Справа № 502/1851/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2024 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Березнікова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Нанєвої А.В.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в приміщенні Кілійського районного суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що він відкрито володіє нерухомим майном нежитловими приміщеннями, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані нежитлові приміщення в цілому складаються з: літ. «А» - склад площею 1 616, 6 кв.м.; літ. «Б» - склад, площею 1 847 кв.м.; літ. «В» - склад, площею 1 190,2 кв.м.; літ. «Г» - склад, площею 1 603 кв.м.; літ. «Д» - склад, площею 1 578,2 кв.м.; літ. «Е» - майстерня, площею 80,6 кв.м.; літ. «Ж» - офіс, площею 44,6 кв.м.; літ. «З» - вагова, площею 63,8 кв.м., загальною площею 8 024 кв.м., які розташовані на земельній ділянці, площею 48 776 кв.м.. Зазначені нежитлові приміщення розташовані в межах населеного пункту с. Шевченкове, Ізмаїльського району Одеської області та входять до Кілійської об`єднаної територіальної громади. Вказує, що він з 2000 року, тобто на протязі 24 років, відкрито володіє та користується зазначеним майном, здійснює благоустрій території, проводить поточні ремонтні роботи будівель, озеленіння земельної ділянки, несе тягар утримання зазначеного майна. За весь час володіння та користування зазначеним нерухомим майном, жодних скарг та зауважень з боку органів місцевого самоврядування, громадян, підприємств та організацій на його адресу не надходило. З урахуванням чого, просить визнати за ним право власності на нежитлові будівлі: комплекс з виробництва, переробки та зберігання сільськогосподарської продукції, загальною площею 8024 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав наведених у позові та наявних в матеріалах доказів.

Представник відповідача Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської областів судове засідання не з`явився, надали письмові пояснення у справі, у яких зазначили, що зазначене майно у власності громади не перебувають.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки № 383363315 та № 38336320 від 18.06.2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстровано.

У листі КП «БТІ» Кілійської міської ради № 579 від 08.07.2024 зазначено, по даним реєстрації на паперових носіях КП КМР (БТІ) станом на 01.01.2013 право власності на об`єкт нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 (два Б) не зареєстровано. Технічна документація відсутня.

Відповідно до акту перевірки нежитлових будівель, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 від 30.07.2024 року, складеного комісією у складі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , підписи яких завірено старостою с. Шевченкове Кілійської міської ради ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2000 року відкрито, безперервно володіє та користується нерухомим майном за вказаною адресою, здійснює благоустрій території, проводить поточні ремонтні роботи будівель, проводить озеленіння земельної ділянки, несе тягар утримання зазначеного майна. Інших власників нежитлових будівель, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , комісією не виявлено.

Згідно відповіді Кілійської міської ради № 3918/14/24 від 31.07.2024, нежитлові будівлі, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на балансі Кілійської міської ради не значаться.

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого 20.05.2021 на імя ОСОБА_1 , нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому складаються з: літ. «А» - склад площею 1 616, 6 кв.м.; літ. «Б» - склад, площею 1 847 кв.м.; літ. «В» - склад, площею 1 190,2 кв.м.; літ. «Г» - склад, площею 1 603 кв.м.; літ. «Д» - склад, площею 1 578,2 кв.м.; літ. «Е» - майстерня, площею 80,6 кв.м.; літ. «Ж» - офіс, площею 44,6 кв.м.; літ. «З» - вагова, площею 63,8 кв.м., загальною площею 8 024 кв.м.

Довідкою №05-8/24-1 від 05.08.2024, наданої ПП «Проєкт», розраховано вартість нежитлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , - 1008500 грн.

Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК).

Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови від 07.02.2014 № 5).

Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. (п. 11 Постанови від 07.02.2014 № 5)

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 28 квітня 2020 року в справі № 552/1354/18 зазначив, що давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17, провадження № 12-291гс18.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно здійснюється на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року № 1952-IV (далі - Закон № 1952) та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Постанова КМУ № 1127).

Згідно з пунктом 9 частини 1 статті 27 Закон № 1952 державна реєстрація права власності проводиться на підставі, зокрема, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини 1 статті 19 Закону № 1952).

Отже, рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

З наведеного суд приходить до висновку, що позивач добросовісно заволодів нерухомим майном нежитлові будівлі: комплекс з виробництва, переробки та зберігання сільськогосподарської продукції, загальною площею 8024 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , які використовуються позивачем для здійснення господарської діяльності у сфері сільського господарства, володіє цим майном більше 10 років (24 роки) відкрито, безперервно, вказане майно не має власника або власник невідомий (безхазяйна річ), відтак є підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.15,16,344 ЦК України, 10, 12, 76-81, 206, 259, 263-265, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на нежитлові будівлі: комплекс з виробництва, переробки та зберігання сільськогосподарської продукції, загальною площею 8024 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга, яка подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У відповідності до п.п. 15.5 Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Чаплинський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Березніков