ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/551/24 Номер провадження 22-ц/814/3244/24Головуючий у 1-й інстанції Морозов В. Ю. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.,

розглянула в порядку письмового провадження без виклику учасників справу за апеляційною скаргою адвоката Біленького Дениса Владиславовича, представника ОСОБА_1 , на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 червня 2024 року (час ухвалення судового рішення і дата виготовлення повного текста судового рішення не зазначені) у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

у с т а н о в и в:

У березні 2023 АТ «Універсал банк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за кредитним договором про надання банківських послуг «Monobank» від 30.10.2018 в сумі 59 670 грн 62 коп., а також судових витрат в сумі 3 028 грн.

В обґрунтуванні позовних вимог вказано, що на підставі укладеного договору відповідачка отримала кредит у сумі 50 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка № НОМЕР_1 .

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачці можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідачка належним чином покладені на неї обов`язки перед банком не виконала, порушила умови кредитного договору, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, розмір якої становить 59 670 грн 62 коп., яка складається загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 червня 2024 року позовну заяву Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 30.10.2018 в сумі 59 670 грн 62 коп. та судовий збір у сумі 3 028 грн.

В апеляційній скарзі адвокат Біленький Д.В., представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Банку.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції не взято до уваги доводи відповідача щодо наявності меншої суми заборгованості, ніж зазначена в позові АТ «Універсал Банк».

Вказує, що позивачем не долучено жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин підписання та приєднання ОСОБА_1 до Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг, які затверджені Протоколом Правління №46 від 24.11.2021, і набули чинності 27.11.2021, так як заява подавалася у 2018 році, а також доказу, що свідчив про підписання відповідачкою Анкети-заяви. Відповідачка за станом на 13.05.2024 не мала заборгованості перед АТ «Універсал Банк».

Зазначає, що розрахунки з 30.08.2018 надані позивачем не можуть бути досліджені через сплив строку позовної давності, відповідно і заявлена у прохальній частині позову сума не може бути задоволена через порушення строку позовної давності.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції - змінити.

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.10.2018 ОСОБА_1 звернулася до АТ «Універсал Банк» з метою отримання банківських послуг шляхом підписання Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого АТ «Універсал Банк» відкрило відповідачці поточний рахунок у гривні та надало кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на суму вказану у додатку відповідно до умов договору (а.с.11).

Згідно з наданим банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №б/н від 30.10.2018 за станом на 05.12.2023 становить 59 670 грн 62 коп. (а.с.6-10).

Згідно із п.п. 2.3, 2.4 п. 2 Розділу І Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал банк» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank (далі - Умови), відповідно до ст. 628 ЦК України Договір, що укладається між банком та клієнтом є змішаним договором, в якому містяться елементи різних договорів, в тому числі, але не виключно: договору банківського рахунку, договору про надання кредиту. До відносин між сторонами (в тому числі з питань внесення змін до Договору) застосовуються у відповідних частинах положення законодавства щодо договорів, елементи яких містяться у Договорі. Своїм підписом на Анкеті-заяві клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладання Договору, він ознайомився та погоджується з умовами Договору, паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту та Тарифами (а.с.14).

На суму наданого кредиту банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту за фактично витрачені в рахунок кредиту кошти з розрахунку 365/366 календарних днів у році, за процентними ставками, зазначеними у тарифах. Також процентна ставка за кредитом на календарний місяць, наступний за звітним, вказується банком у мобільному додатку. Нарахування відсотків здійснюється в останній календарний день звітного місяця (п. 5.9 розділу ІІ Умов) (а.с.20).

Згідно із Тарифами банку, пільговий період за карткою, встановлюється до 62 днів (діє з моменту виникнення заборгованості до кінця календарного місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умові її погашення в повному обсязі); пільгова відсоткова ставка 0,00001 %; розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами 4 % від заборгованості (не менше 100 грн, але не більше залишку заборгованості); базова відсоткова ставка 3,1 % на місяць ( нараховується на максимальну заборгованість на день, за умови непогашення заборгованості в повному обсязі в пільговий період, за кожен день з моменту виникнення заборгованості); збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості 6,2 % на місяць (нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості) (а.с.25).

