Єдиний унікальний номер: 448/457/24
Провадження № 2/448/281/24
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

21.10.2024 м. Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Гіряк С.І.

за участі секретаря судового засідання Семен І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська цивільну справу

за позовом позивача ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до

відповідача: Мостиської міської ради Львівської області (місцезнаходження: вул. Грушевського, 6, Яворівського району, Львівської області, 81300)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович (місцезнаходження: вул.Грушевського, 22, м.Мостиська, Яворівського району, Львівська область, 81300)

вимоги позивача: про встановлення факту проживання однією сім`єю,

учасники справи не з`явилися,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

1. Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Мостиської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем.

2. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . На день смерті ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, а саме на: право приватної власності на землю (середню земельну частку) площею 2,78 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, яка розташована на території Малнівськоволянської сільської ради, та належала померлому ОСОБА_2 , а також право приватної власності на землю площею 2,78 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства, яка розташована на території Малнівськоволянської сільської ради та належала дружині померлого, ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ), спадщину після якої прийняв померлий, але не оформив.

3. Вказує, що починаючи з 1991 року позивач проживав з покійним ОСОБА_2 однією сім`єю, вели спільне господарство та ділили спільний побут, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки. Зазначає, що він здійснював догляд за ним протягом останніх років життя, займався організацією його поховання. Вказує, що інших спадкоємців, окрім нього немає.

4. Зазначає, що для оформлення спадкових прав він звернувся до приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С., однак повідомленням нотаріуса йому було роз`яснено, що у зв`язку з відсутністю документів, які б підтверджували факт проживання із спадкодавцем однією сім`єю протягом п`яти років до часу відкриття спадщини йому необхідно звернутися до суду.

5. З огляду на наведене, просить встановити факт його проживання однією сім`єю з 1991 року в житловому будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

6. Представник відповідача позовні вимоги визнав, у поданій заяві вказала, що не заперечує проти задоволення позову.

ІІ. Позиція учасників процесу

7. Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Голубінка Л.В. в судове засідання не з`явилися. Представник позивача адвокат Голубінка Л.В. подала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять розгляд справи проводити без їх участі.

8. Представник відповідача Мостиської міської ради Яворівського району Львівської області в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить суд розглянути справу без участі представника ради та зазначає, що не заперечує проти позову.

9. Третя особа приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Р.С. у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі.

10. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України, тому неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи без їх участі.

11. З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності учасників справи та на підставі поданих суду доказів.

12. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІІ. Процесуальні дії у справі

13. Ухвалою суду від 15.03.2024 позовну заяву залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

14. Ухвалою суду від 11.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

15. Ухвалою суду від 24.07.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, викликано в судове засідання свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5

ІV. Обставини справи, встановлені Судом

16. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 19.03.2024.

17. На момент смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_2 , разом з ним були зареєстровані та проживали: ОСОБА_1 , 1971 р.н., - племінник, ОСОБА_6 , 1973 р.н. дружина племінника, ОСОБА_7 , 2000 р.н. дочка племінника, ОСОБА_8 , 2001 р.н, - дочка племінника, ОСОБА_9 , 2004 р.н. дочка племінника, що підтверджується довідкою № 118 /14.1-13 від 01.02.2024, виданою виконавчим комітетом Мостиської міської ради Яворівського району Львівської області та копією будинкової книги для прописки громадян.

18. ОСОБА_2 належало право приватної власності на землю (середню земельну частку) для ведення селянського (фермерського) виробництва площею 2,78 га, що знаходиться на території Малнівської Волі Малнівськоволянської сільської ради, що підтверджується копією Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ№9042, виданого 25.04.1997 Малнівськоволянською сільською Радою народних депутатів.

19. Відповідно до довідки №119 від 06.03.2024, виданої виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області - позивач займався похороном дядька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та до дня смерті вони проживали однією сім`єю.

20. Відповідно до Акту щодо встановлення факту проживання однією сім`єю №120 від 06.03.2024, виданого виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільно проживав однією сім`єю разом із ОСОБА_1 та вели спільний побут з 1991 і до дня його смерті.

21. Позивач ОСОБА_1 з 25.07.1991 р. і по теперішній час має зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою: с.Малнівська Воля, Яворівського району, Львівської області, що підтверджується копією паспорта громадянина України.

22. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.09.1961, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 .

23. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 12.11.2007.

24. На момент смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_2 , за даною адресою були зареєстровані та проживали: ОСОБА_2 , 1935 р.н. чоловік, ОСОБА_1 , 1971 р.н., - племінник, ОСОБА_6 , 1973 р.н. дружина племінника, ОСОБА_7 , 2000 р.н. дочка племінника, ОСОБА_8 , 2001 р.н, - дочка племінника, ОСОБА_9 , 2004 р.н. дочка племінника, що підтверджується довідкою № 74 від 12.02.2024, виданою виконавчим комітетом Мостиської міської ради Яворівського району Львівської області.

