ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді: Новікової Г.В.

суддів:Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» про стягнення суми боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який обґрунтовував тим, що відповідач взяв в нього в борг кошти в сумі 270 000 дол. США, між ними 25 червня 2019 року укладено договір позики у простій письмовій формі, відповідач отримав від позивача ці кошти з обов`язком повернути суму боргу до 31 грудня 2020 року після вимоги позивача. Вимога позивача про повернення боргу була в 2021 року, строк повернення грошових коштів в указаній сумі згідно договору та вимоги закінчився, але ці кошти відповідач не повернув.

Враховуючи наведене просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договором позики від 25 червня 2019 року у розмірі 270 000 дол. США.

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову, в якій просив заборонити будь-яким особам (державним реєстраторам на нерухоме майно, нотаріусам та іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів) будь-яким органам (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), державним виконавцям, приватним виконавцям, Державному підприємству «Сетам», здійснювати будь-які дії (в тому числі реєстраційні) щодо продажу, відчуження будь-яким іншим способом (в тому числі шляхом укладення договорів купівлі-продажу, дарування, застави, міни, реалізація, продаж на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах та інше, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, припинення будь-яких обтяжень, передачу в іпотеку тощо), будь-якого іншого обтяження, скасування записів, поновлення записів, звернення стягнення на вказане майно і дій по організації та здійсненню його вилучення та примусової реалізації і відчуження та відкриття розділів стосовно будь-якого нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 та заборонити Державному підприємству «Сетам», приватному виконавцю Русецькій Оксані Олександрівні, іншим особам здійснювати будь-які дії спрямовані на відчуження будь-якого нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 , здійснювати будь-які дії спрямовані на проведення оформлення результатів таких торгів, складання, підписання, надсилання протоколів та актів про такі торги тощо.

Обґрунтовуючи заяву посилався на те, що позивач вважає, що невжиття таких заходів істотно ускладнить виконання рішення суду, у зв`язку з тим, що поведінка відповідача, який ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, свідчить про те, що останній може ухилятись і від інших зобов`язань, а саме від виконання рішення суду; сума, яка пред`явлена до стягнення є значною, що об`єктивно може зумовити відчуження майна, що належить відповідачу або вчинення будь-яких інших дій з метою унеможливлення фактичного виконання судового рішення; спосіб забезпечення є співмірним позовним вимогам, а тому у зв`язку з чим слід вжити заходи забезпечення позову з метою недопущення незаконного відчуження майна, яке можливо бути передано позивачу в наслідок погашення боргу на сьогодні у випадку не застосування заходів забезпечення позову існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 листопада 2024 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Заборонено будь-яким особам (державним реєстраторам на нерухоме майно, нотаріусам та іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів) будь-яким органам (місцевого самоврядування, виконавчих комітетів, місцевих державних адміністрацій, акредитованих підприємств Міністерства юстиції України), державним виконавцям, приватним виконавцям, Державному підприємству «Сетам», здійснювати будь-які дії (в тому числі реєстраційні) щодо продажу, відчуження будь-яким іншим способом (в тому числі шляхом укладення договорів купівлі-продажу, дарування, застави, міни, реалізація, продаж на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах та інше, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, припинення будь-яких обтяжень, передачу в іпотеку тощо), будь-якого іншого обтяження, скасування записів, поновлення записів, звернення стягнення на вказане майно і дій по організації та здійсненню його вилучення та примусової реалізації і відчуження та відкриття розділів стосовно будь-якого нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 ..

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2024 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

21 березня 2023 року представник третьої особи АТ «Банк Кредит Дніпро» 21 березня 2024 року звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову у зв`язку із тим, що в задоволенні позовних вимог було відмовлено .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2024 року клопотання АТ «Банк Кредит Дніпро» задоволено та скасовані заходи забезпечення позову, вжиті у справі ухвалою від 03.11 2023 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначену ухвалу від 29 березня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити третій особі у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою від 03 листопада 2024 року. В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зазначає, що апелянт не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду клопотання третьої особи, а судове засідання взагалі не проводилось. Звертає увагу, що рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2024 року на час звернення третьої особи 21.03.2024 року із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову не набрало законної сили. Крім того, 27 березня 2024 року позивач звернувся до суду із апеляційною скаргою. Також зазначає, що оскаржувана ухвала не містить посилання на жодні інші підстави для наявності скасування заходів забезпечення позову, окрім як на оскаржуване в апеляційному порядку рішення від 20.03.2024 року.

