ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 2-186/05

провадження № 61-5001св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - Ковпаківський відділ державної виконавчої служби

м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 , на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми у складі судді Алфьорова А. М. від 17 жовтня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду у складі колегії суддів: Собини О. І., Філонової Ю. О., Рунова В. Ю.,від 05 березня 2024 рокуі виходив з наступного.

Основний зміст позовних вимог та заперечень щодо них

1. У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії та бездіяльність Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

2. Свої вимоги заявник мотивував тим, що він є сином ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказував, що він є одним із спадкоємців ОСОБА_5 за законом та має намір оформити спадщину, яка залишилася після смерті батька, здійснити реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Водночас на цю квартиру накладено арешт.

3. На подану 04 листопада 2022 року до приватного нотаріуса Юморанової В. М. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану квартиру він отримав повідомлення про наявність постанови б/н від 08 лютого 2006 року ДВС у Ковпаківському районі м. Суми (державний виконавець Берко О. М. № 2-186 від 13 жовтня 2005 року) про арешт всього майна боржника ОСОБА_5 (номер обтяження 3057330, дата реєстрації 04 квітня 2006 року).

4. Вказував, що арешт на вказаний об`єкт нерухомості не скасовано, матеріалів виконавчого провадження та постанови про арешт майна боржника не надіслано, під час оформлення спадщини майнових вимог до спадкового майна кредиторами не заявлено.

5. З урахуванням зазначеного, заявник просив: визнати незаконними дії державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції; скасувати постанову б/н від 08 лютого 2006 року ДВС у Ковпаківському районі м. Суми (державний виконавець Берко О. М. № 2-186 від 13 жовтня 2005 року) про арешт всього майна боржника ОСОБА_5 (номер обтяження 3057330, дата реєстрації 04 квітня 2006 року); зняти арешт з об`єкту нерухомого майна боржника ОСОБА_5 , а саме з квартири АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

6. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 жовтня 2023 року провадження за скаргою ОСОБА_1 на дії та бездіяльність Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції закрито. Роз`яснено ОСОБА_1 право на звернення з позовом до суду про зняття арешту з майна в порядку позовного провадження.

7. Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ОСОБА_1 не є боржником у виконавчому провадженні, а тому він не може звертатися до суду зі скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця в порядку статті 447 ЦПК України, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме пред`явлення позову про зняття арешту з майна в порядку позовного провадження.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

8. Постановою Сумського апеляційного суду від 05 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 жовтня 2023 року - без змін.

9. Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження, а тому не може звертатись зі скаргою на дії державного виконавця в порядку статті 447 ЦПК України. Подана заявником скарга не підлягає розгляду у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Вимоги касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

10. У квітні 2024 року ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_4 , звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 жовтня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 05 березня 2024 року і ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.

11. Підставою касаційного оскарженнявказаних судових рішень заявник зазначає порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права. Посилається на неврахування судами висновків Верховного Суду про застосування норм процесуального права.

12. Згідно з доводами касаційної скарги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, порушив строки розгляду скарги, визначені статтею 450 ЦПК України. Суд мав би винести рішення 15 жовтня

2023 року, проте оскаржувана ухвала суду була винесена 17 жовтня 2023 року.

13. Заявник вказує, що відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд, у разі встановлення обґрунтованості скарги, визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Однак, суди попередніх інстанцій не прийняли судове рішення по суті заявлених вимог, дійшли неправильних висновків про наявність підстав для закриття провадження у справі. Звертає увагу, що він вже звертався з позовною заявою до суду, однак таку позовну заяву було повернуто.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

14. Ухвалою Верховного Суду від 26 квітня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі № 2-186/05.

15. 04 жовтня 2024 року справу передано судді-доповідачеві.

Відзиви на касаційну скаргу не надходили

Фактичні обставини справи, встановлені судами

16. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , який є батьком ОСОБА_1 .

