Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/1070/24
Провадження № 2/644/1448/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Бугери О.В.,

За участю секретаря судового засідання Радченко І.Ю.,

Представника позивача адвоката Ладуренко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Вердикт Капітал», ТОВ «Дебт Форс» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, треті особи: Приватний нотаріус Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, Приватний виконавець Виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторович, -

УСТАНОВИВ:

Представником позивача, 16.02.2024 року, подано до суду відповідну позовну заяву. Позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 83517 від 12.06.2021, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною, стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на її користь безпідставно набуті кошти в сумі 4195,27 гривень, в дольовому порядку просила стягнути з відповідачів судові вирати за подачу позовної заяви, заяви про забезпечення позову, витрати на правову допомогу.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що їй відповідно до відомостей з Єдиного реєстру боржників стало відомо про відкриття виконавчого провадження № 68206744 від 18.01.2022 року на підставі виконавчого напису № 83517 від 12.06.2021, вчиненого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною про стягнення з неї на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 61753,13 грн. Стверджувала, що виконавчий напис зроблений на підставі не безспірної заборгованості, оскільки Відповідачем на підтвердження розміру заборгованості не було надано обґрунтування розрахунку та підтверджено, що саме сума у розмірі 61753,13 грн. підлягає стягненню. Окрім того, виконавчий напис вчинений відповідно до п.1, а не п.1-1 Переліку документів, що є порушенням ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5. Зазначала, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затверджений постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року. Згідно пункту 1 Переліку, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. нотаріусу було надано нотаріально не посвідчений договір, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості є безспірним.

Як на підставу вчинення виконавчого напису, нотаріус посилається на Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 р. (далі - Постанова).

Проте вказана Постанова не відносить кредитний договір до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідні зміни до Постанови та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постанову Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Разом з тим, Постанова Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 визнана судом незаконною та нечинною.

Так, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Київський апеляційний адміністративний суд, взявши до уваги зазначений пункт 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. Вважала, що даний виконавчий напис вчинений із грубим порушенням вимог закону, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Також, у разі визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню просила стягнути з відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» стягнуту з неї в рамках виконавчого провадження суму коштів в розмірі 4195,27 гривень, як безпідставно набуту з посиланням на вимоги ст.1212 ЦК України.

20.02.2024 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду провадження у справі було відкрито провадження у справі.

Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» подав суду відзив на позовну заяву. Посилався на те, що при вчиненні виконавчого напису було дотримано процедуру його вчинення, визначену Законом України «Про нотаріат». Приватному нотаріусу було надано документи, які підтверджували безспірність заборгованості. Також, зазначав, що позивачка не наводить жодних обставин, які підтверджують протилежне. Не надає доказів, які б свідчили про погашення боргу за кредитним договором та виконання зобов`язань, не наводить альтернативного розрахунку. Зазначали, що ТОВ «Вердикт Капітал» є правонаступником права вимоги виконання зобов`язання від первісного кредитора та є новим кредитором на підставі договору відступлення права вимоги, який було надано приватному нотаріусу, також було надано всі необхідні документи. Кредитний договір є чинним на даний час та позивачем не надаються будь-які докази щодо його недійсності в цілому чи окремих умов, тому твердження щодо безспірності, неправомірності, неправильності нарахування розміру заборгованості не відповідає дійсності. Посилався на практику Верховного Суду з приводу визначення безспірності заборгованості, а саме що законодавством не визначено виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору про заборгованість, а ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Наполягали на тому, що стягувачем було надано в повному обсязі документи для вчинення виконавчого напису, що передбачені Переліком, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.1999 року за №1172, та нотаріусом правомірно вчинений виконавчий напис. Зазначали, що безпосередньо на їх користь в рамках виконавчого провадження було перераховано лише 1930,07 гривень, а 1934,43 гривень це сума витрат виконавчого провадження та 330,77 грн основна винагорода приватного виконавця. Тому просив врахувати дану інформацію при прийнятті рішення. Просили відмовити в задоволенні позову та стягнення витрат на правову допомогу та судового збору. Окремо подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу.

