Справа № 212/5418/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого-судді Борис О.Н., секретаря судового засідання Годунової В.Г., за участю: позивача - ОСОБА_1 , представника позивача - ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача - ОСОБА_4 , представника третьої особи - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа орган опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті ради

встановив:

У травні 2024 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, від яких має неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У червні 2020 року фактичні шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені. З відповідача за рішенням суду стягнуті аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача з 02.12.2020 року до досягнення дитиною повноліття. В подальшому розмір аліментів був зменшений за рішенням суду з 1/4 на 1/6 частину. Відповідач не виконує рішення суду, аліменти добровільно не сплачує, а також жодного разу не придбавав одяг, ліки для доньки. На теперішній час вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 .. Її чоловік займається вихованням доньки, піклується про неї та виявляє бажання стати для неї справжнім батьком. Вважає, що ОСОБА_3 не виконує належним чином свої батьківськи обов`язки по вихованню та утриманню доньки, а тому вимушена звернутися до суду із даним позовом. Просить суд позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 06 червня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 18 вересня 2024 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити, вважали, що відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки, не бере участь у вихованні дитини ОСОБА_6 .

Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали та зазначили, що відповідач не ухиляється від виконання батьківських обов`язків та бажає брати участь у вихованні дитини.

Представник третьої особи ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначила, що орган опіки та піклування не бачить підстав для позбавлення батьківських прав відповідача. Вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 показала, що знайома з позивачкою з 2013 року, оскільки жили неподалік та товаришували, зараз продовжують спілкуватися. ОСОБА_8 проводила час з донькою позивача та відповідача, інколи водила її у дитячий садок. Під час спільного проживання позивача з відповідачем, останній не проявляв агресії відносно дитини, забирав доньку із дитячого садка. Після закінчення шлюбних відносин позивач не забороняла відповідачу спілкуватися з донькою, однак останній дитиною не цікавиться. Останній раз відповідач спілкувався з донькою у 2020 році.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 показала, що знайома з позивачем з 2020 року, оскільки були сусідами та проживали поруч, з того часу перебувають в дружніх відносинах та часто спілкуються. Позивач скаржилася, що відповідач дитиною не цікавиться, не телефонує, фінансово не допомагає. З дитиною відповідач бачився давно.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_6 , батьками якої є ОСОБА_3 та ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 (а.с.7).

На підставі судового наказу від 22 грудня 2020 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання заяви 02.12.2020 року (а.с.9).

На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у справі №212/10402/20 від 19.04.2022 року змінено розмір аліментів, що стягуються на підставі судового наказу від 22.12.2020 року з 1/4 частини на 1/6 частину (а.с. 11-13).

Виконавче провадження з примусового виконання судового наказу виданого 12.01.2021 №2-н/212/1950/20 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 аліментів у розмірі 1/4 частини закінчено на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу у справі №212/10402/20, що підтверджується постановою державного виконавця від 23.06.2022 (а.с.14).

ОСОБА_10 15 березня 2022 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_7 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.15).

Згідно наданої Криворізькою гімназією №103 Криворізької міської ради характеристики на ученицю 4 класу, ОСОБА_6 , 2014 року народження, вбачається, що ОСОБА_6 навчається у КГ №103 з другого класу. Зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна учениця. Володіє учбовим матеріалом на достатньому рівні. Має авторитет серед товаришів. Мати та вітчим приділяють увагу вихованню доньки. ОСОБА_3 , батько дитини, не з`являвся до школи та не цікавився успіхами дитини протягом її навчання в даному закладі (а.с.16).

Позивач ОСОБА_1 разом із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_12 мешкають за адресою: АДРЕСА_1 . Проживають разом з 24.11.2021 року. Будь-які інші особи, у тому числі біологічний батько ОСОБА_6 , який приймав би участь у вихованні дитини за весь період проживання поміченим не був, що підтверджується характеристикою та актом обстеження матеріально-побутових умов, затвердженими Головою ОСББ «Васякіна 7» (а.с. 17,18).

Відповідно до Висновку служби у справах дітей виконкому Покровської районної в місті ради, затвердженого Рішенням виконкому районної у місті ради №769 від 21.08.2024 року, орган опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті ради вважає за недоцільне позбавляти батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 61-62).

ОСОБА_3 працює в АТ «Криворізький залізорудний комбінат» Управління залізничного транспорту на посаді машиніста екскаватора з 04.12.2020 та його заробітна плата за 6 місяців (лютий - липень 2024 року) складає 67 871,73 грн. (а.с.64).

Відповідно до характеристики на помічника машиніста екскаватора ЗЦ №14 УЗТ АТ «Криворізький залізорудний комбінат» ОСОБА_3 , 1971 року народження за час роботи на підприємстві проявив себе як відповідальна, завзята, активна, енергійна та віддана обраній справі особа. ОСОБА_3 вимогливий до себе і до колег, користується авторитетом і повагою в колективі та серед керівників Управління залізничного транспорту (а.с.65).

Згідно побутової характеристики, виданої Головою квартального комітету №3 24.07.2024, ОСОБА_3 , 1971 року народження, проживає за адресою АДРЕСА_2 , за період з 2019 по 2024 роки зарекомендував себе як порядна людина, з сусідами ввічливий, скарг на його поведінку не поступало (а.с.66).

Відповідно до частини 2 статті 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Згідно з пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них, а також повно і всебічно досліджувати обставини справи, оскільки, позбавлення батьківських прав - це крайній захід впливу на недобросовісних батьків.

Відповідно до пункту 15 вищезазначеної Постанови, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, (далі - Конвенція) держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України).

В своєму висновку, затвердженого Рішенням №769 від 21.08.2024 року, виконком Покровської районної в місті ради висловився про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стосовно малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 61-62)

Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).

Як зазначив Європейський суд з прав людини в рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках, при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків (абз. 2 п. 18 вищезгаданої Постанови).

Ухвалюючи рішення, суд враховує, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні і зазначені вище фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, які є обов`язковими для виконання сторонами спору, суд приходить до переконання, що позовні вимоги позивача про позбавлення відповідача батьківських прав не підлягають задоволенню.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У ч. ч. 1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так, суду не надано безсумнівних доказів, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно його доньки ОСОБА_13 та свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками через небажання виховувати доньку та піклуватися про неї, натомість, протягом всього судового розгляду відповідач не був байдужим до долі дитини, цікавився ходом справи, приймав активну участь та у судовому засіданні зазначив, що бажає виховувати доньку та спілкуватися з нею, а також проти того, щоб його позбавляли батьківських прав.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши обставини та матеріали справи, надавши оцінку висновку виконкому Покровської районної у місті ради як органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав в сукупності з іншими наявними у справі доказами та поясненнями сторін, свідків, встановивши під час судового розгляду, що відповідач виявляє стійке бажання брати участь у вихованні своєї малолітньої дитини та виконувати батьківські обов`язки, а позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, відтак суд приходить до висновку про залишення позовних вимог без задоволення, як передчасних.

Оскільки позовні вимоги були залишені без задоволення, у відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 150, 164, 166 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 79-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа орган опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті ради залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа: орган опіки та піклування виконкому Покровської районної в місті ради, , місце знаходження юридичної особи: 50014, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Шурупова, 2.

Повний текст рішення суду складений та підписаний 21 жовтня 2024 року.

Суддя: О. Н. Борис