Справа № 447/599/21 Головуючий у 1 інстанції: Головатий А.П.
Провадження № 22-ц/811/3073/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 рокуЛьвівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Винниченко Михайла Петровича на заочне рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 04 серпня 2021 року та на ухвалу цього ж суду від 12 жовтня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

В березні 2021 року Акціонерне товариство «МЕГАБАНК» звернулися в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що з метою отримання банківських послуг між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №49-028-855-2-19-Г від 08.05.2019 року, згідно якого відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 44 320,00 грн. на строк із 08.05.2019 року до 06.05.2022 року включно, зі сплатою 10 % річних. Відповідач користувався послугами банку та кредитними коштами на власний розсуд, зобов`язання за кредитним договором виконував неналежним чином, у зв`язку із чим виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 04.02.2021 становить 33 957,90 грн.

Просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 33 957,90 грн. та судові витрати у розмірі 2 270,00 грн.

Заочним рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 04 серпня 2021 року позов Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 33 957 (тридцять три тисячі дев`ятсот п`ятдесят сім) гривень 90 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) гривень 00 копійок на користь Акціонерного товариства «МЕГАБАНК».

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2023 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Винниченко М.П., про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 04.08.2021 - відмовлено.

Заяву відповідача ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Винниченко М.П., про перегляд заочного рішення суду у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишено без розгляду.

Рішення та ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Винниченко Михайло Петрович, подавши апеляційну скаргу.

Покликається на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4, 5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги АТ «Мегабанк» про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що позивач зобов`язання за кредитними договорами виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти, однак, ОСОБА_1 зобов`язання за договорами належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, розрахунок якої стороною відповідача не спростовано.

Відмовляючи в задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заява про перегляд заочного рішення подана відповідачем та його представником з пропуском строку, встановленого ЦПК України, заявник належних доказів щодо поважності причин пропуску строку суду не надав.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 03.05.2019 року відповідачем ОСОБА_1 було підписано заяву на отримання Експрес-кредиту на споживчі цілі у ПАТ «МЕГАБАНК». У даній заяві зазначено прізвище, ім`я та по-батькові відповідача, його дата народження, паспортні дані, адреса проживання, сімейні анкетні дані, номер телефону та місце роботи.

08 травня 2019 року між сторонами було укладено кредитний договір №49028-855-2-19-Г (з ануїтентними платежами) (далі Договір). Сторони узгодили істотні умови договору, предмет договору, умови та порядок надання кредиту, його повернення, порядок нарахування процентів, відповідальність, права та обов`язки сторін, строк дії договору.

Згідно п. 2 Договору, кредит надається з 08.05.2019 року до 06.05.2022 року включно. Загальний розмір кредиту становить 44 320,00 грн. Процента ставка за користування кредитом встановлена у розмірі 10 %. Розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтентного платежу (крім першого та останнього) та сума місячної комісійної винагороди встановлена у розмірі 2 057,14 грн.

Згідно з п. 5.5. Кредитного договору Своїм підписом Позичальник підтверджує, що з Правилами, які розміщені на офіційному сайті Банку www/megabank.ua та/або у відділеннях Банку, а також умовами Договору, ознайомлений і згодний. Шрифт тексту, що застосований у Правилах, Договорі та додатках до нього, жодним чином не ускладнюють його читання та розуміння змісту та суті цих документів.

Відповідно до п. 3.2.3. Кредитного договору Відповідач зобов`язаний своєчасно сплачувати щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди) за Договором на передбачених Договором умовах.

Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору погашення кредитної заборгованості та сплату процентів Позичальник здійснює ануїтетними платежами. Сплата ануїтетних платежів здійснюється Відповідачем щомісяця не пізніше останнього робочого дня звітного місяця.

Згідно до п. 6.2.3. Правил обслуговування клієнтів в АТ «МЕГАБАНК» проценти за користування Кредитом сплачуються Відповідачем щомісяця в залежності від форми (стандартна/ануїтетна), визначеної Договором.

Відповідно до п. 4.3. Кредитного договору нарахування процентів за користування Кредитом проводиться з 1-го по останній календарний день звітного місяця, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році та процентної ставки, передбаченої Договором. При цьому день видачі та день повернення Кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів «факт/360»).

Відповідно до п. 2.8. кредитного договору за обслуговування кредитної заборгованості Відповідач сплачує комісійну винагороду в розмірі 1,4 % від суми Кредиту.

Згідно п.2.9. кредитного договору розмір щомісячного платежу, який включає суму ануїтетного платежу (крім першого та останнього) та суму щомісячної комісійної винагороди сплачується щомісячно, не пізніше останнього робочого дня звітного місяця.

