ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 344/12948/21

провадження № 61-17070св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Сакари Н. Ю.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ;

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент»;

розглянув у порядку письмового провадженнякасаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Широких Юлії Валеріївни на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 червня 2023 року у складі судді Польської М. В. та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року у складі колегії суддів: Луганської В. М., Девляшевського В. А., Баркова В. М.

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» (далі - ТОВ ««ФК «Есаймент»), третя особа - приватний нотаріус Івано-Франківського нотаріального округу Данилів Т. Д. про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, відновлення попереднього запису щодо прав власності.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що він є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

У 2008 році позивач вів переговори з ВАТ «Ерсте Банк» з метою отримання кредитів. Банком були оформлені проекти кредитного договору від 18 серпня 2008 року № 014/0321/9/21640, від 12 вересня 2008 року № 014/0321/9/22949, від 12 серпня

2008 року № 014/0321/9/22650, від 12 вересня 2008 року № 014/0321/9/22950. Однак, не всі з цих договорів були підписані позивачем.

Маючи на меті отримати кредит, позивач з банком уклав договір іпотеки від

12 серпня 2008 року № 014/0321/4/22949, оригінал якого у нього не зберігся.

Фактично кредитні кошти ВАТ «Ерсте Банк» в сумах, вказаних в проектах за договорами не надавав, вимог чи претензій до ОСОБА_1 не пред`являв, а тільки у серпні 2015 року ПАТ «ФІДОБАНК» (правонаступник кредитора) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, який ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 квітня

2016 року було залишено без розгляду.

У травні 2021 року на адресу спірного нежитлового приміщення надійшов лист від ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент» про факт відступлення прав вимоги від

06 травня 2021 року попереднім кредитором за кредитними договорами: від

12 вересня 2008 року № 014/0321/4/22949, № 014/0321/9/22950 та від 12 серпня 2008 року за № 014/0321/9/22650, договорами поруки від 16 жовтня 2009 року

№ 014/0321/4/22949/1 та від 16 жовтня 2009 року № 014/0321/9/22950/1, а також повідомлено про перехід прав на приміщення за договором іпотеки від 12 вересня 2008 року за № 014/0321/4/22949.

21 липня 2021 року до нежитлового приміщення за адресою:

АДРЕСА_1 з`явилися представники ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент», які пред`явили ОСОБА_1 витяг від 19 липня 2021 року № 266474788 про право власності набуте шляхом реєстрації власності на нерухоме майно за товариством на підставі дублікату договору іпотеки, а також на підставі договору про відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 12 вересня 2008 року № 014/0321/4/22949.

26 липня 2021 року позивач отримав листа від відповідача, в якому повідомлялось, що 15 липня 2021 року ТОВ ФК «Енсаймент» на підставі статті 37 Закону України «Про іпотеку» набуло право власності на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 і як єдиний власник нерухомого майна просить позивача звільнити вищевказане приміщення.

Позивач зазначив, що відповідач не вручив йому письмової вимоги про усунення порушень, не попередив про задоволення своїх вимог шляхом набуття прав на предмет іпотеки, не було здійснено експертної оцінки предмета іпотеки. Було порушено процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку в спосіб реєстрації права власності іпотекодержателем на нерухоме майно позивача.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд, скасувати рішення, прийняте державним реєстратором - приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Динилів Т. Д. від 19 липня 2021 року про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення № 19 загальною площею 46,4 м. кв., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 за ТОВ «Есаймент» та відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, запис № 7244 в книзі 193 від 02 червня 2008 року, у відповідності до якого власником нежитлового приміщення № НОМЕР_1 загальною площею 46 ,4 м. кв., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, є ОСОБА_1 .

У вересні 2021 року ТОВ «ФК «Есаймент» звернулось до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення.

Зустрічна позовназаява ТОВ «ФК «Есаймент» мотивована тим, що 12 вересня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитні договори за № 014/0321/4/22949 та за № 014/0321/9/22950 зі змінами та доповненнями (невідновлювальна кредитна лінія).

