підписувала вказану розписку та підпис у розписці їй не належить. Позивач та її представник проти задоволення вказаного клопотання заперечували, посилаючись на те, що сторона Відповідача таким чином навмисно затягує розгляд справи. Крім того, Позивач вказала, що вона точно не пам`ятає чи підписувала вказану розписку, але не ставила під сумнів належність їй підпису. Так, у задоволенні клопотання представника Відповідача про проведення судової почеркознавчої експертизи, було відмовлено.

Також в ході розгляду справи було задоволено клопотання представника Відповідача, про виклик та допит свідків. Свідки зі сторони Відповідача пояснили, що їм відомо, що між Позивачем та Відповідачем укладено договір оренди землі. Також пояснили, що вони бачили, як Відповідач передавав Позивачу грошові кошти та зерно в рахунок орендної плати, але коли саме це відбувалося та в якій сумі та розмірі, пояснити не змогли, оскільки їм це не відомо.

Представник Відповідача та Відповідач надали свої пояснення суду та просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з тих підстав, що орендна плата Відповідачем виплачена позивачу в повному обсязі.

В судовому засіданні Позивач підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити, а також додатково пояснила, що після подачі нею позовної заяви Відповідач сплатив їй грошові кошти в сумі 6000 грн. в 2023 році та 1500 грн. в 2024 році.

Представник Позивача підтримав позовні вимоги Позивача та просив їх задовольнити, а також надав додаткові пояснення, щодо доказів зі сторони Відповідача по виплаті орендної плати Позивачу, а саме, щодо розписки та показів свідків. Представник позивача вважає, що докази, які надані стороною Відповідача, щодо виплати орендної плати є неналежними та недопустимими, оскільки відповідно до судової практики, що викладена постанові Верховного суду від 27.06.2018 року у справі №614/805/16-ц, доказом отримання коштів в рахунок орендної плати можуть бути лише письмові докази, а доводи про те, що грошові кошти передавались безпосередньо в руки, і посилання на покази свідків не є належним та допустимим доказом. Також Верховний Суд у своїй постанові від 23.06.2022 року у справі № 193/805/20, дійшов наступного висновку: Належними доказами сплати коштів за оренду є: видатковий касовий ордер, виписаний орендарем та підписаний орендодавцем; видаткова накладна, підписана сторонами; довідка, видана податковою інспекцією, про наявність сплати коштів із земельного податку та оренди землі, оскільки вказані документи є платіжними і з них можливо встановити періоди нарахування. Щодо форс-мажорних обставин, на які посилається сторона Відповідача, щодо несвоєчасної виплати орендної плати за 2022 рік, представник Позивача зазначив, що стороною Відповідача не доведено причинно-наслідковий зв`язок між введенням воєнного стану та пропуском строку виконання зобов`язання за договором оренди землі, а саме щодо порушення строків Відповідачем по виплаті орендної плати.

Суд, вислухав пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_5 є власницею земельної ділянки площею 7,3180 га., кадастровий номер :02:013:0029, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Апостолівської міської ради Дніпропетровської області, що посвідчується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20.12.2019 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.12.2019 року.

04.02.2020 року між ОСОБА_5 , як Орендодавцем, та ОСОБА_3 , як Орендарем, укладено договір оренди землі. Право оренди зареєстровано державним реєстратором Апостолівської районної державної адміністрації Дударьок О.С. (номер запису про інше речове право 35705321), що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 25.01.2023 року.

Відповідно до Договору, ОСОБА_5 передала, а ОСОБА_3 прийняв в строкове платне користування земельну ділянку площею 7,3180 га., строком на 15 років.

Відповідно до п. 9 Договору, орендна плата вноситься Орендарем у формі та розмірі 3% від вартості земельної ділянки 4755,82 гривень.

Відповідно до п. 11 Договору, орендна плата вноситься в такі строки з 01.08 по 30.11 поточного року.

Відповідно до п. 12 Договору, передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами.

Відповідно до п. 37 Договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із Сторін у наслідок невиконання другою Стороною обов`язків, передбачених Договором.

Матеріали справи не місять жодного належного та допустимого доказу того, що ОСОБА_3 виплатив орендну плату ОСОБА_5 , за користування належною їй земельною ділянкою, за 2020 р. та 2021 р.. Разом з тим, ОСОБА_3 надав до суду копію фіскального чеку від 21.11.2023 року на суму 6000,00 грн., та від 21.02.2024 року на суму 1500,00 грн. що є частковою орендною платою за 2022 рік, та орендною платою за 2023 рік.

Інші обставини викладені ОСОБА_3 у відзиві та заперечені, крім часткової ним оплати за оренду землі за 2022 рік та оплати оренди землі за 2023 рік, не підтверджуються жодним належним та допустимим доказом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

За положеннями статті 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. Систематична несплата орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичного порушення договору, може бути підставою для розірвання такого договору.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

В Постанові від 14 грудня 2019 року по справі № 183/1749/17 Верховний Суд дійшов висновку про те, що системний аналіз зазначених вище положень Цивільного Кодексу України та Закону України «Про оренду землі» дає можливість дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з підстави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України, згідно з якою необхідна наявність істотного порушення стороною договору.

Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пункті 10.1. постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 зазначено, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки).

При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже неналежне виконання умов Договору, а саме невиконання (в тому числі часткове невиконання) обов`язку зі сплати орендної плати є порушенням умов договору оренди земельної ділянки, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (викладене також узгоджується з висновком ВС викладеним в Постанові № 616/871/15-ц від 04.09.2019 року).

Належними доказами сплати коштів за оренду є: видатковий касовий ордер, виписаний орендарем та підписаний орендодавцем; видаткова накладна, підписана сторонами; довідка, видана податковою інспекцією, про наявність сплати коштів із земельного податку та оренди землі, оскільки вказані документи є платіжними і з них можливо встановити періоди нарахування (постанова Верховного Суду від 23 червня 2022 року в справі № 193/805/20).

Доказом отримання коштів Позивачем у рахунок сплати орендної плати можуть бути лише письмові докази, а доводи про те, що грошові кошти передавались безпосередньо в руки, і посилання на показання свідків не є належними та допустимими доказами (постанова Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 614/805/16-ц).

Крім того, пунктом 12 Договору оренди землі передбачено, що передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами.

Щодо форс-мажорних обставин на які посилається Відповідач, суд зазначає наступне.

У постанові від 07.06.2023 у справі № 906/540/22 Верховний Суд зазначив, що: ТПП України листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили); вказаний лист ТПП України адресований «Всім кого це стосується», тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні; лист ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без винятку суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

У постанові від 29.06.2023 у справі № 922/999/22 Верховний Суд виснував, що: лист ТПП України від 28.02.2022, на який посилався скаржник у судах попередніх інстанцій та яким визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, зобов`язання, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. Цей лист не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»; наявність сертифіката ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто ці обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки як таких, але і те що вони були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку; сторона, яка посилається на форс-мажор, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання; той факт, що ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини - військову агресію російської федерації проти України, сам собою не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання / неналежне виконання договірних зобов`язань.

Отже, стороною Відповідача не доведено причинно-наслідковий зв`язок між введенням воєнного стану та своєчасним ним виконанням зобов`язань перед Позивачем за договором оренди землі, а саме щодо виплати орендної плати за 2022 рік.

Таким чином суд дає критичну оцінку доводам відповідача та його представника, висловлені ними у відзиві та в судовому засіданні, оскільки вони є безпідставними та недоведеними і спростовуються доводами позивача та її представника, наданими ними письмовими доказами, матеріалами справи в їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимога позивача в частині розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку відповідає чинному законодавству та умовам укладеного сторонами договору оренди землі, а тому суд задовольняє заявлену позовну вимогу позивача.

В частині стягнення орендної плати, позов підлягає задоволенню частково, оскільки Відповідачем підтверджено, що ним проведено виплату орендної плати за 2022 рік частково, а саме в сумі 2744,18 грн..

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 «про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати» задовольнити частково.

Розірвати договір оренди землі, укладений 04.02.2020 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , щодо земельної ділянки площею 7,3180 га. (кадастровий номер :02:013:0029, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), право оренди зареєстровано 21.02.2020 року, номер запису про інше речове право 35705321.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ), орендну плату за договором оренди землі, який було укладено 04.02.2020 року, за 2020 рік в розмірі 4755,82 грн., за 2021 рік в розмірі 4755,82 грн., за 2022 рік в розмірі 2011,64 грн., всього 11523 (Одинадцять тисяч п`ятсот двадцять три) грн. 28 коп..

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ), судовий збір в сумі 1073,60 грн..

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 09.10.2024 року.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш