Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2024 Справа №607/21964/24 Провадження №2-о/607/652/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.

за участі секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

заявника ОСОБА_1 заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису, у якій просить: видати обмежувальний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 , на строк 6 (шість) місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

- заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання (перебування) з ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань 500 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборони ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори із ОСОБА_1 , контактувати із нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, а також в будь-який спосіб спілкуватися;

- заборони ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати її ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися із нею.

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає, що вона перебувала з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.03.2024 у справі № 607/16649/23 розірвано. На даний час вони проживають окремо, проте її колишній чоловік ОСОБА_2 регулярно навідується за місцем її проживання та протягом тривалого часу вчиняє щодо неї домашнє насильство психологічного характеру, а саме під час вчинення насильства кривдник поводить себе неадекватно, словесно ображає її, залякує, погрожує їй та переслідує, у зв`язку із чим працівниками поліції неодноразово виносився терміновий заборонний припис щодо ОСОБА_2 , які останній неодноразово порушував. Крім того, постановою Тернопільського міськрайонного суду від 30.09.2024 ОСОБА_2 було притягнуто до відповідальності за ст. 173-2 КУпАП за вчинення відносно неї 17.08.2024 домашнього насильства.

Заявник вказує, що така протиправна поведінка колишнього чоловіка ОСОБА_2 негативно впливає на її здоров`я та працездатність, а також на її психологічний стан, так як вона постійно перебуває в стані стресу та тривоги. Водночас вона нездатна самостійно захистити себе, оскільки неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, проте це не дало жодного результату та ОСОБА_2 не змінив своєї поведінки щодо неї та не залишає її у спокої, продовжуючи переслідувати та погрожувати їй, та на будь-які зауваження з приводу припинення протиправної поведінки не реагує. При цьому, заявник переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства ОСОБА_2 щодо неї, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я є дуже високою.

Таким чином, заявник вважає, що вона є такою, що зазнала домашнього насильства, а саме: насильства психологічного характеру, що полягає у: словесних образах, погрозах, залякуванні та передовсім у переслідуванні та з урахуванням наявних ризиків потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а тому просить заяву задовольнити.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10.10.2024 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку окремого провадження та призначено судове засідання у справі на 11.10.2024 на 14 год. 30 хв.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримала в повному обсязі та просила задовольнити з підстав у ній викладених. Додатково зазначила, що ОСОБА_2 систематично її переслідує з метою примирення. Разом з тим, вона не має наміру продовжувати із ним стосунки, категорично заперечує з приводу цього та жодних натяків на те, що вони знову можуть бути сім`єю вона йому не давала. Вказала, що постійні переслідування та залякування зі сторони ОСОБА_2 спричиняє їй емоційну невпевненість та завдає шкоди її психічному здоров`ю, що виражається у моральних страждань, постійному стресі та переживанні за своє життя і здоров`я. Крім того уточнила вимоги заяви та просила окрім іншого заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечив з приводу заяви та зазначив, що жодного домашнього насильства психологічного характеру щодо ОСОБА_1 він не вчиняв, а усі його дії спрямовані на відновлення їхніх стосунків. Вказав, що він досі кохає ОСОБА_1 , хоче із нею помиритись та відновити сімейні стосунки, для того вживає усіх необхідних заходів. Крім того у с. Біла він приїжджає з метою відвідування свого хресного, який живе по АДРЕСА_2 , а за адресою АДРЕСА_3 він приїжджає з метою відвідати своїх дітей, які проживають з ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та всебічно проаналізувавши зібрані у справі докази, суд дійшов до наступного висновку:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.03.2024 у справі № 607/16649/23 розірвано.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав № 396643311 від 26.09.2024, житловий будинок, загальною площею 211,9 кв.м., житловою площею 109,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 2729623 від 22.04.2013, ОСОБА_1 є власником 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з термінового заборонного припису серії АА №333792 від 24.08.2024, винесеного стосовно кривдника ОСОБА_2 , останньому заборонено в будь який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_1 строком на 5 діб з 11 год. 00 хв. 24.08.2024 до 11 год. 00 хв. 29.08.2024, у зв`язку із скоєнням ним домашнього насильства стосовно постраждалої особи ОСОБА_1 .

Постановою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.09.2024 у справі № 607/21108/24, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

Як вбачається із змісту вказаної постанови, 17.08.2024 о 19 год. 00 хв. ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно колишньої дружини ОСОБА_1 , а саме: виражався нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, чинив психологічний тиск, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої. Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 3, 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Крім того, відповідно до термінового заборонного припису серії АА №333453 від 13.09.2024, винесеного стосовно кривдника ОСОБА_2 , останньому заборонено в будь який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_1 строком на 5 діб з 19 год. 30 хв. 13.09.2024 до 19 год. 30 хв. 18.09.2024, у зв`язку із скоєнням ним домашнього насильства стосовно постраждалої особи ОСОБА_1 .

