Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 936/1149/24
Провадження № 2-о/936/171/2024
17.10.2024 селище Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в складі судді Пелиха О.О., з участю секретаря судового засідання Іванової Н.Я., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду в селищі Воловець цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Воловецька державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення,
В С Т А Н О В И В:
09.10.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, яку мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 . У встановлений законом строк вона звернулася до Воловецької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після його смерті. Державним нотаріусом на підставі її заяви 25.03.2022 була заведена спадкова справа. При перевірці документів наданих нею з метою отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріус здійснила повну перевірку по даним з державних реєстрів актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб, де було виявлено, що при укладенні шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дата народження дружини записана ІНФОРМАЦІЯ_2 , що не відповідає дійсності, оскільки заявниця народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 . Допущена державними органами помилка в написанні її дати народження при реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 15.02.1969 року ставить під сумнів факт, що вони були подружжям та унеможливлює завершення оформлення спадщини. У зв`язку з наведеним, просить суд встановити факт, що має для неї юридичне значення, а саме те, що вона - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дата народження якої при реєстрації актового запису про шлюб №9 від 15.02.1969 року, помилково зазначена як 24.01.1953 року, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , були дружиною та чоловіком.
Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала письмове клопотання про слухання справи без її участі, заяву підтримує.
Представник заінтересованої особи Воловецької державної нотаріальної контори - державний нотаріус Дідренцел В.Т. у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, щодо задоволення заяви не заперечує.
У зв`язку з неявкою всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, повно, всебічно та безпосередньо з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 09.11.2006 року, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 .
15.02.1969 року вона уклала шлюб із ОСОБА_2 , змінивши прізвище на ОСОБА_4 , що підтверджено копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого Воловецьким районним бюро ЗАГС Закарпатської області 15.02.1969 року.
Із вказаного свідоцтва про одруження вбачається, що ОСОБА_2 , 1950 року народження та ОСОБА_3 , 1953 року народження, одружились 15.02.1969 року, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено актовий запис №9. Після реєстрації одруження присвоєно прізвище « ОСОБА_4 » чоловіку і дружині. При оформленні свідоцтва про одруження повні дати народження подружжя не зазначені, а лише відповідні роки їх народження.
Водночас з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 06.09.2024 року встановлено, що при укладенні шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , дата народження дружини записана 24.01.1953 року, що не відповідає дійсності, оскільки, як встановлено з свідоцтва про її народження, заявниця народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В сукупності той факт, що дата народження ОСОБА_1 саме 05.08.1953 року, а не 24.01.1953 року, підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ; копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 від 17.05.1997 року; копією картки платника податків, виданої 26.08.2024 року, копією пенсійного посвідчення серії НОМЕР_4 від 08.10.2008 року.
Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).
Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч.1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).
Згідно з п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника тощо.
Однак, під родинними відносинами слід розуміти кровний зв`язок між особами, які походять одне від одного (пряма лінія родинних відносин) і кровний зв`язок між особами, які походять від спільного предка (бічна лінія родинних відносин). У прямій лінії родинних відносин знаходяться: мати і син (або донька), батько і син (або донька), дід і внук (внучка), бабка і внук (внучка), прадід і правнук (правнучка), прабабка і правнук (правнучка). У бічній лінії родинних відносин знаходяться, наприклад: рідні брати і сестри, дядько і племінник (племінниця), тітка і племінник (племінниця), двоюрідні брати і сестри тощо. Розрізняють також ступені родинних відносин, які визначаються кількістю народжень, які відділяють народження одного родича від іншого. Родинні відносини є підставою для виникнення численної групи сімейних правовідносин (наприклад, між батьками і дітьми, братами і сестрами, бабкою, дідом і внуками).
Таким чином, родинні відносини (споріднення) у теорії права - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Стосунки між подружжям не є родинними.
В листі ВСУ «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що дружина чи чоловік також мають право на спадкування у разі смерті одного з подружжя, однак такі члени сім`ї не перебувають у кровному спорідненні. Встановлення факту родинних відносин між такими особами чинним законодавством не передбачено. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 липня 2018 року у справі №737/120/18 про те, що в порядку окремого провадження може бути встановлений факт родинних відносин лише між кровно спорідненими родичами, а не між чоловіком та дружиною.
Для них може мати правове значення встановлення факту реєстрації шлюбу чи факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у відповідних випадках, а також встановлення інших фактів, що мають для заявника юридичне значення.
Суд констатує, що факт укладення шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 08.10.2021, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в даному випадку встановлювати недоцільно, оскільки такий підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 15.02.1969 року.
Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно роз`яснень, викладених в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах цивільного стану.
У відповідності до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приймаючи до уваги, що через помилку в даті народження заявниці при внесенні даних під час реєстрації актового запису про шлюб в реєстровій книзі, виникають сумніви, що саме вона була дружиною ОСОБА_2 , що унеможливлює на даний час завершення процедури оформлення спадщини за законом та має для неї юридичне значення, приходить висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 в повному обсязі.
Згідно з частиною сьомою статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Керуючись ст.ст. 293, 294, 315, 319 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Воловецька державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення -задоволити.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дата народження якої при реєстрації актового запису про шлюб №9 від 15.02.1969 року, помилково зазначена 24.01.1953 року, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , були дружиною та чоловіком.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з часу його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

заявник: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ;

заінтересована особа: Воловецька державна нотаріальна контора, місцезнаходження: Закарпатська область, Мукачівський район, селище Воловець, вул. Карпатська, 68, код 02883937.

Суддя Пелих О.О.