У Х В А Л А

«21» жовтня 2024 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду м. Києва Тесленко І. О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за оплату житлово-комунальних послуг, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» звернулось до Солом`янського районного суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за оплату житлово-комунальних послуг.

12 вересня 2023 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи були передані судді Верещінській І. В.

14 вересня 2023 року Солом`янським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» з ОСОБА_1 18 673 грн. 34 коп. за оплату житлово-комунальних послуг та судовий збір у розмірі 268 грн. 40 коп.

14 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу по справі № 760/20923/23.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 жовтня 2024 року матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І. О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справ 17 жовтня 2024 року.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що 14 вересня 2023 року Солом`янським районним судом міста Києва було винесено судовий наказ у справі № 760/20923/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Інвестбудгаличина» заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг за зимово-весінній період 2023 року у розмірі 18 673 грн. 34 коп. та судового збору у розмірі 268 грн. 40 коп. Боржник не погоджується з таким судовим наказом, оскільки вимоги стягувача є повністю необґрунтованими з огляду на наступне: стягувач намагається стягнути з боржника заборгованість за послуги, які не передбачені договором № 37 від 15 липня 2019 року, укладеним між боржником та стягувачем, нормами законодавства та які фактично не надавалися. Стягувач надавав послуги не якісно, а також не в повному обсязі, всупереч умов договору. З урахуванням викладеного, боржник заперечує наявність боргу та просить суд скасувати вищезазначений наказ.

Дослідивши матеріали заяви та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 3 ст. 19 ЦПК України встановлено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому ст. 444 цього Кодексу.

Враховуючи, що заява про скасування судового наказу ОСОБА_1 подана у строк, встановлений законодавством, її форма і зміст відповідають вимогам ст. 170 ЦПК України, підстави для її повернення відсутні.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23 грудня 2011 року, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Аналіз норм ЦПК України, які регламентують наказне провадження, дає підстави для висновку про те, що наказне провадження - це самостійний вид провадження цивільного судочинства, що існує поряд із позовним і окремим провадженням, якому притаманна певна процесуальна форма, що має певні особливості, пов`язані з тим, що ця форма забезпечує захист прав та інтересів стягувача, що має документи проти боржника, який не виконує свої зобов`язання. Метою наказного провадження є спрощення, скорочення та здешевлення судової процедури у тих випадках, коли це можливо та виправдано, та є ефективним засобом захисту прав боржника у безспірних справах. При вирішенні питання про видачу судового наказу суд не перевіряє обґрунтованість заявлених стягувачем вимог, оскільки на час видачі судового наказу суду невідомо про наявність спору між сторонами, через, що в разі незгоди із таким наказом боржник може подати заяву про його скасування чи перегляд за нововиявленими обставинами, наслідком чого є скасування судом такого судового наказу, виданого в порядку наказного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувану) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Отже розгляд заяви про скасування судового наказу не є розглядом спору по суті, а лише свідчить про наявність спору, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

У зв`язку з вищевикладеним, суддя приходить до висновку про задоволення заяви про скасування судового наказу, оскільки боржник не погоджується з наявністю заборгованості, що свідчить про існування цивільно-правового спору, який виключає можливість задоволення вимог заявника в порядку наказного провадження.

За таких обставин, враховуючи, що боржник оспорює наявність у нього заборгованості та заява про скасування судового наказу подана у відповідності до вимог ст. 170 ЦПК України, судовий наказ Солом`янського районного суду м. Києва від 14 вересня 2023 року підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 171, 259 - 261, 353 - 355 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву боржника ОСОБА_1 про скасування судового наказу у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за оплату житлово-комунальних послуг, задовольнити.

Скасувати судовий наказ № 760/20923/23, виданий 14 вересня 2023 року Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» з ОСОБА_1 18 673 грн. 34 коп. за оплату житлово-комунальних послуг та судовий збір у розмірі 268 грн. 40 коп.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» право на звернення з тією самою вимогою до суду у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. І. Тесленко