Представник відповідача ТОВ «Дебт Форс» подав суду відзив на позовну заяву. Посилався на те, що при вчиненні виконавчого напису було дотримано процедуру його вчинення, визначену Законом України «Про нотаріат». Приватному нотаріусу було надано документи, які підтверджували безспірність заборгованості. Також, зазначав, що позивачка не наводить жодних обставин, які підтверджують протилежне. Не надає доказів, які б свідчили про погашення боргу за кредитним договором та виконання зобов`язань, не наводить альтернативного розрахунку. Зазначали, що ТОВ «ДЕБТ ФОРС» є правонаступником права вимоги виконання зобов`язання від ТОВ «Вердикт Капітал», яке в свою чергу є правонаступником первісного кредитора та є новим кредитором на підставі договору відступлення права вимоги, який було надано приватному нотаріусу, також було надано всі необхідні документи. Кредитний договір є чинним на даний час та позивачем не надаються будь-які докази щодо його недійсності в цілому чи окремих умов, тому твердження щодо безспірності, неправомірності, неправильності нарахування розміру заборгованості не відповідає дійсності. Посилались на практику Верховного Суду з приводу визначення безспірності заборгованості, а саме що законодавством не визначено виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору про заборгованість, а ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Наполягали на тому, що стягувачем було надано в повному обсязі документи для вчинення виконавчого напису, що передбачені Переліком, затвердженим Постановою КМУ від 29.06.1999 року за №1172, та нотаріусом правомірно вчинений виконавчий напис. Також просив врахувати, що на користь нового стягувача жодних коштів в рамках провадження не стягувалось. Просили відмовити в задоволенні позову та стягнення витрат на правову допомогу та судового збору. Окремо подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу.

3-я особа Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного міського нотаріального округу Грисюк О.В., в судове засідання не з`явилась, будь-яких пояснень не надавала.

3-я особа Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В.В., в судове засідання не з`явився, на адресу суду жодних пояснень не надавалось, про час та дату розгляду справи був повідомлені належним чином.

Враховуючи наведене, суд вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності представників відповідачів та 3-х осіб.

Представник позивачки подану позовну заяву підтримала та просила її задовольнити, підтримала доводи викладені в позовній заяві.

Суд, вислухавши доводи представника позивачки, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Постановою приватного виконавця Виконавчого округу в Харківській області від 18.01.2022 відкрито виконавче провадження ВП №68206744.

Постановою приватного виконавця Виконавчого округу в Харківській області від 20.04.2023 року було передано виконавче провадження приватному виконавцю Нордіо В.В.

Постановою приватного виконавця Виконавчого округу в Дніпропетровскій обласі Нордіо В.. області від 21.04.2023 року було прийнято виконавче провадження.

20.06.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного міського нотаріального округу Грисюк О.В. вчинений виконавчий напис (реєстровий №83517) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в сумі 61753,13 грн.

Позивач вважає виконавчий напис вчинено із грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій, і Відповідачем пропущено строк, на протязі якого Відповідач міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису.

3-ю особою приватним нотарісуом копію виконачого напису з матеріалами щодо його вчинення надано не було.

Позивачкою до позовної заяви було долучено ксерокопію виконавчого напису, копію кредитного договору, постанови про відкриття виконавчого провадження № 68206744 від 18.01.2022, постанову про передачу виконавчого провадження від 20.04.2023 року, що була отримана за адвокатським запитом з матеріалів виконавчого провадження. Відповідно до дослідженого виконавчого напису №83517, що вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., 20 червня 2021 року, було стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЖЕНЕВА», правонаступника ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК») заборгованість за кредитним договором №1320/3868DCLRKZPT від 24.12.2014 року, укладеним між ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» та ОСОБА_1 в загальній сумі 61753 гривні 13 копійок.

Відповідно до ст.18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюєтьсяЗакономта іншими актами законодавства України.

Статтею 88 Законувизначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,закономвстановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затверджений постановою КМУ№ 1172 від 29.06.1999 року.

Згідно пункту 1 Переліку, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів`Перелік доповнений пунктом 2, який передбачає отримання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14, визнано незаконною та нечинною Постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 в частині положень, які доповнювали пункт 2 Порядку.

Оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом 27.01.2022, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14.

Відповідач не подав до суду доказів про те, що між ОСОБА_1 та ПАТ «ПЛАТИНУМ БАНК» було укладено нотаріально посвідчений договір кредиту №1320/3868DCLRKZPT від 24.12.2014 року, а відтак не надано документів на підтвердження безспірності щодо заборгованості боржника, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Щодо вимоги позивачки про стягнення безпідставно набутих коштів з відповідача ТОВ "Вердикт Капітал", суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Встановивши, що правові підстави набуття відповідачем ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів на підставі виконавчого напису нотаріуса, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, суд вважає, що отримані фактично відповідачем кошти в сумі саме в розмірі 1930,07 гривень підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України.

Як вбачається з наданої довідки приватного виконавця Нордіо В.В. від 31.01.2024 року №24262, станом на 31.01.2024 року в межах виконавчого провадження №68206744, відкритого з примусового виконання виконавчого напису № 68206744 від 18.01.2022, з доходів ОСОБА_1 було стягнуто кошті на загальну суму 4195,27 гривень, згідно розподілу здійсненого приватним виконавцем з даних коштів 1934,43 грн перераховано в рахунок сплати витрат виконавчого провадження, 330,77 грн в рахунок сплати основної винагороди приватного виконавця, 1930,07 грн в рахунок сплати заборгованості за виконавчим провадженням (та перераховано на рахунок стягувача ТОВ "Вердикт Капітал").