В забезпечення виконання умов за даними кредитними договорами, між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки від 12 вересня 2008 року за № 014/0321/4/22949, предметом якого є нежитлове приміщення за адресою:

АДРЕСА_1 .

25 вересня 2020 року між ПАТ «ФІДОБАНК», яке є правонаступником ВАТ «Ерсте Банк», та ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» укладено договір № GL3N218881 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до умов якого,

ПАТ «ФІДОБАНК» відступило належні йому, а ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» набуло право вимоги, окрім іншого, за кредитним договором від 12 вересня 2008 року

№ 014/0321/4/22949 (невідновлювальна кредитна лінія) (з усіма змінами та доповненнями до нього), кредитним договором від 12 вересня 2008 року № 014/0321/9/22950 (невідновлювальна кредитна лінія) (з усіма змінами та доповненнями до нього) та право іпотекодержателя за договором іпотеки від 12 вересня 2008 року № 014/0321/4/22949 (з усіма змінами та доповненнями до нього), які було укладено між банком та ОСОБА_1

19 квітня 2021 року між ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЙКВІТАС» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 19/04-21/1ДВ, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «АЙКВІТАС» набуло право вимоги, окрім іншого, за кредитним договором від 12 вересня 2008 року № 014/0321/4/22949 (невідновлювальна кредитна лінія) (з усіма змінами та доповненнями до нього), кредитним договором від 12 вересня 2008 року № 014/0321/9/22950 (невідновлювальна кредитна лінія) (з усіма змінами та доповненнями до нього), та договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 12 вересня 2008 року

№ 014/0321/4/22949, відповідно до умов якого, ТОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» відступило належні йому, а ТОВ «ФК «АЙКВІТАС» набуло право іпотекодержателя за договором іпотеки від 12 вересня 2008 року №014/0321/4/22949 (з усіма змінами та доповненнями до нього), які було укладено між банком та ОСОБА_1

19 квітня 2021 року між ТОВ «ФК «АЙКВІТАС» та ТОВ «ФК «Енсаймент» укладено договір № 19/04-21/1ДВ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «АЙКВІТАС» відступило належні йому, а ТОВ «ФК «Есаймент» набуло право вимоги, окрім іншого, за кредитним договором від 12 вересня 2008 року № 014/0321/4/22949 (невідновлювальна кредитна лінія) (з усіма змінами та доповненнями до нього), кредитним договором від 12 вересня 2008 року

№ 014/0321/9/22950 (невідновлювальна кредитна лінія) (з усіма змінами та доповненнями до нього).

06 травня 2021 року між ТОВ «ФК «АЙКВІТАС» та ТОВ «ФК «Есаймент» укладено договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 12 вересня 2008 року № 014/0321/4/22949, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «АЙКВІТАС» відступило, а ТОВ «ФК «Есаймент» прийняло всі права за договором іпотеки від 12 вересня 2008 року № 014/0321/4/22949.

Згідно Акту приймання-передачі документації від 19 квітня 2021 року до договору про відступлення прав вимоги від 19 квітня 2021 року №19/04-21/1ДВ, ТОВ «ФК «АЙКВІТАС» передало ТОВ «ФК «Есаймент» кредитні справи, копії кредитних договорів з додатковими угодами до них, копії договорів поруки, укладені в рамках вищезазначених кредитних договорів, а також дублікат договору іпотеки та додаткової угоди № 1 до договору іпотеки.

Пунктом 5.5.1. договору іпотеки зазначено, що у відповідності до статті 36 Закону України «Про іпотеку» цей договір є договором про задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі якого іпотекодержатель на власний розсуд може, зокрема: згідно статті 37 Закону України «Про іпотеку» задовольнити забезпечені іпотекою вимоги іпотекодержателя за кредитним договором шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. В цьому випадку цей договір (застереження пункт 5.5.1.) є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

ТОВ «ФК «Есаймент» на адресу реєстрації/фактичне місце проживання позивача та адресу іпотечного майна було надіслано вимоги про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки двічі, а саме 07 травня 2021 року та 08 червня 2021 року.