Також, відповідно до термінового заборонного припису серії АА №333454 від 28.09.2024, винесеного стосовно кривдника ОСОБА_2 , останньому заборонено в будь який спосіб контактувати з постраждалою особою ОСОБА_1 строком на 5 діб з 20 год. 00 хв. 28.09.2024 до 20 год. 00 хв. 03.10.2024, у зв`язку із скоєнням ним домашнього насильства стосовно постраждалої особи ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушення прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства.

Невжиття своєчасних обмежувальних заходів стосовно кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілої від насильства у сім`ї особи.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у цій сфері, є Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до пунктів 2, 3, 6, 8, 14, 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на колишнє подружжя.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

За пунктом 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

У постанові Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 369/7782/19 зроблено висновок, що відповідно до частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінка ризиків полягає в оцінюванні вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21.11.2018 у справі № 756/2072/18, від 09.12.2019 у справі № 756/11732/18.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Так, як вбачається з матеріалів справи заявник ОСОБА_1 є колишньою дружиною ОСОБА_2 , відтак суд приходить до висновку, що на них розповсюджується дія Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству, та відповідно, може вирішуватись питання про видачу обмежувального припису.

Встановлено, що заявник ОСОБА_1 систематично протягом тривалого часу потерпає від насильства, яке вчиняє відносно неї її колишній чоловік ОСОБА_2 , яке виражається у словесних образах та погрозах та переслідуванні, чим спричиняє емоційну невпевненість ОСОБА_1 та завдає шкоди її психічному здоров`ю, що виражається у моральних страждань та постійному переживанні за своє життя і здоров`я.

Зазначене підтверджується постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, тобто за вчинення домашнього насильства, терміновими заборонними приписати, з яких вбачається вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства по відношенню до ОСОБА_2 , а також відео та звукозаписами долученими до матеріалів справи.

Відтак, суд вважає, що ОСОБА_2 є кривдником в розумінні пункту 6 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», який вчиняє домашнє насильство стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_1 .

Також, зважаючи на систематичну протиправну поведінку ОСОБА_2 приймаючи до уваги те, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, не бажає змінювати свою поведінку, суд вбачає існування реальних ризиків продовження у майбутньому вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства у будь-якому його прояві стосовно ОСОБА_1 .

Заперечення ОСОБА_1 з приводу доводів заяви суд до уваги не бере, оскільки такі спростовуються наявними в матеріалах доказами.

На підставі викладеного, з метою уникнення у майбутньому домашнього насильства у будь-якому прояві, захисту прав постраждалої ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав.

Разом з тим, з приводу відстані на яку слід заборонити ОСОБА_2 наближатися до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_2 , то суд вважає, що достатньою для запобігання домашньому насильству, яке вчинялося заінтересованою особою стосовно заявниці є відстань 200 метрів.

Окрім цього, суд вважає, що на цьому етапі передчасно встановлювати заборону строком на шість місяців. Для виправлення кривдника та усвідомлення ним своїх дій, на думку суду достатнім часом для видачі обмежувального припису є три місяці з дня винесення рішення суду.

Таким чином, виходячи із принципу пропорційності, оцінюючи ризики продовження протиправної поведінки заінтересованої особи, та її вплив на заявницю, що може призвести до тяжких або особливо тяжких наслідків, враховуючи дані про особу ОСОБА_2 , який неодноразово вчиняв домашнє насильство психологічного характеру відносно ОСОБА_1 , суд вважає що заява підлягає до часткового задоволення, шляхом видачі обмежувального припису стосовно кривдника ОСОБА_2 у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав, а саме, заборони ОСОБА_2 перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_2 ; заборони ОСОБА_2 наближатися на відстань 200 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_2 ; заборони ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори із ОСОБА_1 , контактувати із нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, а також в будь-який спосіб спілкуватися; заборони ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися із нею.

При прийнятті такого рішення суд звертає увагу на те, що життя та здоров`я, недоторканність і безпека заявниці як найвища соціальна цінність переважають над правом заінтересованої особи на її житло, а тому допускається його обмеження, оскільки втручання держави у це право через механізм обмежувального припису є виправданим, якщо суд встановив підстави для застосування цього обмежувального припису (постанова Верховного Суду у справі № 531/352/22).

Згідно ч. 3 статті 350-5 ЦПК України, судові витрати відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст. 1, 4, 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. 4, 76-82, 258, 259, 263-265, 273, 350-1 350-6, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис строком на 3 (три) місяці, згідно якого:

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наближатися на відстань 200 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 та за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вести листування, телефонні переговори із ОСОБА_1 , контактувати із нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, а також в будь-який спосіб спілкуватися;

- заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 особисто і через третіх осіб розшукувати її ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися із нею.

В задоволенні решти вимог заяви, відмовити.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Повідомити не пізніше наступного дня з дня ухвалення судового рішення уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис на профілактичний облік, а також виконавчі органи міських рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 11.10.2024.

Заявник: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_5 .

Головуючий суддяН. Р. Кунець