Номер провадження 2/754/4613/24
Справа №754/9404/24
РІШЕННЯ

Іменем України

14 жовтня 2024 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Панченко О.М.

при секретарі судових засідань - Сарнавському М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Києві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 (через свого представника - адвоката Вітів В.А.) через «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09 серпня 2017 року у справі №754/8643/17 Деснянським районним судом міста Києва ухвалено заочне рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ІПН: НОМЕР_1 , аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, після постановлення вищевказаного судового рішення виникли обставин, визначені ст. 182 Сімейного кодексу України, що передбачають зменшення розміру аліментів, а саме: 1) ОСОБА_1 одружений із ОСОБА_4 в шлюбі між якими народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З народження ОСОБА_5 було діагностовано G821 нижній спатичний парапарез, атактичний синдром, виражені конгіктивні порушення та атрофію ДЗН. Саме тому, донька потребує постійного догляду, оскільки вона є дитиною з інвалідністю. Через значні витрати на лікування і догляд дитини з інвалідністю в ОСОБА_1 недостатньо майнових ресурсів для свого лікування і виконання рішення суду про аліменти. 2) На даний час стан здоров`я позивача значно погіршився, йому була встановлена інвалідність та існує потреба в постійному лікуванні. 3) Внаслідок вторгнення військ російської федерації на територію України ОСОБА_1 втратив єдине належне йому житло за адресою будинок АДРЕСА_1 . Таким чином, матеріальний стан ОСОБА_1 істотно погіршився з незалежних від нього підстав, а житло для дружини і малолітньої доньки доводиться винаймати.Через значні витрати на лікування і догляд дитини з інвалідністю в ОСОБА_1 недостатньо майнових ресурсів для свого лікування і виконання рішення суду про стягнення аліментів. Для забезпечення потреб хворої дитини та можливості забезпечити собі належну реабілітацію ж необхідним зменшити розмір аліментів до 1/8 частки (однієї/восьмої) всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2024 року справу передано для розгляду головуючому-судді Панченко О.М.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 03.07.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

19.07.2024 через «Електронний суд» від відповідачки ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву у якому вважає поданий позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Вважає за необхідне наголосити, що в рамках даного виконавчого провадження, внаслідок ухилення позивача від належного виконання батьківського обов`язку по утриманню свого неповнолітнього сина, державним виконавцем вжито заходів примусового виконання вказаного судового рішення, зокрема винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 05.04.2024 року. З аналізу змісту даної постанови вбачається, що позивач отримує дохід у Військовій частині НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 . Окремо наголошує, що також вбачається зі змісту постанови, у позивача перед відповідачем утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 216 537,76 гривень. Виходячи із системного аналізу викладених обставин, слід дійти висновків, що позивач ухиляється від належного виконання батьківських обов`язків по утриманню сина, про що говорить істотний розмір заборгованості зі сплати аліментів. Крім того, дії позивача по пред`явленню даного позову слід розглядати виключно як намір і надалі залишити свого сина від засобів належного існування, а також грошей, що необхідні для його життя та розвитку, а отже це свідчить про необґрунтованість даного позову і наявність підстав для відмови у його задоволенні. Фактично позиція позивача ґрунтується на тому, що він також має дитину від нового шлюбу, а також, що він є особою з інвалідністю. Зміна сімейного стану позивача, а саме народження інших дітей/дитини без підтвердження погіршення його матеріального становища, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. При цьому погіршення майнового стану боржника повинно бути підтверджено належними та допустимими доказам. З урахуванням актуальної судової практики із розгляду подібних справ, та враховуючи позицію позивача слід наголосити, що ним не доведено належними та допустимими доказами, що його матеріальне становище погіршилось, а отже останнім не доведено наявності підстав та не підтверджено їх доказами, що є необхідним для вирішення даної категорії справ. Натомість, згідно матеріалів виконавчого провадження вбачається, що позивач офіційно працевлаштований, має стабільний високий дохід, а отже і засоби для гідного забезпечення себе, своєї родини, а також і сина від першого шлюбу, що є його конституційним обов`язком, котрий протиправно не виконується позивачем та вчинюються інші дії, зокрема у вигляді пред`явлення даного позову, спрямовані на завдання шкоди сину. Тобто, з викладеного вбачається, що його інвалідність не завадила йому перешкод у можливості працювати та заробляти собі на гідне життя. При цьому, позивачем не доведено розмір його доходу, що такий дохід наприклад зменшився у порівнянні з тими періодами, коли було винесене заочне рішення. Який розмір його витрат складає щомісяця і в порівнянні з доходом, жодним належним та допустимим доказом не доведено, неможливість виконання останнім свого обов`язку з утримання свого сина у визначеному судом розмірі. Таким чином, за відсутності доведення своїх вимог позивачем належними та допустимими доказами, вбачається, що позов є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Стан здоров`я позивача не позбавив його можливості заробляти собі на життя і це не спростовано останнім, витрати про які він говорить, ґрунтуються виключно на його поясненнях та не доводяться матеріалами справи, а отже не можуть бути єдиним доказом, на які він міг би посилатись як на підставу своїх вимог за відсутності належних та допустимих доказів. Факт наявності у нього дитини від нового шлюбу за відсутності доведення погіршення матеріального стану також не може бути підставою зменшення розміру аліментів на сина, оскільки фактично саме неповнолітній син позивача буде позбавлений грошових коштів, які є необхідними для його утримання. Його матір не має компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Таким чином, враховуючи факт наявності у позивача заборгованості зі сплати аліментів на утримання сина у розмірі, що перевищує 200 000,00 гривень, наявність стабільного та високого джерела доходу, а отже і реальну можливість сплачувати такі аліменти у встановленому судом розмірі, що не спростовується матеріалами справи та жодним належним і допустимим доказом, пред`явлення даного позову вчинюється виключно на шкоду неповнолітньому сину позивача, що свідчить про його необґрунтованість і наявність підстав для відмови у його задоволенні.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06 серпня 2024 року заяву представника позивача - адвоката Вітів В.А. про участь у судових засіданнях в режимі відео конференції задоволено.

