Справа № 135/134/24
Провадження № 2-н/135/6/24
УХВАЛА

Іменем України

30.01.2024 м. Ладижин Вінницька область

Суддя Ладижинського міського суду Вінницької області Корнієнко О.М., розглянувши заяву подану в інтересах ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ:

Адвокатом Кальніченко О.П. в інтересах ОСОБА_1 подано в суд заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дитини.

Дослідивши подану заяву, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з таких підстав.

Відповідно до ст. 160 Цивільного процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Статтею 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Тобто, законом передбачено, що правовий статус дитини має особа, що не досягла 18 років.

Наведене свідчить про те, що право на звернення до суду у порядку наказного провадження мають особи, якщо вони заявляють вимоги про стягнення аліментів у визначених ст. 161 ЦПК України розмірах саме на утримання дітей, тобто осіб, які не досягли 18-ти річного віку.

Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне положення дитини і платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, доньки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Разом з тим, згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже, вимога про призначення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття не є безспірною, оскільки мінімальний розмір аліментів не встановлено, а можливість їх сплати підлягає доведенню.

Згідно з п. 3 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.165 ЦПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи, що дочка заявниці є повнолітньою особою, при цьому заявлено вимогу про видачу судового наказу про стягнення з батька аліментів на особу, яка продовжує навчання, що не відповідає вимогам статті 161 ЦПК України, у видачі судового наказу слід відмовити.

Заявник не позбавлена звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Крім того, відповідно до п.2 ч.3 ст.163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Подану заяву про видачу судового наказу від імені заявника ОСОБА_1 сформовано в системі «Електронний суд» та підписано адвокатом Кальніченко О.П., документів, що підтверджували б повноваження адвоката представляти Осіпову П.Г., по справі не подано. Згідно доданої до заяви копії ордера видно, що ордер виданий адвокатом на надання правничої допомоги ОСОБА_3 , що жодним чином не підтверджує повноваження адвоката Кальніченко О.П. представляти заявницю ОСОБА_1 .

На підставі викладеного суддя приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 161, 165, 258-261, 353 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дитини.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя