ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5600/23 Номер провадження 22-ц/814/2855/24Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т. В. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Кузнєцової О.Ю., Пікуля В.П.

при секретарі Філоненко О.В.

за участю представника ОСОБА_1 адвоката Дробахи А.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 травня 2024 рокуухвалене у складі головуючого судді Шаповал Т.В., повний текст судового рішення виготовлено дати не вказано

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У вересні 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Дробаха Артур Едуардович звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_1 - ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входить 1/3 частини квартири в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

14.09.2023 року позивачу в приміщенні Першої Полтавської державної нотаріальної контори була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, з причини не вчасного звернення з заявою про прийняття спадщини.

Вказував, що безпосередньо пропуск строку для подачі заяви про прийняття спадщини зумовлений рядом подій та факторів, які на це безпосередньо вплинули і які можна вважати поважними.

Так, зокрема, з початком воєнної агресії Росії проти України на всій території України були відключені реєстри нотаріальних дій і тому не було можливості подати і зареєструвати заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 майже відразу з початку воєнних дій, а саме з 02 березня 2022 року з метою безпеки свого життя і здоров`я виїхала за кордон.

За межами України, зокрема в Республіці Італія позивачка знаходилась до 30 серпня 2023 року. Перебуваючи поза межами України ОСОБА_1 також цікавилась питанням прийняття спадщини, а саме 04 травня 2022 року шляхом надсилання на електронну пошту приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Дубової Т.В. листа.

На дане повідомлення нотаріус відповіла 05 травня 2022 року, де приватний нотаріус послалась на військовий стан і те, що строк на прийняття спадщини зупинився, а тому можна не поспішати з заявою і не турбуватися про те, що строк буде пропущений. У зв`язку з такою інформацією, позивачка була заспокоєна і була впевнена в тому, що строк для вступу в спадщину нею пропущений не буде.

ОСОБА_1 не достатньо часто цікавилась можливими змінами даного питання, адже у неї були проблеми зі здоров`ям, які її супроводжують достатньо давно, в тому числі турбували і під час перебування її в Італії.

В зв`язку з викладеним просив суд визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , тривалістю три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 17 травня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволено.

Визначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , тривалістю три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації ОСОБА_1 у період часу з 02.03.2022 по 30.08.2023 перебувала Республіці Італія, а тому проживала на великій відстані від місця знаходження спадкового майна.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

Не погодившись із таким вирішенням спору, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування місцевим судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 травня 2024 рокута ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що позивачем було доведено поважність пропуску строку вступу до спадщини.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши представника ОСОБА_1 адвоката Дробаху А.Е., дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.

Встановлені обставини справи

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 26 серпня 2023 року.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 27.02.2004 року ОСОБА_3 належить 1/3 частина квартири АДРЕСА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла у м. Полтаві, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 31.08.2023 року.

З постанови державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори Вербецької Т.М. від 14.09.2023 року №499/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, вбачається, що після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка до дня смерті проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , заведено спадкову справу за №51/2022 на підставі заяви дочки померлої ОСОБА_2 про прийняття спадщини. Відповідно до довідки наданої ОСББ «Спортивний 1а» м. Полтави від 04.09.2023 року за №30/23, померла ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом з померлою на момент її смерті за вищевказаною адресою був зареєстрований чоловік померлої ОСОБА_4 .

Даною постановою відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що спадщина нею не прийнята.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з початком воєнної агресії Росії проти України на всій території України були відключені реєстри нотаріальних дій, тому не було можливості подати і зареєструвати заяву про прийняття спадщини.

Також ОСОБА_1 майже відразу з початку воєнних дій, а саме 02 березня 2022 року з метою безпеки свого життя і здоров`я виїхала за кордон. За межами України, зокрема в Республіці Італія позивачка знаходилась до 30 серпня 2023 року.

Колегія суддів вважає такий висновок місцевого суду вірним з наступних підстав.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Відповідно до статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом зазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними.

Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі№ 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску позивачем шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Цивільна справа вирішується з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції належним чином оцінив доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті матері, звернув увагу на її посилання щодо нечіткості норм національного законодавства стосовно строку на прийняття спадщини в період дії воєнного стану, на обмеження протягом певного часу доступу до державних реєстрів, а також що проміжок часу між закінченням строку прийняття спадщини і зверненням позивача до нотаріуса та подачею позову у цій справі є незначним.

Слід звернути увагу, що 28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (далі - постанова № 164 від 28 лютого 2022 року), яка постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року № 209 доповнена пунктом 3, яким встановлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 р. № 719 редакцію пункту 3 постанови № 164 від 28 лютого 2022 року змінено та викладено в наступній редакції: «Перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини».

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року № 676/47/21 дійшов висновку, що пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

На підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 469 від 09 травня 2023 року пункт 3 виключено із постанови № 164 від 28 лютого 2022 року.

Встановлено, що після отримання постанови державного нотаріуса Першої Полтавської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 вересня 2023 року № 499/02-31 у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини, ОСОБА_1 25 вересня 2023 року звернулась з вищевказаним позовом до суду.

При таких обставинах, враховуючи обставини цієї конкретної справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно оцінив наявні підстави для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини на підставі частини третьої статті 1272 ЦК України.

Близькі за змістом висновки містяться в постанові Верховного Суду від 10 липня 2024 року у справі № 522/13476/23 (провадження № 61-7645св24).

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо можливості подачі позивачем заяви про прийняття спадщини у встановлений строк.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 травня 2024 року- без змін.

Щодо судових витрат

За приписами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в задоволенні апеляційної скарги на рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 травня 2024 рокунеобхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, компенсації не підлягають.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст.375, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 травня 2024 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2024 року.

Головуючий О.О. Панченко

Судді О.Ю. Кузнєцова

В.П. Пікуль