ТОВ «ЛАРТЕКО» на підставі укладеного договору від 02 липня 2021 року

№ 18-210702-041 з ТОВ «ФК «Есаймент» було виконано оцінку іпотечного майна: нежитлового приміщення загальною площею 46,4 кв. м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та надано звіт про оцінку майна № 18-210702-041.

15 липня 2021 року приватним нотаріусом Данилів Т. Д. Івано-Франківського міського нотаріального округу в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності зроблено відповідний запис про право власності 43041316, згідно якого власником нежитлових приміщень загальною площею 46,4 кв. м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 є ТОВ «ФК «Есаймент» на підставі: договору іпотеки за реєстраційним № 2497, який посвідчений 12 вересня 2008 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н. В., дублікат, що має силу оригіналу, виданий 05 квітня 2021 року Кучак Н. В., приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу за реєстровим № 412; договору відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 12 вересня 2008 року № 014/0321/4/22949, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н. В., за реєстровим № 2497, серія та номер: 367, виданий 06 травня 2021 року Черленюх Л. В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу.

21 липня 2021 року уповноважені представники ТОВ «ФК «Есаймент», прибувши до нежитлових приміщень загальною площею 46,4 кв. м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , для встановлення стану майна та зняття фотографічних зображень встановили, що на території відповідного нерухомого майна перебувають невстановлені особи, які відмовилися впускати до об`єкту нерухомості представників ТОВ «ФК «Есаймент».

23 липня 2021 року ТОВ «ФК «Есаймент» надіслав на адресу місця реєстрації

ОСОБА_1 та адресу іпотечного майна лист, у якому повторно повідомив останнього про зміну власника нежитлового приміщення, та просив звільнити нежитлове приміщення. Зазначений лист було отримано відповідачем 26 липня 2021 року.

Станом на день пред`явлення позову, ОСОБА_1 не звільнив дане приміщення від його особистих речей, вимоги товариства про звільнення приміщення були проігноровані, чим перешкоджає позивачу у здійсненні його права використовувати нерухомість для власних потреб.

Посилаючись на викладене, ТОВ «ФК «Есаймент» просило суд, усунути перешкоди у здійсненні ТОВ «ФК «Есаймент» права власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення АДРЕСА_2 , загальною площею 46.4 кв. м, шляхом виселення ОСОБА_1 із вказаного нежитлового приміщення із одночасним звільненням такого від його майна.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 червня 2023 року, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 19 жовтня 2023 року, у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічний позов ТОВ «ФК «Есаймент» задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди у здійсненні ТОВ «ФК «Есаймент» права власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення № 19 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 46,4 кв. м, шляхом звільнення даного нежитлового приміщення.

У задоволенні решти вимог ТОВ «ФК «Есаймент» відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, мотивовано тим, що відповідно до вимог статей 33, 37 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Пунктом 5.5.1 договору іпотеки від 12 вересня 2008 року, з внесеними змінами, було обумовлено сторонами можливість набуття прав на предмет іпотеки за стаття 37 Закону України «Про іпотеку» та право вибору обраного способу задоволення вимог іпотекодержателя (пункт 5.6), що є правовою підставою реєстрації права за іпотекодержателем.

Судами зроблено висновок, що ТОВ «ФК «Есаймент» виконала умови договору іпотеки від 12 вересня 2008 року щодо направлення ОСОБА_1 письмової вимоги про виконання порушеного зобов`язання за кредитними договорами та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. Реєстрацію права власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1 проведено відповідно до вимог Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 року № 1127. Суд дійшов висновку, що вимога позивача за первісним позовом про відновлення запису в державному реєстрі за попереднім власником є похідною від вимоги про скасування державної реєстрації, а тому не підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково заявлені вимоги ТОВ «ФК «Есаймент», суди виходили з того, що після набуття ТОВ «ФК «Есаймент» права власності на спірне нежитлове приміщення, ОСОБА_1 на вимогу нового власника не звільняє приміщення, чим порушує права власника на користування об`єктом права власності та дійшов висновку, що для ефективного захисту порушеного права власника слід зобов`язати ОСОБА_1 усунути перешкоди у здійсненні ТОВ «ФК «Есаймент» права власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_2 шляхом звільнення даного нежитлового приміщення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Широких Ю. В. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить зазначені судові рішення скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Підставою касаційного оскарження указаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі № 235/3619/15, постановах Верховного Суду від 19 грудня 2019 року у справі № 211/2171/15, від 01 жовтня 2020 року у справі № 2394/10 тощо, що передбачають вимоги пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України, а також не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2023 року касаційне провадження у справі відкрито, витребувано цивільну справу з Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області.

28 грудня 2023 року справа № 344/12948/21 надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга представник ОСОБА_1 - адвокат Широких Ю. В. мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що в матеріалах справи відсутні оригінали кредитних договорів від 12 вересня 2008 року № 014/0321/4/22949, від 12 вересня 2008 року № 014/0321/9/22950, на підставі яких відповідач набув право вимоги. Відсутність оригіналів вищевказаних кредитних договорів позбавляє суд правової можливості у встановлений законом процесуальний спосіб перевірити їх на предмет відповідності положенням чинного законодавства. Також договір іпотеки від 12 вересня 2008 року № 014/0321/4/22949 наданий суду як дублікат.

Звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази видачі ОСОБА_1 кредиту. На підтвердження факту заборгованості за кредитним договором від 12 вересня 2008 року № 014/0321/4/22949 відповідачем надано до суду довідки про стан кредитної заборгованості, виписки по позичковому рахунку та дублікати трьох Меморіальних ордерів.

Зазначає, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу, що відповідно до пункту 3.3. копії кредитного договору від 12 вересня 2008 року № 014/0321/4/22950, моментом (днем) надання кредиту вважається момент (день) зарахування першого траншу на поточний рахунок позичальника.

Суди безпідставно розцінили розбіжність в сумі виданого кредиту, вказаного у виписці з позичкового рахунку та у меморіальних ордерах, як помилку, зважаючи на те, що відповідно пункту 1.1. копії кредитного договору від 12 вересня 2008 року № 014/0321/9/22950, кредитор відкривав позичальнику відновлювальну кредитну лінію у сумі 35 000,00 дол. США, а не 36 000,00 дол. США, і тим більше не у гривнях.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази укладення договору про відкриття поточного рахунку на ОСОБА_1 , а також виписка саме з поточного рахунку ОСОБА_1 .

Всупереч вимогам пункту 5.2 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, виписка по позичковому рахунку № НОМЕР_2 та виписка по позичковому рахунку № НОМЕР_3 , які мають деякі ознаки регістру бухгалтерського обліку невідомого походження, не ґрунтуються на належним чином оформлених первинних документах, не містять прізвища і підписів осіб або інших даних, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Звертає увагу, щодо наданого відповідачем звіту про оцінку майна, суди не звернули уваги, що оцінювач не оглядав приміщення, що підлягало оцінці, а отже така оцінка не може бути належною та вірною.

Вважає, що судами попередніх інстанцій зроблено невірний висновок, щодо оцінки спірного нерухомого майна, оскільки позивач зазначав, що відсутня належним чином проведена оцінка нерухомого майна, а суди взяли до уваги надану оцінку відповідача, яка виконана ТОВ «Лартеко» оцінювачем ОСОБА_2 порівняльним методом (методолічний підхід, оціночні процедури) і стосується ринкової вартості об`єкта оцінювання, про що зазначено в розділі 4 Звіту, без доступу до приміщення.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У липні 2024 року ТОВ «ФК «Есаймент» подало до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просило залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, зазначивши про їх законність і обґрунтованість та безпідставність доводів скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 12 вересня 2008 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір за № 014/0321/4/22949 (не відновлювальна кредитна лінія), на суму 35 000, 00 доларів США, та за № 014/0321/9/22950 (не відновлювальна кредитна лінія), на суму 35 000, 00 дол. США.

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань за кредитними договорами від

12 вересня 2008 року за № 014/0321/4/22949 та № 014/0321/9/22950, між

ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки від 12 вересня

2008 року за № 014/0321/4/22949, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н. В., зі змінами та доповненнями від 16 жовтня 2009 року, згідно якого предметом іпотеки є нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Отримання кредитних коштів позичальником ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/0321/4/22949 та кредитним договором №014/0321/9/22950 підтверджується виписками по відкритому ним рахунку, меморіальними ордерами.

ПАТ «ФІДОБАНК» у 2015 році звертався до суду із позовною заявою про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 , справа № 344/13355/15-ц, яка за заявою позивача ухвалою суду від 15 квітня 2016 року залишена без розгляду.

25 вересня 2020 року між ПАТ «ФІДОБАНК» який є правонаступником ВАТ «Ерсте Банк», та ТзОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» було укладено договір відступлення (купівлі-продажу) прав вимог, згідно якого останнім було набуто право вимоги за кредитними договорами за № 014/0321/4/22949 та за № 014/0321/9/22950 зі змінами та доповненнями (не відновлювальна кредитна лінія) та договором іпотеки від 12 вересня 2008 року за № 014/0321/4/22949, укладених з ОСОБА_1

19 квітня 2021 року згідно договору про відступлення прав вимоги за вказаними кредитними договорами та договором іпотеки від 12 вересня 2008 року,

ТОВ «ФК АЙКВІТАС» отримало від ТзОВ «СПЕКТРУМ ЕССЕТС» право вимоги за кредитними договорами за № 014/0321/4/22949 та за № 014/0321/9/22950 зі змінами та доповненнями (невідновлювальна кредитна лінія) та договором іпотеки від 12 вересня 2008 року за № 014/0321/4/22949, зі змінами та доповненнями укладених з ОСОБА_1

19 квітня 2021 року, згідно договору про відступлення прав вимоги за вказаними кредитними договорами від 12 вересня 2008 року, а також двома договорами поруки (а. с. 105-110 т. 1, а. с. 14-16 т. 2) таке право вимоги перейшло від

ТОВ «ФК «АЙКВІТАС» до ТОВ «ФК «Есаймент».

06 травня 2021 року право вимоги від ТОВ «ФК АЙКВІТАС» до відповідача

ТзОВ «ФК «Есаймент» перейшло за договором іпотеки від

12 вересня 2008 року.

Згідно довідки станом на 14 липня 2021 року у позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором від 12 вересня 2008 року за № 014/0321/4/22949 становить

1 045 312, 38 грн, за кредитним договором від 12 вересня 2008 року за

№ 014/0321/9/22950 становить 957 703,48 грн.

Згідно оцінки предмета іпотеки - нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , вартість об`єкта складає - 412 877, 81 грн без ПДВ. Термін дії звіту оцінки майна вказано - 6 місяців тобто до 02 січня 2022 року.

У травні 2021 року ОСОБА_1 отримав від ТОВ «ФК «Есаймент» лист від 06 травня 2021 року № 06/05/21-02 про факт відступлення з 19 квітня 2021 року прав попереднім кредитором ТОВ «ФК АЙКВІТАС» за двома кредитними договорами: від 12 вересня 2008 року за № 014/0321/4/22949 та від 12 вересня 2008 року за

№ 014/0321/9/22950 (передавалось право вимоги як вказано в листі й за договорами поруки від 16 жовтня 2009 року за № 014/0321/4/22949/1 та за № 014/0321/9/22950/1), а також повідомлено про перехід з 06 травня 2021 року прав на договір іпотеки від 12 вересня 2008 року за № 014/0321/4/22949.

ТОВ «ФК «Есаймент» 07 травня 2021 року на адресу місця реєстрації ОСОБА_1 та місце знаходження предмета іпотеки було направлено вимогу про виконання порушеного зобов`язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, лист № 07/05/21-02 в якому зазначено про вимогу виконати в повному обсязі свої зобов`язання перед ТОВ «ФК «Есаймент» по кредитному договору

від 12 вересня 2008 року за № 014/0321/9/22950 в сумі 725 813, 38 грн по тілу кредиту, з вимогою погашення цього боргу в 30-ти денний термін та попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі не усунення порушень, яке 26 травня 2021 року було повернуто за зворотною адресою через невручення адресату.