Ухвалою від 12.09.2024 року що занесена до протоколу судового засідання закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті.

12.09.2024 через «Електронний суд» від представника позивача надійшли до суду додаткові пояснення по справі в яких зазначає наступне. Хоч і при призначенні Деснянським районним судом м. Києва аліментів на утримання ОСОБА_3 . ОСОБА_1 тимчасово не працював, але був повністю працездатним то тепер такі обставини істотно змінились, що підтверджується групою інвалідності та втратою роботи, а від так і стабільних доходів ОСОБА_1 пов`язано саме із тяжкою хворобою після перенесених поранень. ОСОБА_1 внаслідок хвороби (група інвалідності) втратив працездатність та працевлаштування, що позбавило єдиного джерела доходу, та несе постійні витрати на лікування доньки ОСОБА_5 , 2019 року, дитини інваліда з дитинства з численними тяжкими захворюваннями.

Позивач та представник позивача, в судове засідання не з`явилися, надавши суду заяву, в якій позовні вимоги підтримують повністю, просять розглядати справу у їх відсутність

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, у своєму відзиві на позовну заяву просила у задоволенні позову відмовити.

Враховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебував у шлюбі із ОСОБА_4 між якими народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 від 30.10.2019.

09 серпня 2017 року у справі №754/8643/17 Деснянським районним судом міста Києва ухвалено заочне рішення, яким шлюб між сторонами розірвано, а також стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

З матеріалів справи також вбачається, що З 2014 по 2016 роки проходив службу в складі добровольчих підрозділів "ІНФОРМАЦІЯ_6" та "ІНФОРМАЦІЯ_7". В період з 15.06.2022 по 29.06.2022 позивач брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи в м. Бахмут. Це підтверджується довідкою №6487Д від 12.02.2024.

Відповідно до Свідоцтво про хворобу №11107 №41 від 03 08.2023 року з 04.07.2022 при проведенні рентгеногафії шийного відділу хребта діагностовано остеохондроз шийного відділу хребта, іррадіація в ліву руку. З 29.08.2022 року лікувався в Головному військово-медичного клінічного центру ДПС України з причин ускладненого між хребцевого остеохондрозу шийного хребта; кили міжхгебцевого диску С5-С6 ліворуч ; широкоосновної кили між хребцевого диску С6-С7, виражений цервікобрахіалшічний синдром з вертебро-динамічними та вертебро-статичними порушеннями.

30.08.2022 проведена операція: передня дискектомія С5-С6 ,С60С7, видалення міжхребцевих дисків, переднє протезування кейджами, хронічна астма.

Після чого виявлено хронічний гастродуодоніт, РЕРХ Іст., жировий гепатоз з незначним порушенням функцій печінки, порушена толерантність до глюкози, астено-невротичний синдром в стадії компенсації, простий короткозорий астигратизм правого ока, короткозорість лівого ока (Свідоцтво про хворобу №11107 №41 від 03 08.2023).

