Справа №2-686/11
Провадження № 4-с/333/43/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року місто Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання -Дондик О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність приватного виконавця області Коциняна Меружана Оганесовича та зобов`язання вчинити певні дії, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Олком-Лізинг",

ВСТАНОВИВ:

В провадження Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_1 , на бездіяльність приватного виконавця області Коциняна Меружана Оганесовича та зобов`язання вчинити певні дії, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Олком-Лізинг". Скаргу мотивовано наступним.

На виконанні приватного виконавця Коциняна Меружана Оганесовича перебуває виконавче провадження ВП № 75876333 з примусового виконання виданого Комунарським районним судом виконавчого листа від 06.06.2012 №2-686/2011. На підставі п. 10-2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» постановою виконавця від 22.08.24 року рахунок IBAN: НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк» визначений для здійснення видаткових операцій і в цей же день виконавець вніс підписану власним електронним підписом постанову до автоматизованої системи виконавчого провадження. Таким чином, було встановлено заборону на здійснення з такого рахунку стягнення в межах 14 200,00 грн. на місяць. Проте АТ "Ощадбанк", діючи недобросовісно і всупереч викладеними приписам, допустив бездіяльність і не забезпечив виконання постанови про визначення рахунку для здійснення видаткових операцій, не вніс до АСВП відомості про виконання постанови та не проінформував відповідального працівника банку про необхідність здійснення процедур пов`язаних із розблокуванням на рахунку боржника 14 200,00 грн. на місяць і забороною звернення стягнення на них. Внаслідок такої протиправної бездіяльності АТ «Ощадбанк» була часткова виконана платіжна інструкція виконавця, надісланої ним до банку і списана з цього рахунку на рахунок виконавця сума в розмірі 634,26 грн. (залишок на рахунку на момент накладання арешту). Таким чином, приватний виконавець без будь-якої умислу і своєї вини в тому, помилково отримав на свій рахунок 634,26 грн., належних боржнику, і на які звернення стягнення заборонено. З цих підстав боржник звернувся з заявою до виконавця про повернення 634,26 грн. помилково отриманих внаслідок протиправної бездіяльності банку. Але зазначена заява не може бути виконана виконавцем добровільно з об`єктивних причин, оскільки списані з рахунку боржника кошти зараховані на рахунок виконавця, кошти на яких мають обмежене цільове призначення, а саме використовуються для подальшого перерахуванню стягувачу. З наведених підстав просить суд винести ухвалу, якою зобов`язати приватного виконавця повернути боржнику 634,26 грн. помилково отриманих коштів.

В судове засідання скаржник не з`явився, надав заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Приватний виконавець області Коцинян М.О. в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд скарги за його відсутності, у задоволенні скарги просив відмовити.

Представник стягувача в судове засідання не з`явився, був повідомлений судом належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Порядок вирішення процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, врегульовано розділом VIІ ЦПК України.

Так, відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до положень ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. У разі заявлення у скарзі вимог про право (наприклад, про захист гідності, честі та ділової репутації, відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби) в їх прийнятті має бути відмовлено.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду у постанові від 18 січня 2023 року в справі № 216/5508/20.

Як вбачається із матеріалів скарги, в прохальній частині скаржник звертається із вимогою про повернення безпідставно списаних приватним виконавцем Коциняном М.О. з його рахунку коштів в межах виконавчого провадження, яке підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

В даному випадку заявником не надано належних, допустимих, достовірних, а в сукупності достатніх доказів, які б могли вказувати на незаконність дій приватного виконавця щодо неповернення коштів боржнику. Більш того, заявник навпаки зазначає про відсутність вини виконавця, а помилкове набуття ним грошових коштів сталося внаслідок протиправної поведінки АТ "Ощадбанк" і обставин, за які виконавець не відповідає.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Таким чином, питання про повернення безпідставно набутих коштів не може бути вирішене судом під час судового контролю за виконанням судового рішення та здійснюється за приписами положень ст.1212 ЦК України в позовному провадженні.

Таким чином, оскільки оскаржувані рішення були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, вимога про повернення коштів не підлягає розгляду в порядку, визначеному ст.447 ЦПК України,суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 23, 258-259, 447-453 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , на бездіяльність приватного виконавця області Коциняна Меружана Оганесовича та зобов`язання вчинити певні дії, стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Олком-Лізинг" - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Ю.В. Ковальова