ТОВ «ФК «Есаймент» 07 травня 2021 року на адресу місця реєстрації ОСОБА_1 та місце знаходження предмета іпотеки було направлено вимогу про виконання порушеного зобов`язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, лист № 07/05/21-01 в якому зазначено про вимогу виконати в повному обсязі свої зобов`язання перед ТОВ «ФК «Есаймент» по кредитному договору від

12 вересня 2008 року за № 014/0321/4/22949 в сумі 811 865, 77 грн по тілу кредиту, з вимогою погашення цього боргу в 30-ти денний термін та попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі не усунення порушень, яке 26 травня 2021 року було повернуто за зворотною адресою через невручення адресату.

08 червня 2021 року ТОВ «ФК «Есаймент» повторно на адресу місця реєстрації

ОСОБА_1 та за місцем знаходження об`єкта іпотеки направлялися вимоги про виконання порушеного зобов`язання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки № 08/06/21-01, № 08/06/21-21-02.

Як доказ направлення цих вимог відповідачем надано ксерокопії описів вкладення у цінні листи - з зазначенням номерів цих вимог та копії поштових квитанцій про відправку ОСОБА_1

15 липня 2021 року за ТОВ «ФК «Есаймент» зареєстровано право власності на підставі Дублікату договору іпотеки від 12 вересня 2008 року № 014/0321/4/22949.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Широких Ю. В. задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 Закону України «Про іпотеку»).

За приписами частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Положеннями статті 37 Закону України «Про іпотеку» у редакції Закону, чинній на час укладення договору іпотеки, визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України від 25 грудня

2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» (далі - Закон № 800-VI) норми статті 37 Закону України «Про іпотеку» передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Приписами статті 36 Закону України «Про іпотеку» у вказаній редакції Закону передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Після внесення Законом № 800-VI змін до статті 36 Закону України «Про іпотеку» її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), який набрав чинності на момент прийняття оспорюваного рішення, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Із наведеного слідує, що обов`язковою умовою при вирішенні питання перереєстрації права власності на іпотечне майно є наявність доказів отримання іпотекодавцем письмової вимоги та дотримання строку, зазначеного в ньому.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати

Верховного Суду від 20 листопада 2019 року в справі № 802/1340/18-а, від 19 травня 2020 року в справі № 644/3116/18 та від 26 липня 2023 року в справі № 759/5454/19.

Зі змісту іпотечного договору суди встановили, що всі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином у випадку якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграфом або вручені особисто за зазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача.

У справі, судові рішення якої переглядаються, суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що 07 травня 2021 року на адресу місця реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , та за місцем знаходження предмета іпотеки: АДРЕСА_1 , було направлено вимоги про виконання порушених зобов`язань і попередження про можливе звернення стягнення на предмет іпотеки. Листи № 07/05/21-02 та № 07/05/21-01 містили інформацію про наявну заборгованість за кредитними договорами від 12 вересня 2008 року № 014/0321/9/22950 і № 014/0321/4/22949. У цих листах ТОВ «ФК «Есаймент» вимагало погашення заборгованості в повному обсязі та попереджало, що у випадку невиконання зобов`язань, кредитор має право звернути стягнення на предмет іпотеки у будь-який спосіб, передбачений договором або законом.

08 липня 2021 року ТОВ «ФК «Есаймент» повторно направило на адресу місця державної реєстрації ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , а також на адресу місця знаходження предмета іпотеки: АДРЕСА_1 , вимогу про виконання порушених зобов`язань та попередження про можливе звернення стягнення на предмет іпотеки. У листах № 08/06/21-02 та № 08/06/21-01 було зазначено наявність заборгованості за кредитними договорами від 12 вересня 2008 року № 014/0321/9/22950 та № 014/0321/4/22949, і вимагалося виконати зобов`язання перед ТОВ «ФК «Есаймент» у повному обсязі протягом тридцяти днів з моменту отримання вимоги. Також листи містили попередження, що у випадку невиконання вимоги кредитор матиме право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким передбаченим договором або законом способом.

