Провадження № 2/127/4190/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Бойко В.М.,

при секретарі Поперечній А.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниця в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за вищевказаним позовом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.10.2007 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем у них не склалося та вони розірвали шлюб, дитина на даний час проживає з нею. При цьому, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, чим ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Вищевикладене й стало підставою для звернення позивачки до суду з вимогами про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від всіх доходів, щомісячно. Крім того, просила стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 1 500,00 грн.

Ухвалою суду від 20.10.2023 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив.

27.11.2023 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначив, що позовні вимоги визнає частково, та не заперечує щодо стягнення аліментів на користь позивачки у розмірі 1/8 частки його заробітку. Вказав, що їхній спільний син після розлучення з позивачкою з жовтня 2019 року проживав в селі Метанівка Теплицького району Вінницької області у його батьків, відповідач при цьому піклувався про нього та у цьому йому допомагали батьки. Тому, твердження позивачки, що він не приймає участі у матеріальному забезпеченні сина не відповідають дійсності. Крім того, зазначив, що на його утриманні є малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Також, не погодився щодо стягнення на користь позивачки судових витрат на правову допомогу.

У свою чергу, 18.01.2024 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив, у якій представник зазначила, що факти викладені у відзиві не відповідаю фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, оскільки протягом останніх 3-х років відповідач не допомагає матеріально утримувати сина, не купує продукти харчування, не цікавиться його здоров`ям. Відповідач не проявляє ініціативу у спілкуванні з сином.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Додатково вказала, що з моменту звернення з даним позовом до суду і на даний час син проживає разом з нею та перебуває на повному її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина за цей період не надавав, хоча офіційно працевлаштований, має стабільний дохід, є військовослужбовцем.

Представник позивачки ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити.

В судовому засіданні відповідач частково визнав позовні вимоги, не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 1/8 частки від його доходів. Також, додатково вказав, що він матеріально допомагав утримувати сина протягом останніх років, а також син деякий час проживав у його батьків, які піклувалися про нього. На даний час відносини з сином погіршилися. Просив суд врахувати, що на його утриманні перебуває неповнолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та дружина.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14.06.2018 року був розірваний (а.с.4).

Від спільного шлюбу у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи №39028 від 26.06.2023 року ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).

Однак, як вбачається з Довідки №991 від 29.09.2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають без реєстрації місця проживання та пов`язані спільним побутом за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.8).

Відповідно до Довідки №568 від 31.08.2023 року ОСОБА_4 є студентом 1-АМ-2 першого курсу денної форми навчання Відокремленого структурного підрозділу «Вінницький фаховий коледж Національного університету харчових технологій» (а.с.7).

Позивачка зазначила, що вона матеріально утримує сина, купує гаджети, продукти харчування, речі, канцелярське приладдя необхідне для навчання, стіл, забезпечує дозвілля дитини та надала відповідні квитанції на підтвердження вказаного (а.с.48-54).

Відповідно до вимог ч.1 ст. 3 Конвеції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. (ч. 1 ст. 181 СК України).

Абзацом 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року постановлено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Судом встановлено, що дитина ОСОБА_4 на момент звернення позивачки до суду 19.10.2023 року та на час розгляду справи у суді проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 . Відповідач не заперечував даного факту.

Разом з тим, суд зазначає, що у жовтні 2019 року позивачка ОСОБА_1 зверталася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2020 року позов було задоволено. Вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі частки заробітку ОСОБА_3 , щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з 15.10.2019 року та додосягнення дитиною повноліття. При цьому, Постановою Вінницького апеляційного суду від 21.04.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13.01.2020 року скасовано. У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів відмовлено. Підставою для відмови у позові слугувало те, що апеляційним судом було встановлено, що малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з батьком ОСОБА_3 , тому підстав для стягнення аліментів з нього на користь матері немає (а.с.28-33).

Суд звертає увагу, що незважаючи на те, що Постановою Вінницького апеляційного суду було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання сина, оскільки під час розгляду справи дитина проживала разом з батьком, у даному випадку при розгляді даної справи, суд зважає, що дитина на даний час проживає разом з матір`ю, про що сторонами не заперечувалося, та перебуває на її утриманні. Тобто, при зверненні позивачки до суду із позовом було змінено підстави позову та період стягнення аліментів, оскільки дитина проживає з матір`ю.

Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері батька або у твердій грошовій сумі.

Стаття 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно із ч. 2 ст. 184 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи те, що позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у частці від доходу відповідача, з урахуванням положень статті 181 СК України, розмір аліментів слід визначити у частці від доходу відповідача.

Відповідно до частини першої статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме у розмірі 1/8 частки від його доходу, оскільки на його утриманні перебуває дружина та неповнолітній син. Подружжя прожває у гуртожитку. На підтвердженні надав відповідні докази.

Відповідно до Свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 11.03.2022 року зареєстрували шлюб (а.с.25).

Згідно Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а.с.26).

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_8 на праві приватної власності належить кімната в гуртожитку, загальною площею 16,6 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка кадастровий номер :02:0025:0230, площею 2 га (а.с.27,47).

Разом з тим, суд вважає за необхідно зазначити наступне.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1, ч. 5, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідач обгрунтовуючи визнання позовних вимог частково у розмірі 1/8 частки від його доходів, вказав, що на його утриманні перебуває дружина та малолітній син.

Суд зауважує, що як зазначено у постанові Верховного Суду від 28.05.2021 у справі №715/2073/20 факт народження у платника аліментів дитини у іншому шлюбі без належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Разом з тим, враховуючи вікову категорію дитини ОСОБА_4 , який навчається у коледжі, та звичайні його потреби, суд вважає, що розмір аліментів в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку відповідача, щомісячно, є необхідним та достатнім для утримання неповнолітнього сина від одного з батьків, враховуючи матеріальне становище відповідача, який має змогу сплачувати визначений судом розмір аліментів, оскільки офіційно працевлаштований та має стабільний дохід.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, а також враховуючи що відповідно до ч.2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи те, що позивачка була звільнена від сплати судового збору, згідно ст.141 ЦПК України, та відповідач, відповідно до Посвідчення Серія НОМЕР_3 є учасником бойових дій, та згідно до п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.

Крім того, відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до Квитанції №11 від 19.10.2023 року ОСОБА_1 сплатила адвокату Кондратюку В.М. гонорар за складання позовної заяви у сумі 1 500,00 грн (а.с.12), тому, з огляду на викладене з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 1 500,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 279, 263-265 ЦПК України ст.ст. 150, 181, 182, 183, 184, 191, Сімейного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 частини всіх доходів ОСОБА_3 , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 19.10.2023 року і до досягнення дитиною ОСОБА_4 повноліття.

В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити рішення до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , понесені витрати на правову допомогу у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок.

Судовий збір компенсувати за рахунок держави.

В решті вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 31.01.2024 року.

Суддя: