17.10.2024 Єдиний унікальний номер 2-6857/10
Справа № 2-6857/10
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Вороніної М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державна судова адміністрація України, на дії головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Офіцерової Людмили Леонідівни, -

ВСТАНОВИВ:

29.08.2024 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державна судова адміністрація України, на дії головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Офіцерової Людмили Леонідівни.

Скарга обґрунтована тим, що 14.12.2023 ухвалою Верховного Суду у справі № 2-6857/10 стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталії Євгеніївни судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 429,44 грн. на користь держави. На підставі зазначеної постанови Ленінським районним судом м.Дніпропетровська 10.01.2024 видано виконавчий лист. 14.03.2024 головним державним виконавцем Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстицї (м. Одеса) Офіцеровою Л.Л. відкрито виконавче провадження № 74415751, а також винесено постанову про арешт коштів боржника. Також державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат від 14.03.2024 року, в якій визначено для боржника ОСОБА_1 269,00 грн. на винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. До мінімальних витрат виконавчого провадження включено зокрема витрати на винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, які включають в себе витрати на виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари), а також пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)). Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Однак державним виконавцем не надіслано боржнику ані постанову про відкриття виконавчого провадження № 74415751 від 14.03.2024, ані постанову про розмір мінімальних витрат. Проте витрати на ці цілі включено до мінімальних витрат виконавчого провадження і стягуються з боржника. Тобто з боржника стягуються фактично непонесені виконавчою службою витрати на виготовлення та направлення боржнику постанови. Постанова про визначення розміру мінімальних витрат не направлена боржнику та 29.08.2024 виявлена самостійно боржником в автоматизованій системі виконавчого провадження.

На підставі викладеного, просить:

- визнати неправомірною дію головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Офіцерової Л.Л. щодо визначення боржнику ОСОБА_1 у постанові від 14.03.2024 розмір мінімальних витрат 269,00 грн. у виконавчому провадженні № 74415751,

- визнати неправомірною постанову головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Офіцерової Л.Л. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 14.03.2024 № 74415751 та зобов`язати її скасувати.

Ухвалою судді від 03.09.2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за скаргою, а також витребувано з ВДВС копію матеріалів виконавчого провадження № 74415751.

10.10.2024 року до канцелярії суду через систему «Електронний суд» надійшли витребувані копії матеріалів виконавчого провадження № 74415751.

17.10.2024 року від представника Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гусєва О.О. надійшов відзив на скаргу, у якому заперечував проти її задоволення, просив у задоволенні відмовити.

У судове засідання учасники судового процесу не з`явилися.

Від скаржника ОСОБА_1 надійшла заява, у якій просить розгляд скарги провести без її участі, скаргу підтримує.

Заінтересовані особи про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте, про причини неявки не повідомили.

Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали скарги, оцінивши наявні докази, встановив таке.

У ході судового розгляду встановлено, що постановою головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Офіцерової Л.Л. від 14.03.2024 року відкрито виконавче провадження № 74415751 за виконавчим листом № 2-6857/10, виданим 14.12.2023 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 429,44 грн.

Одночасно із вказаною постановою у виконавчому провадженні № 74415751 виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, відповідно до якої для ОСОБА_1 визначено загальну суму мінімальних витрат виконавчого провадження у розмірі 269 грн., що включає витрати на винесення постанови про відкриття виконавчого провадження 269 грн.

Згідно із частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи (п. а ч. 1 ст. 449 ЦПК України).

Надані Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) копії матеріалів виконавчого провадження (далі - ВП) не містять доказів отримання скаржником копії оскаржуваної постанови. У скарзі ОСОБА_1 зазначила, що зі змістом постанови ознайомилася через АСВП 29.08.2024 року. Отже, скаржником не пропущено строк на звернення зі скаргою.

Відповідно до ст. 42 ЗУ «Про виконавче провадження» витрати виконавчого провадження це витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Згідно з п. 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення. Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується); стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується); стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження: виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари); пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

Згідно з Наказом Міністерства юстиції України № 2830/5 від 29.09.2016 року «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 1, 3, 6, 7, 11 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, зокрема, на виготовлення документів виконавчого провадження: папір; копіювання, друк документів;канцтовари,визначаються відповідно до вартості товарів і послуг, зазначеної у відповідних договорах. Розміри витрат виконавчого провадження, види яких зазначені у пунктах 2, 4 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, зокрема, на пересилання документів виконавчого провадження: конверти; знаки поштової оплати (марки); послуги маркувальної машини; послуги поштового зв`язку, визначаються згідно з тарифами Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта».

Верховний Суд від 23.03.2019 року по справі № 750/6794/17 у постанові висловив позицію про те, що мотивувальна частина постанови про стягнення витрат виконавчого провадження повинна містити детальний розрахунок здійснених відповідачем витрат із зазначенням обсягу та розміру усіх складових загальної суми витрат виконавчого провадження, який затверджено Наказом N 2830/5, при цьому ЗУ «Про виконавче провадження» не покладає на державного або приватного виконавця обов`язок документально фіксувати здійснення всіх витрат виконавчого провадження та надсилати докази їх здійснення сторонам виконавчого провадження.

Мотивувальна частина постанови про визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження № 74415751 від 14.03.2024 року не містить детального розрахунку витрат, здійсненого виконавцем, із зазначенням обсягу та розміру усіх складових зазначеної суми.

Окрім того, копії матеріалів виконавчого провадження, надані Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), не містять доказів витрат відділу на винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 74415751 та їх розміру. Також у відзиві на скаргу представником Відділу не наведено розрахунку таких витрат у розмірі 269 грн., не надано доказів таких витрат.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не доведено, що розмір мінімальних витрат виконавчого провадження № 74415751, пов`язаних з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, становить 269 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України в разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Отже, суд, оцінивши докази у їх сукупності, врахувавши усі обставини справи, дійшов висновку про те, що скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою, а дія головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Офіцерової Л.Л. щодо визначення боржнику ОСОБА_1 у постанові від 14.03.2024 розміру мінімальних витрат у виконавчому провадженні № 74415751 у сумі 269,00 грн. є неправомірною, тому право скаржника підлягає захисту шляхом визнання неправомірною постанови головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Офіцерової Л.Л. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 19.06.2024 № 75277656 та зобов`язати Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) скасувати дану постанову.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», Наказом Міністерства юстиції України № 2830/5 від 29.09.2016 року, ст. ст. 4-5, 12-13, 18, 81, 133, 141, 447, 451, 452 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державна судова адміністрація України, на дії головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Офіцерової Людмили Леонідівни задовольнити.

Визнати неправомірною дію головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Офіцерової Л.Л. щодо визначення боржнику ОСОБА_1 у постанові про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 14.03.2024 року суми мінімальних витрат виконавчого провадження № 74415751 у розмірі 269,00 грн.

Визнати неправомірною постанову головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Офіцерової Л.Л. про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 14.03.2024 року № 74415751 та зобов`язати Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) скасувати таку постанову.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Г. Остапенко

.