Як підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №ІХ-220703/11918 наявні ЗЧМТ від 29.06.2022 року із стійким цефалічним синдромом, повторні контузії (3тя) наслідки вибухової травми від 29.06.2022, Струс головного мозку з сіійкми цафалгіями астеноневротичним синдромом, розповсюджений остеохондроз хребта, деф. спондильоз, спондилоартрит С 5-С6 з вираженим больовим синдромом ПФХ ІСт.

29.06.2022 ОСОБА_1 отримав травми через контузією, яка була отримана під час бойових дій при виконанні обов`язків військової служби. Даний факт підтверджується Довідкою про обставини травми №456/911 від 09.11.2023.

На огляді ВЛК 19.12.2022 виявлено численні захворювання зафіксовані в свідоцтві про хворобу №11107 від 03.01.2023. У зв`язку з цим ОСОБА_1 був визнаний непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку.

З 09.05.2023 ОСОБА_1 була встановлена непрацездатність та інвалідність 3 групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серія 12 ААВ №768556.

Згідно копії витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_2 №142-РС від 01.07.2024 року підтверджується істотне зменшення матеріального стану ОСОБА_1 .

Згідно відповіді ГСЦ МВС в Тернопільсьій області від 29.07.2024 року №31/19-В-115ад, згідно відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на дату відповіді за гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 транспортні засоби зареєстрованими не значаться.

Крім того, відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , позивач має доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до матеріалів справи, з народження ОСОБА_5 було діагностовано G821 нижній спатичний парапарез, атактичний синдром, виражені конгіктивні порушення та атрофію ДЗН. Донька позивача потребує постійного догляду, оскільки вона є дитиною з інвалідністю. Важкий стан здоров`я підтверджується заключенням головного спеціаліста ДОЗ Чернівецької області з дитячої неврології від 24.05.2023, висновком ЛКК №230 від 24.05.2023 та протоколом обласної ЛКК №230 від 24.05.2023. Відповідно до цих висновків дитина потребує постійного стороннього догляду та лікування, зокрема: проходження обстежень, спостереження у невролога, ортопеда, окуліста, санаторно-курортного лікування, психолого-педагогічної, фізичної, соціальної та побутової реабілітації у реабілітаційній установі, забезпечення ортопедичним взуттям, памперсами. Дані обставини також додатково підтверджуються індивідуальною програмою реабілітації інваліда №96 від 07.06.2023.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Дана норма містить підстави для коригування аліментів шляхом зміни розміру аліментів у бік зменшення або збільшення. Аліментні правовідносини існують тривалий час. Тому матеріальний або сімейний стан особи, яка одержує аліменти, а також того, хто їх сплачує, протягом цього часу може істотно змінитися як убік погіршення так і у бік покращення.

Згідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналізуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Так, Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на чию користь вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Крім того, пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтовуючи необхідність зменшення розміру присуджених аліментів позивач, на підставу такого зменшення, відповідно до статті 192 СК України, посилається на обставини погіршення свого майнового становища через наявність у нього іще однієї дитини, а також погіршення стану здоров`я та встановлення інвалідності 3 групи через травму та захворювання, отримані під час захисту Батьківщини.

Наведені обставини та докази свідчать про те, що матеріальний стан позивача дійсно з 2023 року змінився в бік погіршення, враховуючи те , що ОСОБА_1 внаслідок хвороби (група інвалідності) втратив працездатність та працевлаштування, що позбавило єдиного джерела доходу, та несе постійні витрати на лікування доньки ОСОБА_5 , 2019 р.н., дитини інваліда з дитинства з численними захворюваннями, а тому вбачаються підстави для задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням вищенаведених обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивачем доведено необхідність зменшення розміру аліментів на утримання дитини саме до розміру 1/8 частки від його доходів. При цьому, суд враховує інтереси обох дітей позивача, які мають право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також стан здоров`я позивача.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 2, 5-7, 10-12, 76-83, 189, 200, 211, 258, 259 ЦПК України, статтями 11, 27,104, 105,110, 111, 112, 180, 181,182, 184,191 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, - задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються відповідно до рішення Деснянського районного суду м.Києва від 09 серпня 2017 року з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з (однієї/четвертої) частини до 1/8 (однієї/восьмої) частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 14.10.2024 у відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя О.М. Панченко