ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7360/24 Справа № 194/1951/23 Суддя у 1-й інстанції - Корягін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Макарова М.О., Свистунової О.В.

за участю секретаря Попенко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ромашкіної Оксани Олександрівни на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 14 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернівської міської ради Дніпропетровської області, треті особи Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Тернівська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Тернівської міської ради Дніпропетровської області, треті особи Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), Тернівська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що він по материнській лінії є рідним племінником ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . У встановлений законом строк він звернувся до Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач зазначив, що у нього відсутній документ про народження його тітки ОСОБА_2 , який би слугував підтвердженням родинного зв`язку між померлою тіткою ОСОБА_2 та його померлою матір`ю ОСОБА_3 . На підстав викладеного ОСОБА_1 просив суд встановити факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с.Благодатне Павлоградського району Дніпропетровської області, зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Павлоград Дніпропетровської області, є рідною тіткою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Тернівка Дніпропетровської області.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 14 травня 2024 року відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Тернівської міської ради Дніпропетровської області, треті особи Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Тернівська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення факту родинних відносин.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ромашкіна О.О. просить рішення суду від 14 травня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом статей 15 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі №638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється в судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки (постанова Верховного Суду від 06 грудня 2023 року в справі № 144/1842/21 (провадження № 61-8262св23)).

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, в такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (постанова Верховного Суду від 20 грудня 2023 року в справі № 283/1742/21 (провадження №61-11547св22)).

У постанові від 10 квітня 2019 року в справі № 320/948/18 (провадження №14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів за наявності певних умов. Зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

За наявності у вимогах про встановлення факту родинних відносин спору про право такий факт встановлюється у порядку позовного провадження.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів (постанова Верховного Суду від 06 грудня 2023 року в справі № 754/6885/22 (провадження № 61-6167св23)).

В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

Позитивні юридичні факти, тобто ті, які повинні існувати на час відкриття спадщини і можуть зумовлювати, за передбачених у ЦК умов, виникнення права на спадкування за законом. Аналіз положень глави 68 ЦК України дозволяє стверджувати, що для спадкування за законом мають існувати чітко визначені юридичні факти, що підтверджують наявність: родинних відносин (певний ступінь споріднення зі спадкодавцем); квазіродинних відносин (усиновлення спадкоємця чи спадкодавця); сімейних відносин (шлюб зі спадкодавцем; проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини); відносин із утримання (перебування на утриманні спадкодавця спадкоємцем не менш як 5 років до часу відкриття спадщини) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 березня 2021 року в справі № 643/14592/18 (провадження № 61-15094св20).

У справі встановлено, відповідно до свідоцтва про одруження, виданого 15 жовтня 1954 року Павлоградським сільським ЗАГС Павлоградського району, ОСОБА_4 , 1928 року народження, та ОСОБА_5 , 1923 року народження, уклали шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_6 (а.с.26).

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 21 вересня 1955 року Павлоградським селищним ЗАГС Дніпропетровської області, батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_8 (а.с.17).

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 18 серпня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_8 у віці 89 років (а.с.28).

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 28 січня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_4 у віці 81 рік (а.с.27).

З Витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, сформованого 24 березня 2023 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 уклали шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_10 (а.с.18).

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 06 грудня 1973 року Тернівським селищним ЗАГС м. Павлограда Дніпропетровської області, батьком позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є - ОСОБА_9 , матір"ю є - ОСОБА_11 (а.с.16).

Шлюб між батьками позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 та ОСОБА_11 рішенням Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 13 квітня 1984 року було розірвано, номер актового запису про розірвання шлюбу 63, дата складання - 15 травня 1984 року (а.с.18).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 26 червня 1985 року бюро ЗАГС м. Тернівка Дніпропетровської області, мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_12 26 червня 1985 року уклали шлюб, прізвище дружини після укладення шлюбу - ОСОБА_13 (а.с.19).

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 04 грудня 2018 року Тернівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с.20).

Із свідоцтва про укладення шлюбу, виданого повторного міським відділом ЗАГС м.Єнакієво Донецької області вбачається, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уклали шлюб 20 березня 1970 року, прізвище дружини після укладення шлюбу - ОСОБА_16 (а.с.22).

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 09 лютого 2023 року Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.23).

Як вбачається з листа Державного архіву Дніпропетровської області від 10 квітня 2023 року, в алфавітних покажчиках до книг Реєстрації актів цивільного стану по сільських радах Павлоградського району з записами про народження за 1921-1930 роки ОСОБА_17 ( ОСОБА_18 ), 1923 року народження, не зазначена (а.с.32).

Як вбачається із запису акту про народження №2 ОСОБА_23, народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 , батько - " ОСОБА_19 ", мати - ОСОБА_20 , 26 років.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 липня 2024 року було витребувано із Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.160, 161).

Із спадкової справи №54/2023 заведеної державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається 27 березня 2023 року із заявою про прийняття спадщини звернувся позивач ОСОБА_1 , в якій зазначив, що приймає спадщину після смерті його тітки ОСОБА_2 (а.с.172).

Також із вказаної спадкової справи вбачається, за життя 07 лютого 2002 року ОСОБА_2 склала заповіт на ім`я ОСОБА_21 (а.с.184).

Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 19 березня 1973 року Вербківською сільською радою Павлоградського району Дніпропетровської області, батьками ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зазначені ОСОБА_22 та ОСОБА_2 (а.с.24).

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 30 листопада 2022 року Павлоградським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ІНФОРМАЦІЯ_11 помер ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с.25).

Звернувшись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 просив суд встановити факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с.Благодатне Павлоградського району Дніпропетровської області, зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Павлоград Дніпропетровської області, є його рідною тіткою, зазначивши, що встановлення вказаного факту необхідне для прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Слід зазначити, саме на сторону позивача покладається обов`язок доказування щодо підтвердження, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Павлоград Дніпропетровської області, є рідною тіткою позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Судом встановлено та із запису акту про народження №2 вбачається, що " ОСОБА_23 " народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 , батько - " ОСОБА_19 ", мати -

ОСОБА_20 , 26 років.

Позивач зазначав, що його мати - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (при народженні прізвище ОСОБА_6 ), та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (при народженні прізвище ОСОБА_24 ) є рідними сестрами та мають одну матір ОСОБА_25 , 1923 року народження.

Однак, слід зазначити, у свідоцтві про народження матері позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , її матір"ю зазначено - ОСОБА_25 , а із запису акту про народження №2 ОСОБА_26 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 , її матір"ю зазначено - ОСОБА_20 .

Таким чином, належними доказами у справі не підтверджується, що мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ( ОСОБА_10 , при народженні прізвище ОСОБА_6 ), та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (при народженні прізвище ОСОБА_24 ) народжені від однієї матері.

Судом першої інстанції обгрунтовано не прийнято до уваги в якості належного та допустимого доказу копію обліково-послужної карточки до військового квитка ОСОБА_4 , в якому зазначені - дружина ОСОБА_8 , 1923 р, діти - ОСОБА_27 , 1955 р., ОСОБА_15 , 1950 р. Слід зазначити, ОСОБА_15 взагалі не є донькою ОСОБА_4 .

Отже, стороною позивача не доведено та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною тіткою позивача у справі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За таких обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за недоведеністю.

Доводи апеляційної скарги стосовно доведеності позовних вимог є необґрунтованими та не підтверджуються належними доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги про неповне з"ясування судом обставин у справі, неправильне застосування судом норм матеріального права та процесуального права є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Ромашкіної Оксани Олександрівни - залишити без задоволення.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 14 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В.Свистунова