Справа № 159/4876/24
Провадження № 2/159/1310/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

15 жовтня 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Денисюк Т.В.

з участю секретаря судового засідання Пустової А.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Тертичний Юрій Вікторович, до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики,

в с т а н о в и в :

У липні 2024 року ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Тертичний Ю.В., звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 20.12.2022 між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, оформлений власноручно написаною відповідачем розпискою. За змістом розписки відповідач отримав від позивача для власних потреб кошти в розмірі 25 000 дол США, які зобов`язався повернути в строк до 20.02.2023.

На час звернення до суду відповідач кошти не повернув.

Ураховуючи наведене позивач просив стягнути з ОСОБА_2 :

-борг в розмірі 25 000 дол США,

-3% річних за прострочення виконання зобов`язання (за період відповідно з 20.02.2023 до 30.07.2024) в розмірі 1142,47 дол США,

-судовий збір і витрати на правничу допомогу орієнтовний розмір яких становить 35 000 грн.

Провадження у справі відкрите ухвалою судді від 22.08.2024, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

За даними демографічного реєстру відповідач ОСОБА_2 08.04.2024 знятий із зареєстрованого місця проживання в АДРЕСА_1 , дані про інше зареєстроване місце проживання відсутні.

Відповідач ОСОБА_2 повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в порядку, визначеному частиною одинадцятою статті 128 ЦПК України, шляхом опублікування на офіційному веб-сайті судової влади України оголошення про виклик особи.

Належним чином повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився, правом подати відзив не скористався.

Від представника позивача адвоката Тертичного Ю.В. надійшла заява про проведення судового засідання без участі сторони позивача, надана згода на заочний розгляд справи.

Враховуючи згоду позивача, керуючись статтею 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою усіх учасників справи (частина друга статті 247 ЦПК).

Дослідивши письмові докази у справі суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову, який належить задовольнити частково з таких мотивів.

Предметом спору є договір позики.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України та статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (частина другої статті 640 ЦК України).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК)

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною першою статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання зобов`язання частково або в повному обсязі (частини перша, четверта статті 545 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №464/3790/16ц (провадження № 14-465цс18) викладено висновок про те, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до вчинення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Наданий позивачем у перекладі на українську мову оригінал розписки підтверджує факт укладення між сторонами спору договору позики, за умовами якого відповідач отримав від позивача 20.12.2022 кошти в сумі 25 000 дол США і зобов`язався повернути через два місця , тобто до 20.02.2023.

Зміст розписки свідчить про укладення між сторонами саме договору позики.

Наявність оригіналу розписки у позивача засвідчує невиконання відповідачем зобов`язань щодо повернення боргу.

Строк виконання зобов`язання на час ухвалення судового рішення закінчився.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК).

Відповідач не надав суду доказів на спростування факту укладення договорів позики, доказів виконання зобов`язання чи додаткових договірних відносин щодо зміни строку повернення позики.

Оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку про доведеність існування між сторонами договірних відносин з позики, невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань та відповідно обґрунтованість вимоги про стягнення заборгованості у валюті договору.

Що стосується вимог про стягнення 3% річних на підставі статті 625 ЦК України.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Невиконання умов, визначених зобов`язанням, є його порушенням (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК)

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виконання договірних зобов`язань та нарахування 3% річних за час прострочення виконання зобов`язання, визначених статтею 625 ЦК України, в іноземній валюті дозволяється, на що вказала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц.

Однак Законом №2120-IX від 15.03.2022 розділ Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнені п.18, за змістом якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином вимоги позивача по стягнення 3% річних, нарахованих за період дії в Україні воєнного стану, задоволенню не підлягають.

Щодо розподілу судових витрат.

У позовній заяві представник позивача повідомив про намір подати докази витрат на правничу допомогу в порядку частини восьмої статті 141 ЦПК України, на час постановлення судового рішення таких доказів не надав, тому суд вирішує питання розподілу лише судових витрат в частині судового збору.

Позовні вимоги задоволені на 96% (25000 х 100% : 26142,47), тому відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 10 301,67 грн (обрахованих з суми судового збору сплаченого за подання позовної заяви 10 730,91х96%:100%).

Керуючись статтями 12,76-81,141,258,280 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 526-530, 545, 599, 625, 1046, 1047, 1049, Цивільного кодексу України, пунктом 18 розділу Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнені, суд

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 20.12.2022 в розмірі 25 000 (двадцять п`ять тисяч) дол США.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 301 (десять тисяч триста одну) гривню 67 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складання.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий 24.10.1997 Ковельським МРВ УМВС України у Волинській області, РНОКПП НОМЕР_3 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складене 15.10.2024.

ГоловуючийТ. В. ДЕНИСЮК