Справа № 161/8822/19 Головуючий у 1 інстанції: Присяжнюк Л. М.
Провадження № 22-ц/802/890/24 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

за участю:

секретаря судового засідання Савчук О. В.,

представника боржника ОСОБА_1 ,

приватного виконавця Пироги С. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за заявою боржника ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню частково, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ», правонаступником якого є «Фінансова компанія «Брайт-К», до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит», про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_2 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 липня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про визнання виконавчого листа, таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що заочним рішенням суду від 07 жовтня 2019 року було стягнуто солідарно з нього та ОСОБА_3 на користь ТОВ «АНСУ» заборгованість за кредитним договором №Ф1-07/56393-07 від 21.09.2007 року в розмірі 33 956,08 доларів США, з яких: строкова заборгованість за кредитом 15 110,20 доларів США, прострочена заборгованість за кредитом 11 111,20 доларів США, заборгованість за процентами - 176,45 доларів США, прострочена заборгованість за процентами 7 558,23 доларів США.

Стягнуто з нього та ОСОБА_3 на користь ТОВ «АНСУ» судові витрати: сплачений судовий збір в розмірі 13 300 грн 12 коп. - по 6 650 грн 06 коп. з кожного.

13 березня 2020 року судом були видані виконавчі листи на примусове виконання цього рішення.

Постановою Волинського апеляційного суду від 29 червня 2022 року заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 жовтня 2019 року змінено, викладено резолютивну частину в редакції цієї постанови. Позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Фінансова компанія « Брайт-К», як правонаступника ТОВ «АНСУ», заборгованість за кредитним договором №Ф1-07/56393-07 від 21.09.2007 року в розмірі 21178,60 доларів США, з яких: 13443,92 доларів США- заборгованість за тілом кредиту та 7734,68 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Стягнуто солідарно з нього та ОСОБА_3 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К», як правонаступника ТОВ«АНСУ», заборгованість за кредитним договором №Ф1-07/56393-07 від 21.09.2007 року в розмірі 12777, 48 доларів США, що становить тіло кредиту.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Фінансова компанія « Брайт-К», як правонаступника ТОВ «АНСУ», 10797,70 гривень судового збору за подання позовної заяви.

Стягнуто з нього на користь ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К», як правонаступника ТОВ «АНСУ», 2502,42 гривень судового збору за подання позовної заяви.

Заявник вважає, що оскільки заочне рішення суду було змінено постановою Волинського апеляційного суду, зокрема було зменшено розмір коштів, які підлягають до стягнення з відповідачів, тому є підстави для визнання виконавчого листа в частині цього зменшення щодо нього таким, що не підлягає виконанню.

З наведених вище підстав просив суд визнати таким, що частково не підлягає виконанню, виконавчий лист №487 від 13 березня 2020 року у справі №161/8822/19 щодо боржника ОСОБА_2 на суму 21 178,60 доларів США.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 липня 2024 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись із даною ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив суд її скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, постановлено ухвалу без повного дослідження усіх доказів та обставин, що мають значення для справи. Вказує, що наявні підстави для задоволення заяви, так як постановою суду апеляційної інстанції його заборгованість змінена з 33956,08 доларів США до 12777,48 доларів США. Також судом першої інстанції не враховано того, що станом на час розгляду заяви залишок заборгованості ОСОБА_2 у виконавчому провадженні становить 11407,61 доларів США.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду від інших учасників по справі не надходив.

В судовому засіданні представник боржника ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити її в повному обсязі.

Приватний виконавцеь Пирога С. С. не заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, покладався на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представника боржника, приватного виконавця, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.

В силу вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в частині не призведе до закінчення виконавчого провадження, адже така підстава у чинному законодавстві відсутня.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки вважає, що зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду у повній мірі не відповідає.

Згідно з частинами першою, другою статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001.

Слід зазначити, що у зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Як убачається з матеріалів справи, підставою для визнання виконавчого листа у даній справі таким, що не підлягає виконанню частково на суму 21178,60 доларів США заявник вважає ту обставину, що постановою Волинського апеляційного суду від 29 червня 2022 року заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 жовтня 2019 року, на підставі якого було видано виконавчий лист №487 від 13 березня 2020 року у справі №161/8822/19 щодо боржника ОСОБА_2 , змінено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Брайт-К», як правонаступника ТОВ «АНСУ», заборгованість за кредитним договором №Ф1-07/56393-07 від 21.09.2007 року в розмірі 12777, 48 доларів США, коли в первинному рішенні було солідарне зобов`язання зі сплати боргу на суму 33956,08 доларів США. Тобто, зобов`язання за судовим рішенням для боржника ОСОБА_2 зменшилося на суму 21178,60 доларів США.

Верховний Суд у постанові від 24 червня 2021 року у справі № 750/9956/17 вказав, що законодавець не дав чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині четвертій статті 369 ЦПК України. При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд і в постанові від 21 грудня 2023 року у справі № 824/2/22.

Отже, беручи до уваги доводи апеляційної скарги боржника, вирішуючи вимоги його заяви, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що виконавчий лист № 487, виданий 13 березня 2020 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області у даній справі, щодо боржника ОСОБА_2 на суму 33956,08 доларів США на виконання заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 07 жовтня 2019 року, яке в подальшому було змінено в апеляційному порядку і вирішено стягувати з ОСОБА_2 солідарно із ОСОБА_3 12777,48 доларів США кредитної заборгованості, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню частково на суму зменшення стягнутої судовим рішенням заборгованості на 21178,60 доларів США в частині щодо нього, оскільки об`єктивно існують інші причини, які вказують на неможливість виконання виконавчого листа у зазначеному раніше об`ємі стягнень.

Вказаного суд першої інстанції не взяв до уваги, а тому дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні заяви боржника.

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального та матеріального права.

У зв`язку із наведеним, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення вимог заяви.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу боржника ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 липня 2024 року в даній справі скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Заяву боржника ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню частково, виконавчий лист № 487, виданий 13 березня 2020 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі № 161/8822/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ», правонаступником якого є «Фінансова компанія «Брайт-К», до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит», про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором щодо боржника ОСОБА_2 на суму 21178 (двадцять одна тисяча сто сімдесят вісім) доларів США 60 центів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді