Справа №345/4477/24
Провадження № 2/345/1140/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.10.2024 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Якиміва Р.В.

за участю секретаря судового засідання Гладенької Л.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуші в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції заявника та заінтересованих осіб:

Позивач звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання із його мамою ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мама ОСОБА_4 після смерті якої відкрилась спадщина на майно. За життя спадкодавець скла заповіт, яким заповіла все належне їй майно позивачу по справі. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач звернувся з відповідною заявою до нотаріальної контори. Проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва, у зв`язку з пропуском строку прийняття спадщини, йому рекомендовано звернутися до суду за поновленням додаткового строку, або встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Місце проживання позивача зареєстроване окремо від мами, однак у зв`язку з станом здоровя вона проживала з ним та вели спільне господарство. Встановлення факту постійного проживання має юридичне значення, оскільки надасть змогу реалізувати його право на оформлення спадщини після смерті мами у встановленому законом порядку.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник позивача адвокат Гавриленко В.Г. в судовому засіданні позов підтримав, просив його задоволити з підстав наведених в позову та долучених до нього доказів, якими доведено факт спільного проживання позивача з мамою на час відкриття спадщини.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав та не заперечив щодо його задоволення, зазначивши, що їх мама ОСОБА_4 дійсно проживала з ОСОБА_5 до дня смерті.

Заяви та клопотання заявника та заінтересованих осіб, процесуальні дії у справі:

ухвалою суду від 06.08.2024 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами окремого провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 29.08.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 15.10.2024 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - залишено без розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судом:

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується світлокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 22.06.2021 (а.с.9).

Як вбачається з матеріалів справи, повідомленням приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу від 25.03.2024 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку із пропущенням строку прийняття спадщини та неможливості встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем (а.с.7).

На випадок своєї смерті ОСОБА_4 залишила заповіт, згідно якого заповіла усе своє майно, що буде йому належати на день смерті, де б воно не знаходилось із чого б не складалось, а також все те, на що за законом буде мати право заповіла ОСОБА_1 . Заповіт посвідчений 13.05.2021 р. (а.с.9).

Про факт того, що ОСОБА_4 проживала разом з сином ОСОБА_1 свідчать:

- акт обстеження місця проживання від 08.10.2024 №433 виданий Новицькою сільською радою про те, що ОСОБА_4 зареєстрована та проживала в с.Середній Угринів Калуського району Івано-Франківської області, Однак з грудня 20202 року у зв`язку з погіршенням здоров`я дійсно проживала разом з сином ОСОБА_1 в м.Калуші де проживала до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.42),

та свідчення свідків, зокрема:

свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він проживає по сусідству з позивачем, а саме їх квартири знаходяться на одній житловій площадці. Бачив, що останні пів року до дня смерті в квартирі ОСОБА_1 з ним спільно проживала його мама ОСОБА_4 , за якою він вів догляд;

свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що вона була сусідкою ОСОБА_4 поки та проживала в с.Середній Угринів Калуського району. У зв`язку з погіршенням здоров`я її син ОСОБА_1 забрав її проживати до себе у м.Калуш і та біля двох років до дня смерті проживала з ним. Він доглядав за нею, допомагав їй, а після смерті організував поховання.

Встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини позивача разом з її померлою мамою має для нього юридичне значення, оскільки він зможе реалізувати своє право на прийняття та оформлення спадщини за заповітом після її смерті.

Оцінка суду:

суд, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, надані заявником на обґрунтування заяви, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, взявши до уваги відсутність заперечень зі сторін заінтересованої особи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник.

Для позивача встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати йому право на прийняття спадщини, як спадкоємця у встановленому законом порядку.

Тобто, фактично метою позивача при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця, зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мама позивача ОСОБА_4 , яка на випадок своєї смерті склала заповіт та заповіла своє майно сину ОСОБА_1 .. Після смерті позивач мав намір успадкувати майно, та звертався до нотаріуса із відповідною заявою, однак йому нотаріус відмовив, з причини пропуску строку прийняття спадщини та неможливості встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем. Позивач зареєстрований за іншим місцем проживання, про те постійно проживав із спадкодавцем та вів спільне господарство.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 1220 та ч.1 ст. 1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Із роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», слідує, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК України).

Як визначено в до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Однак в даному випадку для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Як визначено в п.23. Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини, тобто, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з положень ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Таким чином, встановлення факту проживання на час відкриття спадщини зі спадкодавцем породжує для заявника юридичні наслідки, він зможе оформити свої спадкові права. Крім того, встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням підвідомчого суду спору про право та чинним законодавством не передбачено порядок іншого (позасудового) його встановлення.

Як вбачається з наданих суду документів, на час відкриття спадщини ОСОБА_4 та ОСОБА_1 постійно проживали разом. Таким чином, в ході судового розгляду факт, що має юридичне значення, а саме той факт що позивач, як того вимагає положення ч. 3 ст.1268 ЦК України, проживав постійно зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини.

З огляду на викладене, виходячи з інтересів особи щодо захисту його права на спадкування, зважаючи на те, що позивач немає іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню, оскільки вимога його законна, обґрунтована та доказово підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

На підставі викладеного, ст.ст. ст.ст. 15, 29, 1216, 1217, 1218, 1220, 1221, 1223, 1258, 1261, 1268, 1270, ЦК України, керуючись ст.ст.259, 263-265, 280-282 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з спадкодавцем ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на час відкриття спадщини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 16.10.2024.

Суддя