В судове засідання, проведене в режимі відеоконференції, з`явились представник ОСОБА_2 - адвокат Котович М.О. та представник АТ «Банк Кредит Дніпро»-Борейко Н.О..ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про отримання документів в електронному суді.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи клопотання АТ «Банк Кредит Дніпро» про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою від 03.11 2023 року, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до ст. 158 ЦПК України наявні підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У ч.ч.9, 10 ст. 158 ЦПК України зазначено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Встановлено, що за наслідками розгляду позовних вимог рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2024 року в задоволенні позовних вимог відмовлено. В рішенні суд першої інстанції не зазначив проскасування заходів забезпечення позову відповідно до положень ст. 158 ЦПК України.

Звертаючись до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, представник АТ «Банк Кредит Дніпро» посилався саме на ті обставини, що рішенням суду від 20.03.2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ..

В апеляційній інстанції представник відповідача ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 та вважав, що суд першої інстанції безпідставно скасував заходи забезпечення позову ОСОБА_1 про заборону будь-яким особам, будь-яким органам, державним виконавцям, приватним виконавцям, Державному підприємству «Сетам», здійснювати будь-які дії (в тому числі реєстраційні) щодо продажу, відчуження будь-яким іншим способом (в тому числі шляхом укладення договорів купівлі-продажу, дарування, застави, міни, реалізація, продаж на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах та інше, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, припинення будь-яких обтяжень, передачу в іпотеку тощо), будь-якого іншого обтяження, скасування записів, поновлення записів, звернення стягнення на вказане майно і дій по організації та здійсненню його вилучення та примусової реалізації і відчуження та відкриття розділів стосовно будь-якого нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 ..

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представник АТ «Банк Кредит Дніпро» послалася на те, що відносно відповідача ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження з приводу стягнення з останнього кредитного боргу. В результаті забезпечення позову по цій справі виконавче провадження було зупинено, вважала, що оскаржуючи ухвалу суду першої інстанції про скасування заходів забезпечення позову, у такий спосіб відповідач ОСОБА_2 хоче уникнути виконання судового рішення про стягнення кредитних коштів.

Таким чином на час розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що потреба в застосуванні заходу забезпечення позову, яка встановлювалася судом в інтересах позивача відпала, відповідно до положень ст. 158 ЦПК України є підстави для скасування таких заходів і правильно скасував їх.

Та обставина, що рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2024 року, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено, було оскаржено в апеляційному порядку не мала правового значення при вирішенні питання судом першої інстанції про скасування заходів забезпечення позову.

Доводи про те, що заяву розглянуто у відсутність позивача, що є підставою для скасування судового рішення, не можуть бути прийняті до уваги. Відповідно до положень ч. 1, 2, 4, 5, 6 статті 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. Тобто виклик сторін передбачено при вирішенні зазначеного питання при розгляді справи по суті до ухвалення судового рішення.

Виходячи із положень ч.ч.9, 10 ст. 158 ЦПК України суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову.

В даному випадку вирішувалося процесуальне питання поза межами розгляду справи по суті, яке повинно було бути вирішене при ухваленні судового рішення,однак помилково не було зазначено в судовому рішенні про скасування заходів забезпечення позову, положення процесуального закону в такому випадку не містять обов`язкової участі сторін. В матеріалах справи міститься судова повістка-повідомлення, адресована сторонам. А відтак порушень процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування ухвали суду не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни судового рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала відповідає вимогам ст. 158 ЦПК України, і її слід залишити без змін.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: