Єдиний унікальний номер судової справи 496/2471/23
Номер провадження 22-ц/812/1554/24
Доповідач апеляційного суду Серебрякова Т.В.
Постанова

Іменем України

14 жовтня 2024 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого Серебрякової Т.В.,

суддів: Коломієць В.В., Самчишиної Н.В.,

з секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участі:

представника позивача Бащука Д.С. ,

переглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» рішення, яке ухвалено Корабельним районним судом міста Миколаєва 05 вересня 2024 року, під головуванням судді Чернявської Я.А., в приміщені цього ж суду, у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИЛА:

У квітні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (далі - ТОВ «Консалт Солюшенс») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (далі - ВАТ КБ «Надра») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №05/03/2008/840-К/330, за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності кредит на суму 197 104 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12.99% річних, із строком повернення кредитних коштів до 17 березня 2033 року.

З метою забезпечення виконання умов вищевказаного кредитного договору №05/03/2008/840-К/330 від 18 березня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки б/н від 18 березня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Заботкіною Т.Ю., та зареєстрований в реєстрі за №660, відповідно до якого відповідач передала в іпотеку банку: земельну ділянку площею 0.08 га, з кадастровим номером :01:001:1445, та земельну ділянку площею 0.08 га, з кадастровим номером :01:001:1446, які розташовані на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області.

24 квітня 2020 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ КБ «Надра»), яке є правонаступником ВАТ КБ «Надра», та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладено договір №GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого останнє отримало право вимоги до боржників, згідно з реєстром у Додатку №1 до цього договору.

Відповідно п.58 Додатку №1 до договору №GL3N216954_ПВ_188 про відступлення права вимоги від 24 квітня 2020 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №05/03/2008/840-К/330 від 18 березня 2008 року та договором іпотеки б/н від 18 березня 2008 року, та товариство набуло право грошової вимоги до відповідача у загальному розмірі 495 752.85 доларів США, з яких: основна сума боргу (тіло кредиту) - 195 844.70 доларів США, відсотки - 299 908.15 доларів США.

Вказана заборгованість підтверджується виконавчим написом, вчиненим 04 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та зареєстрованим в реєстрі за №7107, за яким розмір заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ КБ «Надра» складає 312 159.11 доларів США, що за курсом НБУ станом на 04 жовтня 2013 року становить 2 495 087 грн. 77 коп., та 288 838 грн. 01 коп., а всього у гривневому еквіваленті 2 783 925 грн. 78 коп., з яких: основний борг - 195 844.70 доларів США; сума заборгованості по відсоткам - 116 314.41 доларів США; пеня - 161 292 грн. 78 коп.; штрафи - 157 545 грн. 23 коп.

12 листопада 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні НОМЕР_2 на підставі п.3 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», за якою виконавчий напис №7107 від 04 жовтня 2013 року було повернуто стягувачу.

Станом на момент звернення з цим позовом відповідач не виконала умови кредитного договору, що змусило ТОВ «Консалт Солюшенс» звернутись до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів.

Посилаючись на викладене, а також з метою зменшення фінансового навантаження на відповідача, ТОВ «Консалт Солюшенс» просило стягнути на свою користь часткову заборгованість за кредитним договором №05/03/2008/840-К/330 від 18 березня 2008 року з ОСОБА_2 у розмірі 15 000 доларів США, яка складається з основної суми боргу.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 20 квітня 2023 року цивільну справу за позовом ТОВ «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості надіслано за підсудністю до Миколаївського районного суду Миколаївської області (а.с.38-39).

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05 червня 2023 року вищевказану цивільну справу передано на розгляд до Корабельного районного суду міста Миколаєва (а.с.46-47).

Ухвалою Корабельного районного суду міста Миколаєва від 22 серпня 2023 року було відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.55-56).

Рішенням Корабельного районного суду міста Миколаєва від 05 вересня 2024 року у задоволені позову ТОВ «Консалт Солюшенс» відмовлено.

Рішення районного суду мотивовано тим, що пред`являючи позовні вимоги, позивач не вказав на наявність правових підстав для стягнення боргу за кредитним договором, право дострокової вимоги за яким вже було використане під час вчинення виконавчого напису нотаріуса №7107 від 04 жовтня 2013 року, а також не надав розрахунку заборгованості в обґрунтування боргу в розмірі 15 000 доларів США.

В апеляційній скарзі ТОВ «Консалт Солюшенс», посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права, просило рішення районного суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що наявність виконавчого напису нотаріуса за відсутності реального виконання боржником свого зобов`язання (добровільного чи примусового) не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін та не позбавляє кредитора права на судовий захист шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором у судовому порядку.

Також зазначено, що розрахунок заборгованості, в якому була б зазначена інформація про механізм нарахування відсотків за кредитом, розмір заборгованості за відсотками, розмір заборгованості за простроченими відсотками, нарахування пені, розмір заборгованості пені, розмір заборгованості інших штрафних санкцій, не є необхідним у даній справі, оскільки позивачем порушується питання про стягнення лише частини заборгованості за тілом кредиту. При цьому, необхідно враховувати, що Додаток №1 до договору №GL3N216954_ПВ_188 про відступлення права вимоги від 24 квітня 2020 року по суті являє собою розрахунок заборгованості по кожному з переданих кредитів, який був проведений попереднім кредитором ПАТ КБ «Надра» станом на день передання прав вимоги за кредитами новому кредитору.

Окрім того, Цивільний процесуальний кодекс України не встановлює конкретні вимоги до розрахунку боргу, а питання його обґрунтованості є оціночним, і вирішується судами при вирішення спору по суті залежно від конкретних обставин справи.

Згідно ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення таким вимогам не відповідає.

Так, за змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст.1,3 ЦК України, ст.ст.2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Так, за ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

В силу ст.ст.509,525-526,598,610,611,622 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості і виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Сторони по зобов`язанню повинні сприяти одна одній у належному його виконанні, а у разі виникнення труднощів у однієї із сторін - всіляко сприяти зменшенню збитків.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Особа, яка порушила зобов`язання (не виконала його, або виконала з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання) повинна нести негативні наслідки такої поведінки, а саме, сплатити в межах позовної давності неустойку і відшкодувати збитки.

При цьому, сторона не звільняється від виконання зобов`язання в натурі.

Зазначене у повній мірі стосується і кредитних зобов`язань, які не виконані належним чином.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 18 березня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір за №05/03/2008/840-К/330 (а.с.6-8).

Відповідно до п.1.1 вказаного договору банк надав позичальнику ОСОБА_2 у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 197 104 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим договором за програмою «Житло дітям».

Кредит надавався для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 18 березня 2008 року, згідно якого ОСОБА_2 придбає у власність нерухоме майно - земельні ділянки, що знаходяться за адресою: територія Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, з кадастровими номерами: :01:001:1445 та :01:001:1446 (п.1.2 договору).

Пунктами 1.3.1 та 1.4 договору сторони узгодили відсотки за користування кредиту в розмірі 12.99% річних, та кінцевий строк дії договору до 17 березня 2033 року.

З метою забезпечення виконання умов вищевказаного кредитного договору за №05/03/2008/840-К/330 від 18 березня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки б/н від 18 березня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Комінтернівського районного нотаріального округу Одеської області Заботкіною Т.Ю., та зареєстрований в реєстрі за №660, відповідно до якого відповідач передала в іпотеку банку: земельну ділянку площею 0.08 га, з кадастровим номером :01:001:1445, та земельну ділянку площею 0.08 га, з кадастровим номером :01:001:1446, які розташовані на території Фонтанської сільської ради Комінтернівського району Одеської області (а.с.9-11).

04 жовтня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. був вчинений виконавчий напис №7107, яким запропоновано звернути стягнення на вказані земельні ділянки за кадастровими номерами :01:001:1446 та :01:001:1445, що належать ОСОБА_2 на праві власності.

За рахунок отриманих коштів від реалізації нерухомого майна запропоновано задовольнити вимоги ПАТ КБ «Надра» у розмірі: основний борг - 195 844.70 доларів США; сума заборгованості по відсоткам - 116 314.41 доларів США; пеня - 161 292 грн. 78 коп.; штрафи - 157 545 грн. 23 коп., що всього становить 312 159.11 доларів США, що за курсом НБУ станом на 04 жовтня 2013 року (1 долар США - 7.993 грн.) становить 2 495 087 грн. 77 коп. та 288 838 грн. 01 коп., а всього у гривневому еквіваленті 2 783 925 грн. 78 коп.

Строк за який провадиться стягнення, з 18 березня 2008 року по 14 березня 2013 року (а.с.23).

Вищевказаний виконавчий напис неодноразово перебував на примусовому виконанні (а.с.23 зворот).

12 листопада 2019 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. у виконавчому проваджені НОМЕР_2 повернуто виконавчий напис №7107, виданий 04 жовтня 2013 року, у зв`язку із тим, що стягувач не виявив бажання залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання судового рішення (а.с.24).

24 квітня 2020 року між ПАТ КБ «Надра», який є правонаступником ВАТ КБ «Надра», та ТОВ «Консалт Солюшенс» укладено договір №GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги.

Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «Консалт Солюшенс» набуло право вимоги до боржників, згідно з реєстром у Додатку №1 до цього договору (а.с.16-17).

Згідно з Додатком №1 до договору №GL3N216954_ПВ_188 про відступлення прав вимоги (пункт 58) ТОВ «Консалт Солюшенс» набуло право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №05/03/2008/840-К/330 від 18 березня 2008 року та нотаріально посвідченим договором іпотеки б/н від 18 березня 2008 року (а.с.18).

Згідно правового висновку Верховного Суду викладеного в постанові від 21 липня 2021 року в справі №287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність.

Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2022 року в справі №857/7/22).

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази та пояснення представника позивача в судовому засіданні апеляційного суду, колегія суддів зауважує, що стягнення грошових коштів на користь первісного кредитора ПАТ КБ «Надра» за кредитним договором №05/03/2008/840-K/330 від 18 березня 2008 року не відбулося (протилежного матеріали справи не містять).

Згідно з ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Наявність невиконаного виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором, оскільки застосування первісним кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості за кредитним договором.

У вищевказаному виконавчому написі нотаріуса зазначена сума в рахунок якої буде погашено заборгованість у разі реалізації іпотечного майна.

B свою чергу, позивач має право звернутися з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в межах суми, яка була встановлена у виконавчому написі нотаріуса. Зокрема, основний борг (тіло кредиту) за виконавчим написом нотаріуса становив 195 844.70 доларів США, та на час звернення позивача до суду із позовом не змінився.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ТОВ «Консалт Солюшенс» орієнтувалося саме на суму заборгованості за тілом кредиту, зазначену у виконавчому написі нотаріуса та в Додатку №1 до договору про відступлення прав вимоги.

У позові ТОВ «Консалт Солюшенс» до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором пред`явлено вимогу на суму, нараховану лише з тіла кредиту, встановленого кредитним договором та підтвердженого виконавчим написом, вичиненим приватним нотаріусом 04 жовтня 2013 року.

Проценти, штрафи, пеня та інші санкції, що були нараховані після вчинення виконавчого напису нотаріуса, ТОВ «Консалт Солюшенс» при розрахунку основної суми заборгованості за кредитним договором під час пред`явлення позову про стягнення заборгованості не враховувались.

З вищевказаного убачається, що ПАТ КБ «Надра» пред`явивши вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису не використав як кредитор своє право на пред`явлення вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором в судовому порядку. Таким чином, вимога ТОВ «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором є законною та підлягає задоволенню.

За вказаних обставин, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо вирішення справи по суті.

Встановивши правовідносини, які виникли між сторонами із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем доведено належним чином ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до положень ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з урахуванням меж апеляційного перегляду, дають підстави для висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалено без додержання норм матеріального та процесуального права.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, судове рішення скасувати з ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення позову шляхом стягнення з позичальника ОСОБА_2 на користь нового кредитора ТОВ «Консалт Солюшенс» часткову заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором №05/03/2008/840-К/330 від 18 березня 2008 року в розмірі 15 000 доларів США.

За правилами п.п. «в» п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.ч.1,13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки за наслідками апеляційного перегляду справи позовна вимога майнового характеру підлягає задоволенню, то за подання позовної заяви та апеляційної скарги з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у загальному розмірі 18 101 грн. 46 коп. (8 227 грн. 94 коп. + 9 873 грн. 52 коп.)

Керуючись ст.ст.367,374,376,381,382 ЦПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» - задовольнити.

Рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 05 вересня 2024 року - скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» () заборгованість за кредитним договором №05/03/2008/840-К/330 від 18 березня 2008 року в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) доларів США.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» () 18 101 (вісімнадцять тисяч сто одна) грн. 46 коп. судового збору, сплаченого в обох інстанціях.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Серебрякова

Судді: В.В. Коломієць

Н.В. Самчишина

Повний текст судового рішення

складено 17 жовтня 2024 року