17. Листом від 04 листопада 2022 року № 121/02-14 приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Сумської області Юморановою В. М. на заяву ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 повідомила про наявність постанови б/н від 08 лютого 2006 року ДВС у Ковпаківському районі м. Суми (державний виконавець Берко О. М. № 2-186 від 13 жовтня 2005 року) про арешт всього майна боржника ОСОБА_5 (номер обтяження 3057330, дата реєстрації 04 квітня 2006 року). Вказано, що свідоцтво про право на спадщину на майно може бути видане тільки після зняття зазначеного обтяження.

18. Згідно з наданою Ковпаківським відділом державної виконавчої служби у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції інформацією у листі від 09 січня 2023 року № 1647, станом на 09 січня 2023 року виконавчі провадження щодо боржника ОСОБА_5 на виконанні у відділі не перебували та не перебувають.

19. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 17 травня 2023 року, постановою про арешт майна боржника б/н

від 08 лютого 2006 року ДВС у Ковпаківському районі м. Суми (державний виконавець Берко О. М. № 2-186 від 13 жовтня 2005 року) на все нерухоме майно боржника ОСОБА_5 накладено арешт (номер обтяження 3057330, дата реєстрації 04 квітня 2006 року).

Позиція Верховного Суду

20. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

21. Згідно з частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України, підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

22. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

23. Підставою для звернення ОСОБА_1 із скаргою стало накладення державним виконавцем арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що за життя належала на праві власності його батьку, боржнику у виконавчому провадженні ОСОБА_5 , одним із спадкоємцем якого після є він.

24. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

25. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

26. Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

27. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.

28. Одним із засобів юридичного захисту прав сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають під час примусового виконання судових рішень.

29. Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

30. У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

31. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

32. Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

33. Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

34. У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

35. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 травня

2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19).

36. Частиною першою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено порядок вирішення спорів, що виникають під час виконання судових рішень, захисту прав особи, яка не є боржником у виконавчому провадженні, у зв`язку з накладенням арешту на майно. У разі виникнення такого спору належним способом захисту прав особи є саме звернення до суду з позовом про зняття з арешту з майна.

37. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37).

38. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19) зазначено, що вимоги інших осіб щодо належності саме їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, реалізується шляхом подання ними з додержанням правил юрисдикційності позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

39. У справі, яка переглядається, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відсутність підстав для розгляду поданої скарги за правилами розділу VII ЦПК України з огляду на те, що ОСОБА_1 , як спадкоємець свого батька - ОСОБА_5 , не був залучений стороною виконавчого провадження, в межах якого був накладений арешт на майно останнього. Заявник не є суб`єктом права на подання скарги в порядку статті 447 ЦПК України, не наділений правомочністю звертатися зі скаргою на дії та рішення державного виконавця.

40. Законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту порушеного права заявника. Це право може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подання позову про зняття арешту із спадкового майна. За загальним правилом, вирішення питання про зняття арешту з майна, накладеного у виконавчому провадженні, безпосередньо впливає на права та інтереси сторін виконавчого провадження.

41. У постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2023 року у справі

№ 337/2402/22 (провадження № 61-7442св23) за позовом спадкоємця про зняття арешту з майна підкреслено, що у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

42. Подібні висновки висловлено у постановах Верховного Суду

від 06 лютого 2023 року у справі № 463/2924/22 (провадження

№ 61-11005св22), від 30 листопада 2023 року у справі № 459/2046/20 (провадження № 61-18675св21), від 14 лютого 2024 року у справі

№ 754/11116/22 (провадження № 61-14490св23).

43. З урахуванням наведеного, відсутні підстави для розгляду скарги ОСОБА_1 , який не є стороною виконавчого провадження, на дії і рішення державного виконавця, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту його права.

44. Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судами норм ЦПК України, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

45. Колегія суддів враховує, що не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

46. Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

47. Враховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

2. Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 жовтня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 05 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников
О. В. Білоконь
Н. Ю. Сакара