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що спір між сторонами виник за договірних обставин, сам договір не суперечить діючому законодавству, та, враховуючи положення ст.1049 ЦК України, яким визначено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, встановленому договором, вимоги позивача є обгрунтованими.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи, частково погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з такого.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним. Якщо сторони в належній формі досягли усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 18 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11Закону №1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.»

У постанові ВС від 18 травня 2022 року (справа №697/302/20) підтверджено, що саме наведений вище підхід до оцінки факта узгодження між сторонами істотних умов договору застосовується також і у межах правовідносин, що виникають у зв`язку із укладенням кредитного договору у системі Monobank, що запроваджена (практикується) АТ «Універсал Банк».

Окрім того, у постанові ВС від 23 травня 2022 року (справа №393/126/20) викладена правова позиція про те, що «ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.»

У підтвердження заявлених вимог Банк надав суду світлокопію анкети-заяви (а.с.11), яка не містить істотних умов договору: суми кредита, розміру процентів за користування кредитом, строків повернення коштів, тощо, витяг з Умов обслуговування при наданні банківських послуг щодо продуктів Монобанк (а.с.12-26), паспорт споживчого кредита (а.с.27-29), у якому зазначено, що викладена у ньому інформація є актуальною до 01 січня 2023 року, а також розрахунок заборгованості (а.с.6-10).

Зазначені документи з підстав наведених вище не є такими, що підтверджують узгодження між сторонами усіх істотних умов укладеного договору, зокрема суми кредита, строків повернення кредитних коштів, проценти за користування кредитними коштами, штрафні санкції за порушення умов договору, тощо.

Перевіряючи обгрунтованість вимог Банку про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредита, апеляційний суд керується такими міркуваннями.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України №75 від 04 липня 2018 року.

Банком суду надана виписка по рахунку відповідачки (а.с.61-70), якою підтверджується видача та повернення коштів за укладеним договором.

Достовірність відомостей, зазначених у виписці по рахунку, відповідачкою не спростована.

Дослідивши дані, що містяться у виписці по рахунку, апеляційний суд встановив, що загальна сума надходжень на рахунок становить 77 690,05 грн, а сума витрат - 80 816,72 грн, отже сума заборгованості становить 3 126,22 грн (77 690,05 грн. 80 816,72 грн.).

Такий підхід до визначення заборгованості узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року по справі № 545/2248/17.

Стосовно заяви відповідачки про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Довідкою про рух коштів по картці від 21.03.2024 підтверджується, що останнє внесення відповідачкою коштів на картку в сумі 2 205 грн відбулося 16.01.2023 (а.с.61), іншою довідкою про наявність рахунку від 21.03.2024 встановлено, що картка активна до червня 2024 року (а.с.71).

Так як ОСОБА_1 вносила кошти на свій поточний рахунок для погашення кредиту, то позовна давність переривалася у зв`язку з вчиненням нею дій про визнання боргу.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції, а саме зменшення суми заборгованості, що підлягає стягненню із відповідачки на користь.

Оскільки позов банку задоволений на 5,23%, то відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України апеляційний суд змінює розмір витрат банку зі сплати судового збору за подання позову до суду з 3 028 грн до 158 грн 36 коп.

За подання апеляційної скарги відповідачкою сплачено 4 542 грн (а.с.212).

Апеляційна скарга задоволена на 100 - 5,23 = 94,77%, отже відповідачка має право на компенсацію за рахунок банка витрат зі сплати судового збору у розмірі 4 304 грн 45 коп.

За таких обставин із банка слід стягнути на користь відповідачки 4 304,45 158,36 = 4 146 грн 09 коп., звільнивши відповідачку від обов?язку сплачувати на користь банку витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376, ст.382, ст.384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу адвоката Біленького Дениса Владиславовича, представника ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 27 червня 2024 року змінити зменшити суму, що підлягає стягненню із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал банк» з 59 670 грн 62 коп. до 3 126 грн 22 коп.; стягнути із АТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 4 146 грн 09 коп. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 14 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І. Дорош

В.М. Триголов