З урахуванням наведного, суд вважає, що дана вимога позивачки підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідачем набуті саме кошти в розмірі 1930,07 грн. та саме ця сума є безпідставно набутою, враховуючи визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Що стосується стягнення витрат виконавчого провадження, винагороди приватного виконавця, суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із розділом VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 2 квітня 2012 року фінансування виконавчого провадження здійснюється за рахунок коштів виконавчого провадження, визначених статтею 42 Закону «Про виконавче провадження». Відповідно до положень статті 42 цього Закону України витрати приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Ці кошти не є виконавчим збором.

Витрати виконавчого провадження - це фактично понесені державним виконавцем витрати під час організації та проведення виконавчих дій (витрати на пересилку поштової кореспонденції; друк документів тощо). Такі витрати компенсуються за рахунок боржника. Тобто, витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Відповідно до ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» правовим наслідком визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є закінчення виконавчого провадження.

Згідно із ч.7 ст.27 цього Закону, відповідно до положень якої у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

З урахуванням наведеного, сума витрат виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця, не підлягає стягненню з стягувача в виконавчому провадженні в порядку визначеному ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до положення ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомогу.

Судом встановлено, що 10 червня 2023 року між ОСОБА_1 та адвокатом Ладуренко А.О. укладено Договір про надання правничої допомоги № 24/01, відповідно до умов якого адвокат взяв на себе зобов`язання надати правову (професійну правничу) допомогу ОСОБА_1 .. Відповідно до додатку до Договіру про надання правничої допомоги № 24/01, сторони погодили вартість послуг адвоката у розмірі 5000 грн. Відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг № 1, адвокат надала, а клієнт прийняв послуги, а саме: підготовка адвокатського запиту до приватного виконавця, вартість послуги: 500 грн., підготовка позовної заяви, вартість послуги: 3000 грн., підготовка заяви про забезпечення позову, вартість послуги 1500 грн., на загальну суму 5000 грн.

Суд враховує, що правова допомога є предметом доказування та сторона, що заявляє про відповідні витрати повинна довести їх розмір, детальний опис виконаних робіт та проведений розрахунок. При цьому, не входить до витрат в рамках розгляду справи витрати з досудового врегулювання, а саме витребування матеріалів вчиненого виконавчого напису, оскільки відповідні дії повинні бути вчинені в рамках судового процесу, оскільки статус учасника справи сторона набуває в межах виключно судової справи після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі, про що викладено правову позицію ВС у постанові №524/710/21 від 20.07.2022 року.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення витрат на правову допомогу з відповідачів в рівних частках в розмірі 4500,00 гривень.

При подачі позовної заяви позивачкою було сплачено судовий збір за вимогу немайнового характеру про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а також судовий збір за вимогу майнового характеру щодо стягнення безпідставно набутих коштів. Окрім того, позивачкою сплачено судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача ТОВ Вердикт Капітал" на користь позивача суму сплаченого судового збору пропорційно до задоволених вимог, в частині стягнення безпідставно набутого, а саме, 557,22 гривні (1930,07х1211,20/4195,27 грн), а також в рівних частках з відпоідачів по справі підлгягає стягненню судовий збір в сумі 1816,80 грн, за заявлену вимогу немайнового характеру та заяву про забепечення позову.

Керуючись ст.ст.3, 15, 16, 1212 ЦК України, ст.ст. 12, 76, 81, 95, 133, 141, 258, 259, 264-265 ЦПК України, Законом України «Про нотаріат», Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 12.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований за № 83517, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 61753,13 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в сумі 1930 (одна тисяча дев`ятсот тридцять) гривень 07 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 557 (п`ятсот п`ятьдесят сім) гривень 22 копійки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 1816,80 грн, витрати на правову допомогу в сумі 4500 гривень, а всього 6316,80 гривень, по 3158 (три тисячі сто п`ятдесят вісім) гривень 40 копійок, в рівних частках, з кожного.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Повний текст рішення виготовлений 16.10.2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду або через Орджонікідзевський районний суд м.Харкова.

Відповідно до вимог п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає АДРЕСА_1 .

Представник позивача ОСОБА_3 , адвокат, що діє на підставі договору, ордеру, адреса здійснення адвокатської діяльності АДРЕСА_2 .

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», , юридична адреса вулиця Кудрявський узвіз, будинок 5-Б, м. Київ, 04053. Представник відповідача Іжаковський Олег Валерійовича, генеральний директор, відповідно до Витягу з ЄДР.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», , юридична адреса Київське шосе, будинок 201/203, літера 2А офіс 602, м. Київ, 02121. Представник відповідача Соболь Ольга Ярославівна, директор, відповідно до Витягу з ЄДР.

3-я особа Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, адреса для листування АДРЕСА_3 .

3-я особа Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо Вадим Вікторович, адреса для листування проспект Слобожанський, будинок 93 офіс 3, місто Дніпро, 49000.

Головуючий: суддя О.В. Бугера