Так, Відповідач в порушення вимог пункту 3.2.3 Кредитного договору, своєчасно та в повній сумі не сплачував щомісячні платежі (ануїтетні платежі та відповідні комісійні винагороди) за період з 01.12.2019 року по 31.01.2021 року включно, що підтверджується банківськими виписками з особових рахунків Відповідача.

Крім цього, перед підписом відповідача друкованим шрифтом зазначено: «…З правилами, які розміщені на офіційному сайті кредитодавця www.megabank.ua та/або у відділеннях кредитодавця, а також умовами Договору ознайомлений та згідний. Один оригінал цього Договору із додатками, Тарифи, Паспорт споживчого кредиту отримав, з реальною річною процентною ставкою та загальною вартістю кредиту на дату укладення Договору, а також графіком платежів ознайомлений…».

Графік платежів наведено у Додатку до Договору, який є невід`ємною його частиною.

Відповідачем 08.05.2019 також було підписано паспорт споживчого кредиту «Споживчий кредит готівкою», про що свідчить його підпис.

Крім цього, позивач на підтвердження своїх позовних вимог додав виписки особового рахунку ОСОБА_1 з 08.05.2019 по 04.02.2021 (а.с. 13-24), розрахунок заборгованості за кредитним договором №49-028-855-2-19-Г від 08.05.2019 станом на 04.02.2021 (а.с. 25), платіжне доручення №1 та №2 від 08.05.2019, яким ОСОБА_1 здійснював погашення кредитних зобов`язань перед іншими фінансовими установами, отримавши кредит у АТ «МЕГАБАНК».

Враховуючи наведене, встановлено, що ОСОБА_1 , відповідно до укладеного кредитного договору №49-028-855-2-19-Г від 08.05.2019 отримав можливість користуватися послугами банку, зокрема використовувати кредитні кошти, що стверджується копією заяви на видачу готівки №3365_22 від 08.05.2019, яка містить підпис відповідача (а.с. 31). Договором сторони узгодили строки та порядок повернення заборгованості. Банк виконав зобов`язання, надавши відповідачу можливість користуватись кредитними коштами. Відповідач, взяті на себе зобов`язання не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість, яка, згідно із розрахунком позивача, станом на 04.02.2021 становить 33 957,90 гривень, яка складається з: 14 013,90 грн. заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 19 944,00 грн. штраф за кредитним договором.

Згідно із ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як передбачено ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 549 ч.1 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. У відповідності до ст. 549 ч.2 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно пункту 6.3 Кредитного договору Позичальник зобов`язується у разі порушення строків сплати ануїтетних платежів та/або комісійної винагороди понад 90 (дев`яносто) календарних днів, сплатити кредитодавцеві штраф у розмірі 45% від суми кредиту.

За вимогами ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положенням ст.611 ЦК України визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Отже, з урахуванням наведених вище норм закону, встановивши, що позивачем були виконані умови кредитного договору та видані відповідачу грошові кошти у сумі, визначеній договором, однак, відповідач допустив порушення умов кредитного договору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, представник ОСОБА_1 подав заяву про перегляд вказаного рішення, датовану 30.08.2023 року, тобто через 2 роки після ухвалення оскаржуваного рішення від 04 серпня 2021 року.

Доводи апелянта про те, що суд ухвалив заочне рішення, належним чином не повідомивши його про дату, час та місце судового засідання, колегією суддів відхиляються як необґрунтовані, оскільки з матеріалів справи встановлено, що судом першої інстанції вживались заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи за місцем його реєстрації, копію позовної заяви, доданих до неї документів відповідач отримав 08.06.2021, що стверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду (а.с. 55) Крім того, виклик відповідача ОСОБА_1 здійснювався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з ч.4 ст.130 ЦПК України, у разі відсутності адресата особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

За приписами ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Згідно з ч.1 ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому, під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

В свою чергу, явка сторони в судове засідання є суб`єктивним процесуальним правом і, як кожне суб`єктивне право, це гарантовані законом вид і міра можливої або дозволеної поведінки особи і реалізація суб`єктивного права залежить від розсуду, бажання та волі уповноваженої особи.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції правомірно ухвалив заочне рішення.

Щодо судових витрат, то ухвалою від 08.04.2024 року апелянту було відстрочено сплату судового збору, а відтак з ОСОБА_1 слід стягнути в користь держави судовий збір у розмірі 3405 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Винниченко Михайла Петровича - залишити без задоволення.

Заочне рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 04 серпня 2021 року та на ухвалу цього ж суду від 12 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір у розмірі 3405 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 16 жовтня 2024 року.

Головуючий Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.