Провадження 2/175/2001/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області

у складі: головуючого

судді Васюченка О.Г.,

з секретарем Кульпіною Л.Г..

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 06 листопада 2023 року звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Позивач в своєму позові посилається на те, що 15 березня 2013 року між громадянином України ОСОБА_2 та громадянкою України ОСОБА_1 укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , який було зареєстровано Совєтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління у Донецькій області про, що зроблено відповідний актовий запис №31.

Від даного шлюбу спільних дітей не мають.

З початком окупації російськими військами міст Донецької області у 2014 році, ОСОБА_1 для збереження власного життя та здоров`я в терміновому порядку покинула зону бойових дій (антитерористичної операції) та окуповану територію Донецької області. Варто зазначити, що на той час між Позивачем та Відповідачем стали частими сварки через різні погляди на сімейне життя і виконання подружніх обов`язків, а спільний побут, спільне проживання та спільне проведення часу Подружжям спричиняють лише додатковий стрес та конфлікти. І тому шлюб існував лише формально.

Позивач зазначає, що протягом багатьох років стосунки між нею та її чоловіком розладилися, зникло взаєморозуміння. Вже тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування, а тому живуть окремо.

На даний час шлюбних стосунків не підтримується, до примирення не налаштовані.

Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе з підстав викладених вище.

Виходячи з викладеного, просила суд задовольнити позовну заяву та розірвати шлюб. Після розірвання шлюбу, прізвище залишається без змін.

Представник позивача надала заяву в якій позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Справу просила розглянути без участі позивача та її представника.

Відповідач до суду не з`явився, про час та дату повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази, про причини своєї неявки не повідомив, відповідних заяв чи клопотань не надавав.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що 15 березня 2013 року між громадянином України ОСОБА_2 та громадянкою України ОСОБА_1 укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , який було зареєстровано Совєтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління у Донецькій області про, що зроблено відповідний актовий запис №31.

Від даного шлюбу спільних дітей не мають.

Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Спільне життя у подружжя не склалося, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Такі стосунки негативно впливають на психологічний стан дитини, на її побут, розвиток та навчання. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, фактично сім`я припинила своє існування. Шлюбних стосунків не підтримують, примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе. Крім того, перебування у шлюбі суперечить інтересам дитини та позивача розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності.

У відповідності до ст. 110 Сімейного КодексуУкраїни позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ст.82ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з відповідача понесені ним судові витрати: 1073 грн. 60 коп. судового збору.

Приймаючи до уваги, що шлюбні відносини між подружжям припинились, відсутні будь-які взаємні сімейні права та обов`язки, фактично шлюб має лише формальний характер. Збереження сім`ї неможливо, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 7, 110, 111, 112, 153, 157 СК України, ст. 4, 5, 18, 76-81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 (Зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) та ОСОБА_3 (останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП: НОМЕР_3 ), який був зареєстрований 15 березня 2013 року, зареєстрований Совєтським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління у Донецькій області, актовий1 запис №31 розірвати.

Стягути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Г. Васюченко