25. ОСОБА_3 належало право приватної власності на землю (середню земельну частку) для ведення селянського (фермерського) виробництва площею 2,78 га, що знаходиться на території Малнівської Волі Малнівськоволянської сільської ради, що підтверджується копією Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ№9041, виданого 25.04.1997 Малнівськоволянською сільською Радою народних депутатів.

Оформити спадкові права в позасудовому порядку позивачу не вдається, що підтверджується повідомленням приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицького Р.С. вих. №132/02-14 від 27.02.2024.

26. В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 сусідка позивача, пояснила, що позивач проживав однією сім`єю з дитинства разом з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в житловому будинку, що розташований в АДРЕСА_2 .Вони проживали однією сім`єю, вели спільне господарство та ділили спільний побут. Вказала, що ОСОБА_2 своїх дітей не мав.

27. В судовому засіданні свідок ОСОБА_4 сусід позивача пояснив, що ОСОБА_2 дітей не мав, проживав разом з позивачем однією сім`єю більше ніж 20 років в АДРЕСА_2 .

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків та дослідивши надані документи і матеріали, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного висновку.

V. Застосування норм права, що регулюють дані правовідносини та висновки суду

А. Загальні засади судочинства

28. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

29. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

30. У частині першій статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

31. Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

32. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

33. Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права, пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Таким чином, у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес, яке у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл. Правосуддя, за своєю суттю, визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Зазначені висновки викладено в абзаці десятому пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003.

У справі «Belletv.France» Суд зазначив, що "стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

34. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

35. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

36. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

37. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

38. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Б. Щодо суті позовних вимог

39. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

40. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України).

41. Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

42. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Основі спадкування за законом становить принцип черговості, який полягає у визначенні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими.

43. Згідно з частиною другою статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

44. Якщо вимога про встановлення факту проживання осіб однією сім`єю заявлена у зв`язку з таким проживанням не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, відповідні відносини є спадковими і до них слід застосовувати статтю 1264 ЦК України.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21).

45. Оскільки у цій справі позовна вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю заявлена у зв`язку з таким проживанням не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, тому ці відносини є спадковими і до них слід застосовувати статтю 1264 ЦК України.

46. Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

47. Вирішуючи спір про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), суди мають враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

48. У постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 694/646/20 (провадження № 61-5208св21) зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю, тобто доведення існування передбачених статтею 1264 ЦК України підстав для визнання особи спадкоємцем четвертої черги, необхідні докази, які доводили б у всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків.

49. Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

50. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968сво21).

51. Відповідно п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України, про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

52. Конституційним Судом України у рішенні від 3 червня 1999 року за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

Висновок Суду

53. При вирішенні даного спору, проживання однією сім`єю не менш ніж п`ять років разом зі спадкодавцем позивачем доведений, показаннями свідків, а також долученими до справи доказами: довідкою № 118 /14.1-13 від 01.02.2024, виданою виконавчим комітетом Мостиської міської ради Яворівського району Львівської області, копією будинкової книги для прописки громадян, довідкою №119 від 06.03.2024, виданої виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області, відповідно до якої позивач займався похороном дядька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та до дня смерті вони проживали однією сім`єю, а також Актом щодо встановлення факту проживання однією сім`єю №120 від 06.03.2024, виданого виконавчим комітетом Мостиської міської ради Львівської області ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якого спадкодавець спільно проживав однією сім`єю разом із ОСОБА_1 та вели спільний побут з 1991 і до дня його смерті.

54. Допитані у судовому засіданні свідки підтвердили, що позивач з 1991 року по день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 - проживав однією сім`єю, допомагав та доглядав за ним, вони вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, допомагав йому та доглядав за ним.

55. На підставі вищенаведеного, оцінивши надані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи визнання позову відповідачем, що підтверджується відповідною письмовою заявою, суд вважає, що зібрані докази є належними та допустимими, які у своїй сукупності є достатніми для встановлення факту проживання позивача зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а відтак позов ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

VI. Судові витрати

56. Виходячи із вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору залишити за ним.

Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, Суд

у х в а л и в:

1. Позов ОСОБА_1 до Мостиської міської ради Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович про встановлення факту проживання однією сім`єю - задовольнити.

2. Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме у період: з 1991 року за адресою: АДРЕСА_2 .

3. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

4. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений 21.10.2024.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

Відповідач: Мостиська міська рада Яворівського району Львівської області, місцезнаходження: вул.Грушевського, 6, м.Мостиська, Львівської області, індекс 81300; ;

Третя особа: Приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович, місцезнаходження: вул. Грушевського, 6, м.Мостиська, Яворівський район, Львівська область, індекс: 81300.

Суддя Світлана ГІРЯК