Справа №486/176/23
Провадження № 22-з/812/74/24
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
15 жовтня 2024 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого - Яворської Ж.М.,
суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,
при секретарі судового засідання - Лівшенку О.С.,
за відсутності учасників справи належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Другий відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), приватний нотаріус Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області Дмитрієва Валентина Володимирівна, ОСОБА_2 , про припинення іпотечного договору
02 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (далі - ТОВ «Діджи Фінанс»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Другий відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), приватний нотаріус Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області Дмитрієва В.В., ОСОБА_2 , про припинення іпотечного договору.
Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 червня 2024 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 10 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 червня 2024 року змінено з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.

У решті рішення суду залишено без змін.

18 вересня 2024 року на адресу Миколаївського апеляційного суду надійшла заява ТОВ «Діджи Фінанс», яка засобами поштового зв`язку подана 13 вересня 2024 року про ухвалення додаткового рішення.

Мотивуючи заяву вказували, що вирішивши справу по суті, судом в рішенні не відображено питання про витрати професійну правничу допомогу, про яку у відзиві представником відповідача було заявлено про надання доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу протягом 5 днів з моменту ухвалення рішення.

Зазначають, що у письмових поясненнях, представником відповідача було вказано, що попередній (орієнтовний) розрахунок втрат на правничу допомогу, які відповідач очікує понести у зв`язку з розглядом справи, складає 20 000,00 грн.

Від представника ТОВ «Діджи Фінанс» надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за їх відсутності.

Позивач та треті особи про дату, час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, проте у судове засідання не з`явилися, що в силу присів частини2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та подану заяву про ухвалення додаткового рішення, апеляційний суд прийшов до такого висновку.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 270 ЦПК України.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України).

Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 червня 2024 року, представник відповідача подано заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу в порядку частини 8 статті 141 ЦПК України, відповідно до якої орієнтований розмір понесених ТОВ «Діджи Фінанс» витрат на правову допомогу складає 20 000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача в порядку присів ст.141 ЦПК України заявила про орієнтовний розмір витрат на правничу допомогу у розмірі 20000 грн.

За приписами статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Згідно із частиною третьою статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі №925/1137/19, від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі №753/1203/18.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що звертаючись до суду апеляційної інстанції із даною заявою ТОВ «Діджи Фінанс» дотримані вимоги частини восьмої статті 141 ЦПК України.

Так, на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу надано Договір №11 про надання правової допомоги від 12 лютого 2024 року, Додаткову угоду №13 від 20 серпня 2024 року до Договору про надання правової допомоги №11 від 12 лютого 2024 року, детальний опис робіт, виконаних Адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» від 10 вересня 2024 року, акт виконаних робіт від 11 вересня 2024 року та платіжну інструкцію №7034 від 20 березня 2024 року.

Відповідно до п. 1.1 Договору від 12 лютого 2024 року Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором.

Розділом 4 Договору передбачено порядок здійснення розрахунків, а саме:

4.1. Юридичну допомогу, що надається АДВОКАТСЬКИМ БЮРО, КЛІЄНТ оплачує в гривнях, шляхом щомісячного переказу суми авансування, що дорівнює 50 000,00 грн., без ПДВ. 4.4. За результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої АДВОКАТСЬКИМ БЮРО юридичної допомоги і її вартість

Також пунктом 4.11. визначено, що тарифікація наданих послуг клієнту, відбувається за наступною сіткою:

Ознайомлення з матеріалами справи, формування правового аналізу - 3000 грн. (1 том),у участь у судовому засіданні -3000 грн. (1 година), написання заяви/клопотання -1500-3000 грн., адвокатський запит -1500-3000 грн., позовна заява -3500-7000 грн., клопотання про зняття арешту -1500-7000 грн., апеляційна скарга -3000-10000 грн., касаційна скарга -5000-20000 грн., написання відзиву на позов, заперечення на відзив - 2500-7000 грн., письмове пояснення 1500-5000 грн., отримання рішення суду - 1000 грн., перебування у відрядженні (окремо оплачується: харчування, транспортні затрати та проживання у відрядженні) - 4000 грн. (1 день).

Згідно пункту 4.12. Договору, у разі прийняття судом позитивного рішення по справі за участю Адвоката, Клієнт зобов`язується сплатити гонорар на користь Адвоката у наступному розмірі: за позитивне рішення в суді першої інстанції- 5 000 грн.; за позитивне рішення в суді апеляційної інстанції - 10 000 грн.; за позитивне рішення в суді касаційної інстанції - 15000 грн.

Згідно пункту 1 Додаткової угоди № 13 від 20 серпня 2024 року, Адвокатське бюро, відповідно до умов Основного договору, приймає на себе зобов`язання з надання наступної юридичної допомоги: представляти Клієнта в Миколаївському апеляційному суді у справі №486/176/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 червня 2024 року ухвалене за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Другий відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), приватний нотаріус Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області Дмитрієва Валентина Володимирівна, ОСОБА_2 , про припинення іпотечного договору.

Згідно пункту 2, вартість наданих юридичних послуг визначається відповідно до умов Основного договору.

З зазначених доказів випливає, що Адвокатське бюро «Анастасії Міньковської» надавало позивачу професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. Вказана допомога складалася з ознайомлення з наданими клієнтом документами, матеріалами судових справ, правовий аналіз обставин спірних правовідносин тривалістю 1 година вартістю 2000 грн., складання та направлення відзиву на апеляційну скаргу по справі №486/176/23 тривалістю 4 години вартістю 8000 грн., гонорар успіху адвоката (за позитивне рішення) 10000 грн.

У судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги на рішення суду, представник позивача заперечував проти задоволення заяви про стягнення витрат на правову допомогу.

Провівши аналіз наданих доказів в підтвердження понесених ТОВ «Діджи Фінанс» витрат за надання адвокатських послуг, колегія суддів вважає, що виходячи з конкретних обставин даної справи, а також реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» слід стягнути 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, задовольнивши заяву ТОВ «Діджи Фінанс» частково.

Керуючись ст. ст. 141, 270, 137,138, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Другий відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), приватний нотаріус Южноукраїнського міського нотаріального округу Миколаївської області Дмитрієва Валентина Володимирівна, ОСОБА_2 , про припинення іпотечного договору задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (ідентифікаційний код юридичної особи 42649746) витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 17 жовтня 2024 року.