справа № 489/2984/24 провадження №2/489/1409/24
РІШЕННЯ

Іменем України

17 жовтня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Коростієнко Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів

встановив:

У квітні 2024 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просить зменшити розмір аліментів, встановлений рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 07.09.2021 з 1/4 частини від усіх видів доходів платника щомісячно, до 1/6 частини від усіх видів доходів платника щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вони з відповідачем є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 07.09.2021 з нього на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів платника щомісячно, починаючи з подання позову і до досягнення повноліття дитиною. Матеріальний стан відповідача поліпшився, оскільки вона дозволяє собі значні витрати: подорожі, нерухомість, авто, дорогі хобі, а отже може витрачати на утримання дитини більше, чим забезпечити її потреби, що зростають з віком. В свою чергу, позивач утримує дружину, яка знаходиться у декретній відпустці, отже змінився його сімейний стан. У нього народилась інша дитина, про яку він піклується і утримує, отже тягар обов`язків не дозволяє утримувати їхню спільну з відповідачем дитину на попередньому рівні без зменшення розміру аліментів. На даний час стан здоров`я дитини значно поліпшився, вона більше не потребує постійного медичного нагляду і лікування, як це було на час присудження аліментів та визначення судом їх розміру.

Відповідач, через свого представника адвоката Петровського Л.А., надала до суду відзив на позов, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовує тим, що позивач не надав жодних належних та допустимих доказів обґрунтованості заявлених позовних вимог. З викладених позовних вимог незрозуміло кого він утримує. Зазначення в позовній заяві про значні витрати відповідача взагалі не має будь-якого відношення до стягнення з позивача відповідних аліментів на утримання його дитини. Позивачу необхідно в першу чергу цікавитись про стан здоров`я своєї дитини та чи забезпечена його дитина усім необхідним. Щодо погіршення матеріального становища позивача, то вказані обставини не підтверджено, жодного доказу суду не надано, а тільки зауважено, що у нього змінився сімейний стан. Позивач є військовослужбовцем та отримує пристойну заробітну плату. Спільна дитина сторін займається спортом та відвідує ПДНЗ-Гіпаніс, що також потребує значних матеріальних витрат. Враховуючи, що позивач є особою працездатного віку, не є інвалідом, належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача або стан його здоров`я, а також те,що зміна сімейного стану, народження дитини, значним чином вплинула на його матеріальне становище, через що він не може виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, не надано, а тому відповідач вважає, що не доведено наявність підстав для задоволення позову, передбачених статтею 192 СК України.

Ухвалою судді Ленінського районного суду міста Миколаєва Коваленка І.В. від 24.04.2024 вищевказану позовну заяву залишено без руху з наданням позивачу десятиденного строку для усунення зазначених в ній недоліків, які позивач усунув.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 01.05.2024 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.07.2024 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач надав до суду письмову заяву в якій просив розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі і просить їх задовольнити.

Представник відповідача надав до суду письмову заяву в якій просив розгляд справи провести за його відсутності та відсутності відповідача, та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали даної цивільної справи та матеріали цивільної справи №489/1271/21, і оцінивши наявні в них докази, дійшов наступного.

Як встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 10.06.2021.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №340, сторони записані батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 07.09.2021 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 березня 2021 року, до досягнення дитиною повноліття.

Згідно наданого головним державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, заборгованість по аліментам станом на 01.06.2024 відсутня, переплата становить 21170,01 грн. В свою чергу в листі виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №98550 від 12.06.2024 зазначено, що після надходження відомостей про дохід боржника за період з березня 2024 року по травень 2024 року від військової частини НОМЕР_2 буде складено перерахунок.

Також судом встановлено, що 05.05.2023 позивач зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у міст Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №381.

Від вказаного шлюбу, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у міст Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №352, у позивача є малолітня донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З відзиву на позов та листа Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається, що позивач є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 , а його дохід за лютий 2024 року склав 164202,70 грн.

Відповідно до довідок про застраховану особу форма ОК-5 та форма ОК-7, вбачається, що дружина позивача ОСОБА_6 жовтня 2022 року не працює та не отримує жодного доходу.

За змістом статті 18 Конвенції про захист прав дитини,прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 та ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Положеннями статей 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно із частиною першої статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

За положеннями частини третьої статті 181 наведеного Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс13 та у постанові Верховного Суду від 09.09.2021 у справі № 554/3355/20 (провадження № 61-7397св21) зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Тож, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Статтею 192СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Водночас такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 14.12.2022 у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10.10.2023 у справі № 682/2454/22 (провадження № 61-10748 св 23), від 19.06.2024 у справі № 686/22677/23 (провадження № 61-5022св24).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що змінився його сімейний стан: позивач зареєстрував новий шлюб, та у новому шлюбі в нього народилась донка. Зі зміною сімейного стану у позивача змінився внаслідок цього і майновий стан, так як в нього збільшились витрати, які здійснюються не лише на себе, але і на утримання нової сім`ї: малолітньої доньки та дружини, яка знаходиться у декретній відпустці.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів).

Дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про те, що після винесення Ленінським районним судом міста Миколаєва 07.09.2021 рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , сімейний стан позивача змінився. Він одружився, та від цього шлюбу в нього народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується матеріалами справи.

Вищевказані обставини відповідно до норм статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів, що узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду: від 14.12.2022 у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10.10.2023 у справі № 682/2454/22 (провадження № 61-10748 св 23), від 19.06.2024 у справі № 686/22677/23 (провадження № 61-5022св24).

Доводи відповідача про те, що народження доньки у позивача після стягнення аліментів на сина та перебування її на утриманні батька не впливає на його матеріальне становище, суперечать фактичним обставинам справи. Оскільки необхідність утримання ще однієї дитини безумовно свідчить про зміну матеріального становища платника аліментів.

За таких обставин по справі, з урахуванням наявності у позивача іншої малолітньої дитини, суд вважає, за можливе зменшення розміру аліментів, стягуваних з позивача на утримання сина, до 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно.

Крім того, суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів у розмірі 1/6 частини, є розумним, не суперечить вимогам сімейного законодавства та не призведе до обмеження прав сина позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Що стосується доводів відповідача щодо її витрат на навчання, тренування та лікування дитини, суд виходить з того, що статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витрат на дитину, що викликані особливим обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо). Таким чином, відповідач не позбавлена права звернення до суду з позовом про стягнення додаткових витрат на дитину, за наявності для цього відповідних підстав.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів задовольнити.

Змінити розмір аліментів стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 07.09.2021 у справі №489/1271/21, провадження № 2/489/1353/21.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше ніж 50 % розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відкликати з примусового виконання виконавчий лист Ленінського районного суду міста Миколаєва від 08.10.2021 у справі №489/1271/21, провадження № 2/489/1353/21.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 коп.).

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 17.10.2024.

Суддя І.В.Коваленко