З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Провадження2/153/191/24-ц
Ямпільський районний суд Вінницької області
у складі головуючого судді Швеця Р.В.
за участю секретаря судового засідання Гуцол Т.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою,
Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 07.05.2024 вказану цивільну справу передано за підсудністю до Ямпільського районного суду Вінницької області.
Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 31.05.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою залишено без руху.
Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 20.06.2024 заяву позивача про продовження строку для усунення недоліків задоволено.
Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 28.06.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.
Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 19.08.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 18.09.2024 о 09 годині 00 хвилин в залі судових засідань Ямпільського районного суду Вінницької області.
Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 18.09.2024 розгляд справи відкладено на 16.10.2024 о 10 год.00 хв.
Позивач ОСОБА_1 та її представники адвокат Морозов В.Ю. та адвокат Рясний В.Д. в судове засідання не з`явилися.
16.10.2024 через електронний суд надійшла заява від представника позивача адвоката Морозова В.Ю. про розгляд справи без участі позивача та її представників. Позовні вимоги просить задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся у порядку, встановленому ст.ст.128, 130 ЦПК України - судовою повісткою із рекомендованим повідомленням, яка направлялася за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 - АДРЕСА_1 . Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив суду не подав, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи в його відсутність до суду не надійшло.
Відмітка на поштовому повідомленні: «адресат відсутній за вказаною адресою», відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України свідчить про те, що відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи.
Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечує проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і постановити заочне рішення.
Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного.
Із копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 03.09.2013 судом встановлено, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Бродецьке Козятинського району Вінницької області (а.с.12-14).
Із копії досудової вимоги від 08.04.2024 судом встановлено, що ОСОБА_1 08.04.2024 звернулася до ОСОБА_2 із досудовою вимогою про повернення до 15.04.2024 їй суми боргу за борговою розпискою від 15.02.2013 в сумі 3000 доларів США (а.с.25-27).
Із копії фіскального чеку від 08.04.2024 судом встановлено, що на адресу ОСОБА_2 08.04.2024 направлено досудову вимогу (а.с.28).
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника.
Розписка є документом, який боржник видає кредитору, підтверджуючи як укладення договору позики, так і його умови, а також, засвідчуючи отримання певної грошової суми.
У разі пред`явлення позову про стягнення боргу за позикою кредитор повинен підтвердити своє право вимагати від боржника виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умови.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.08.2019 року по справі №369/3340/16-ц, провадження №61-7418св18, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.
Відповідно до ст.545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З огляду на вищезазначені обставини та оцінені письмові докази в їх сукупності, в тому числі, зміст розписки про отримання коштів відповідачем від позивача, суд приходить до висновку, що між відповідачем і позивачем був укладений договір позики, оформлений розпискою про отримання в борг суми коштів в розмірі 3000 доларів США із зазначенням строку їх повернення до 15 листопада 2013 року, в свою чергу, позичальник у встановлений в борговій розписці строк грошові кошти не повернув, у зв`язку із чим в нього утворилася заборгованість перед позивачем.
У матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази того, що відповідач повністю чи частково виконав свої зобов`язання за вказаною борговою розпискою.
З огляду на наведене, ураховуючи, що строк надання коштів завершився 15 листопада 2013 року, суд дійшов висновку, що позивач обґрунтовано вимагає стягнення з відповідача позичених останньому коштів у розмірі 3000 доларів США.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідач на вимогу позивача, як це обумовлено у борговій розписці суму боргу не повернув, а тому відповідно до ст.625 ЦК України повинен сплатити позивачу 3 % річних.
Однак суд не погоджується із наведеним в позовній заяві розрахунком заборгованості 3% річних за невиконання грошового зобов`язання.
Слід зазначити, що в надані позивачем борговій розписці відсутня дата її укладення, а міститься лише дата повернення коштів 15.11.2013.
Враховуючи те, що згідно наданої розписки кінцевою датою повернення коштів є - 15.11.2013, і боржник до вказаної дати своє зобов`язання не виконав, відповідно до приписів ст.625 ЦК України розрахунок 3% річних слід проводити починаючи з 16.11.2013.
Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року по справі № 373/2054/16-ц дійшла висновку, що під час розрахунку 3% річних має застосовуватися прострочена сума, визначена в договорі, а не її еквівалент у національній валюті. 3% річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).
Крім цього, відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Воєнний стан в Україні введений з 24 лютого 2022 року. Тобто, з урахуванням викладеного нарахування процентів, визначених ст.625 ЦК України, можливе лише до 23 лютого 2022 року.
Позивач, нараховуючи 3% річних за період з 15.02.2013 по 08.04.2024, на вказані положення закону не звернула увагу та не врахувала їх при зверненні до суду, а тому, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що 3% річних підлягають стягненню з відповідача на користь позивача за період з 16.11.2013 по 23.02.2022.
Розрахунок 3% річних, згідно зі ст. 625 ЦК України розраховується за формулою:[Проценти] = [Сума боргу] х [Процентна ставка (%)] / 100% х [Кількість днів] / [Кількість днів у році], де: [Сума боргу] сума простроченого боргу; [Процентна ставка (%)] проценти річних; [Кількість днів] кількість днів прострочення зобов`язання; [Кількість днів у році] кількість днів у календарному році.
Період розрахунку: з 16 листопада 2013 року по 31 грудня 2013 року становить 46 днів. [Проценти] = 3000 доларів США (сума боргу) х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 46 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 11,34 доларів США.
Період розрахунку: з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року становить 365 днів. [Проценти] = 3000 доларів США (сума боргу) х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 90,00 доларів США.
Період розрахунку: з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року становить 365 днів. [Проценти] = 3000 доларів США (сума боргу) х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 90,00 доларів США.
Період розрахунку: з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року становить 366 днів. [Проценти] = 3000 доларів США (сума боргу) х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 366 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 90,00 доларів США.
Період розрахунку: з 01 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року становить 365 днів. [Проценти] = 3000 доларів США (сума боргу) х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 90,00 доларів США.
Період розрахунку: з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року становить 365 днів. [Проценти] = 3000 доларів США (сума боргу) х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 90,00 доларів США.
Період розрахунку: з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року становить 365 днів. [Проценти] = 3000 доларів США (сума боргу) х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 90,00 доларів США.
Період розрахунку: з 01 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року становить 366 днів. [Проценти] = 3000 доларів США (сума боргу) х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 366 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 90,00 доларів США.
Період розрахунку: з 01 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року становить 365 днів. [Проценти] = 3000 доларів США (сума боргу) х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 365 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 90,00 доларів США.
Період розрахунку: з 01 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року становить 54 дні. [Проценти] = 3000 доларів США (сума боргу) х 3,000% (процентна ставка) / 100% х 54 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 13,32 доларів США.
Всього сума нарахованих трьох процентів річних за період з 16 листопада 2013 року по 23 лютого 2022 року становить 744,66 доларів США, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. В іншій частині суд вважає відмовити у зв`язку із недоведеністю.
Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача інфляції за період 15.02.2013 по 08.04.2024 у сумі 302149 гривень 46 копійок, суд виходить із наступного.
За змістом статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року N1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.
Індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях (див., зокрема, постанову Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 6-771цс15, постанову Верховного Суду України від 18 травня 2016 року у справі № 6-474цс16, постанову Верховного Суду України від 21 грудня 2016 року у справі № 6-1672цс16, постанову Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17).
Іноземна валюта, визначена у договорі, не підлягає індексації, оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, то зазначена норма ЦК України щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті - гривні, а не в іноземній або в еквіваленті до іноземної валюти, тому індексація у цьому випадку застосуванню не підлягає.
Таким чином, у даній справі, норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції не поширюються на спірні правовідносини, оскільки відбулося прострочення грошового зобов`язання визначеного в іноземній валюті, яка не підлягає індексації.
Як наслідок, є безпідставними і необґрунтованими вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат за порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти виражені в іноземній валюті.
У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 3000 доларів США, що еквівалентно 116531,10 грн., проте суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відтак, пред`явлений позов підлягає до часткового задоволення при цьому, суд зазначає, що зайвим є посилання на грошовий еквівалент суми боргу та трьох процентів річних, які підлягають стягненню у гривні, оскільки зазначення судом двох грошових сум, які необхідно стягнути з відповідача, може внести двозначність у розуміння суті обов`язку боржника.
З урахуванням наведеного, суд має підстави для часткового задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача - заборгованості за борговою розпискою у сумі 3000 доларів США та 3% процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у сумі 744,66 доларів США.
В задоволенні іншої частини позовних вимог суд слід відмовити у зв`язку їх безпідставністю.
Оскільки позовні вимоги задоволено частково, судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору і документально підтверджені квитанцією №4523-1437-8317-6990 від 05.06.2024, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на сторони пропорційно розміру позовних вимог.
Таким чином, підлягає стягненню із відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1454,43 грн., розрахованої за правилами простої математичної пропорції.
Як вбачається з положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з положеннями ч. ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Пунктом 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України та зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, з урахуванням пропорційності розміру задоволених позовних вимог, суд вважає можливим стягнути з позивача витрати за надання правової допомоги на користь відповідача в сумі 3193,96 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та задоволених вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 259, 263-268 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , заборгованість за борговою розпискою в розмірі 3000 (три тисячі) доларів США та три проценти річних у розмірі 744,66 доларів США.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в розмірі 1454 (одна тисяча чотириста п`ятдесят чотири) гривні 43 (сорок три) копійки та витрати на правову допомогу у розмірі 3193 (три тисячі триста дев`яносто три) гривні 96 (дев`яносто шість) копійок.
В задоволенні іншої частини позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , жителька АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 18.10.2024.
Суддя Р.В. Швець