Провадження № 2/539/1398/2024
УХВАЛА

про забезпечення позову

17 жовтня 2024 року м. Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Пилипчук М. М., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Нечая Руслана Васильовича про вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М., Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 08 серпня 2024 року справу передано за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва за місцем виконання виконавчого напису.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2024 року передано справу за територіальною підсудністю до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 17 жовтня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі, призначено судове засідання у справі на 10.00 год 14 листопада 2024 року в приміщенні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Одночасно з позовною заявою представник позивача подав заяву про забезпечення позову, у якій просить вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом за реєстровим номером № 5146, вчиненим 01 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 5 200 000 грн, а також витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, 55 000 грн, а всього 5 255 000 грн, на час розгляду судової справи про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Заява мотивована тим, що спірний виконавчий напис вчинено шахрайським шляхом з використанням підроблених документів, а також з порушенням вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат». У разі задоволення позову, рішення суду буде неможливо виконати, оскільки будуть стягнуті кошти з рахунку позивача та направлені на рахунок відповідача, а в подальшому вказаними коштами заволодіють невстановлені особи, які є організаторами зазначених шахрайських дій. Між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Згідно з частиною першою статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється без виклику сторін та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

У статті 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позовними вимогами.

Cпівмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У постанові Верховного Суду від 31 липня 2024 року у справі № 623/2015/21 викладено висновок про те, що «інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Під час розгляду заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів».

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом залежно від конкретного випадку. Під час вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 201/9686/23.

Як вбачається зі змісту позовних вимог у цій справі, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис за реєстровим номером № 5146, вчиненим 01 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 5 200 000 грн, а також витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, 55 000 грн, а всього 5 255 000 грн.

У заяві про забезпечення позову заявник просить на час судового розгляду справи зупинити стягнення за вищевказаним виконавчим написом.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, довела відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд пересвідчився, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясував обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати представник позивача, позовним вимогам.

Суд, дослідивши матеріали справи та поданої заяви, враховуючи підстави, предмету позову, що стосується визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, відкритого виконавчого провадження та вчинення державним виконавцем виконавчих дій у процесі примусового виконання оспорюваного виконавчого напису, дійшов висновку про те, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також унеможливити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому, вказаний захід забезпечення позову є співмірним із заявленими вимогами.

З огляду на викладене, належить дійти висновку, що заяву про вжиття заходів забезпечення позову необхідно задовольнити.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача. Таке тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб здійснюється в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог заявника (позивача). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149-153, 247 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Нечая Руслана Васильовича про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 5146, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 5 200 000, а також витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису, 55 000 грн, а всього 5 255 000 грн, у виконавчому провадженні № 75602344, до набрання законної сили рішенням суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М. М. Пилипчук