Отже, ТОВ «ФК «Есаймент» повністю виконало свої обов`язки за договором іпотеки від 12 вересня 2008 року щодо направлення письмової вимоги боржнику, ОСОБА_1 . Зокрема, компанія надіслала належним чином оформлені письмові повідомлення про порушення зобов`язань за кредитними договорами, а також попередження про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання вимог. Таким чином, кредитор дотримався всіх процедур, передбачених договором і законодавством, для забезпечення права на стягнення заборгованості за іпотечними зобов`язаннями.

Згідно з частиною третьою статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Доводи касаційної скарги щодо порушення вимог під час оцінки об`єкта іпотеки, включно з твердженнями про те, що оцінювач не здійснював безпосередній огляд приміщення та що звіт про оцінку нерухомості приміщення АДРЕСА_1 містить ознаки підробки, не заслуговують на увагу. Це обґрунтовується тим, що судами попередніх інстанцій встановлено, що іпотекодержатель надав державному реєстратору висновок про вартість спірного об`єкта нерухомого майна, складений 02 липня 2021 року № 18-210702-041, який був підготовлений суб`єктом оціночної діяльності із застосуванням порівняльного підходу до оцінки.

Цей висновок був чинним на момент прийняття оспорюваного рішення, і позивач не оскаржував його в установленому законом порядку. Апеляційний суд також правильно зазначив, що згідно зі статтею 37 Закону України «Про іпотеку», немає обмежень щодо вибору методичних підходів для оцінки майна, а також не встановлено вимоги обов`язкового проведення огляду приміщення під час оцінки нерухомості. Така правова позиція була підтверджена у постанові Верховного Суду від 20 вересня 2023 року у справі № 713/1365/21.

Доводи касаційної скарги, які є аналогічними доводам апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув уваги, що в матеріалах справи відсутні оригінали кредитних договорів, що позбавило суд можливості встановити на яких саме умовах виникли договірні правовідносини чи дійсна наявна заборгованість за кредитними договорами, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази видачі ОСОБА_1 кредиту, є необґрунтованими, оскільки судами встановлено, що в матеріалах справи № 344/12948/21 наявні належним чином завірені копії кредитних договорів від 12 вересня 2008 року № 014/0321/4/22949 та № 014/0321/9/22950, належним чином засвідчені копії додаткових угод до кредитних договорів.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 не надано належних доказів, які б спростовували укладання вказаних кредитних договорів.

З огляду на характер спірних правовідносин та встановлені судами обставини справи, посилання заявника в касаційній скарзі на правові висновки, викладені в у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі № 235/3619/15, постановах Верховного Суду від 19 грудня 2019 року у справі № 211/2171/15, від 01 жовтня 2020 року у справі № 2394/10 тощо є безпідставним, оскільки висновки судів попередніх інстанції не суперечать висновкам, викладеним у зазначених постановах, а відповідні аргументи касаційної скарги фактично зводяться до незгоди із встановленими обставинами справи та необхідності переоцінки доказів, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Оскільки Верховний Суд встановив необґрунтованість заявлених в касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, то доводи касаційної скарги про недослідження судами наявних в матеріалах справи доказів, не заслуговують на увагу та не підлягають перевірці.

У справі, яка переглядається, проаналізувавшизміст оскаржуваних судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку, що при вирішенні спору по суті судами попередніх інстанцій були ухвалені судові рішення відповідно до встановлених ними обставин на підставі поданих сторонами доказів, які досліджені судами.

З урахуванням того, що інші наведені в касаційній скарзі доводи аналогічні доводам апеляційної скарги та були предметом дослідження й оцінки судом апеляційної інстанції, який з дотриманням вимог статей 367, 368 ЦПК України перевірив їх та обґрунтовано спростував, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77-80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваних судових рішеннях, питання обґрунтованості висновків судів першої та апеляційної інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків судів.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки зводяться до необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх скасування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, немає підстав для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Широких Юлії Валеріївни залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 червня 2023 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 19 жовтня

2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Осіян

О. В. Білоконь

Н. Ю. Сакара