Провадження № 2/686/5979/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2024

м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд м. Хмельницький

в складі: головуючий суддя Салоїд Н.М.,

секретаря судового засідання Лоб І.А.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_3 до міського комунального підприємства «Хмельницькводоканал» про визнання незаконними дій щодо встановлення загально будинкового вузла комерційного обліку з водопостачання та водовідведення,скасування заборгованості за спожиті послуги а зобов`язання поновити режим визначення обсягу споживання азі відсутності в приміщенні вузла комерційного обліку ,-

в с т а н о в и в:

У серпні 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до міського комунального підприємства «Хмельницькводоканал» про визнання незаконними дій щодо встановлення загально будинкового вузла комерційного обліку з водопостачання та водовідведення,скасування заборгованості за спожиті послуги а зобов`язання поновити режим визначення обсягу споживання азі відсутності в приміщенні вузла комерційного обліку.

Стислий виклад позицій сторін.

Обґрунтування позивача.

Він, ОСОБА_3 є власником квартири під номером АДРЕСА_1 . За цією адресою зареєстроване його місце проживання, інші зареєстровані особи за вказаною адресою відсутні, що підтверджується довідкою за № ІІІ-03-24891 від 04.06.2024 року.

Він постійно здійснює оплату спожитих послуг з водопостачання та водовідведення, обрахованих відповідно до норм споживання води, встановлених Хмельницькою міською радою з розрахунку на кількість осіб, які фактично користуються послугою.

Однак, починаючи з березня 2022 року відповідач почав нараховувати вартість за послуги з водопостачання та водовідведення у надмірних розмірах. Листами за № 01/200ід 03.04.2024, № 01/329 від 02.06.2023, № 01/272 від 03.05.2023 його повідомлено, що вартість послуг з водопостачання та водовідведення у будинку АДРЕСА_2 здійснюється за показниками встановленого в будинку вузла комерційного обліку. При цьому застосовується пункт 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води та водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005, згідно якого у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі не зняли та не передали показники квартирного обліку виконавцю, та які не мають квартирних засобів обліку, оплачують послуги згідно з показниками будинкових засобів обліку, не враховуючи сумарних витрат води за показниками всіх квартирних засобів обліку.

Згідно листа відповідача № 01/318 від 23.05.2024 загальнобудинковий вузол комерційного обліку водопостачання в будинку під номером АДРЕСА_2 було встановлено відповідачем 28 грудня 2018 року. При цьому, згода мешканців будинку на встановлення такого лічильника не надавалась.

Встановлення зазначеного вузла обліку здійснено з порушенням Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», порядку оснащення будівель вузлами комерційного обліку обладнання інженерних систем для забезпечення такого обліку», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України за № 206 від 09.08.2018.

01 серпня 2024 відповідачем висунуто попередження-повідомлення відключення від водопостачання та водовідведення за № 1394 від 17.07.2024 та нараховано заборгованість з водопостачання 3 065,22 грн. та водовідведення 2 739,07 грн., за послуги абонентського обслуговування в розмірі 91,68 грн. Як убачається із розрахунку по особовому рахунку НОМЕР_1 відповідач розпочав нараховувати таку заборгованість зі сплати за водопостачання з березня 2022 року із застосуванням п. 11 Правил надання послуг, тобто використовуючи показники загально будинкового лічильника. Таке нарахування є завищеним не відповідає встановленим нормативам на споживання холодної та гарячої води.

Просить визнати незаконним встановлений міським комунальним підприємством «Хмельницькводоканал» загально будинковий вузол комерційного обліку з водопостачання та водовідведення в будинку АДРЕСА_2 , скасувати заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення, зобов`язати міське комунальне підприємство «Хмельницькводоканал» з 01.03.2022 поновити для побутового споживача водопостачання режим визначення обсягу споживання наданих послуг з водопостачання та водовідведення відповідно до встановлених КМ України правил у разі відсутності в приміщенні вузла комерційного обліку.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала та просить його задовольнити із викладених у заяві підстав. Покликається на те, що про встановлення такого вузла обліку мешканці будинку були не повідомлені, означений будинок не є новобудовою, встановлення вузла комерційного обліку є обов`язковим за умови згоди всіх мешканців будинку.

Обґрунтування заперечень відповідача.

06 вересня 2024 року на адресу суду представником відповідача МКП «Хмельницькводоканал» подано відзив на позовну заяву, у якому вважає позовні вимоги незаконними, необґрунтованими та безпідставними.

Згідно викладеного у відзиві, позивачеві на праві власності належить квартира під номером АДРЕСА_1 , означений будинок обладнано загальнобудинковим вузлом обліку гарячого водопостачання.

Встановлення вузла комерційного обліку в будинку, що по АДРЕСА_2 здійснено МКП «Хмельницькводоканал» на підставі статті 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 року № 2119-УІІІ, що підтверджується актом від 28.02.2018

Відповідно до частини 2 статі 3 названого Закону забороняється приєднання житлових і нежитлових будівель до зовнішніх інженерних мереж без оснащення таких будівель вузлами комерційного обліку.

Підпунктом 4 ч. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначено, що обсяги спожитої у будівлі гарячої води, визначені за допомогою вузлів комерційного обліку, розподіляються між споживачами з урахуванням того, що: у разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами.

Вказаний принцип розподілу з грудня 2018 року (з моменту встановлення загальнобудинкового вузла обліку гарячої води) поширюється і на квартиру позивача, яка не обладнана квартирним приладом обліку гарячої води.

Позивач не погоджується на встановлення індивідуального лічильника., тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 18 серпня 2024 року прийнято справу до розгляду та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

18 вересня 2024 ухвалено рішення у справі.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів та висновки суду.

Суд, заслухавши доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи доказами, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, встановив наступне.

Відповідач МКП «Хмельницькводоканал» є виконавцем комунальних послуг з надання централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_2 , а відповідно позивач ОСОБА_3 є власником квартири під номером 10.

За таких обставин між позивачем, як власником квартири у багатоквартирному будинку, та відповідачем, як виконавцем комунальних послуг, виникли правовідносини у сфері надання житлово - комунальних послуг.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Власність зобов`язує.

Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Предметом регулювання Закону України «Про житлово - комунальні послуги» №2189-VIIІ є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Пунктом 5 частиною 1 ст. 1 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» (який діяв на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Зобов`язання виконавця забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів, визначеного п. 1 ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги» кореспондуються з обов`язками споживача укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, визначеними п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги».

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Стаття 13 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги» регулює порядок укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг, відповідно до якої:

1. Договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

2. Виконавець комунальної послуги, який займає монопольне становище на ринку, за наявності у нього технічних можливостей надання комунальної послуги не вправі відмовити в укладенні відповідного договору споживачеві чи іншій особі, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Згідно зі статтею 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено та підтверджено доказами наступне.

Взаємовідносини між позивачем ОСОБА_3 та МКП «Хмельницькводоканал» щодо водопостачання та водовідведення врегульовуються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуги з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.019 № 1182 (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 № 1023), Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315, та публічним індивідуальним договором про надання послуги з постачання гарячої води, що є розміщений на офіційному веб-сайті МКП «Хмельницькводоканал» за посиланням.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону Україну «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється відповідно до проектної документації з дотриманням будівельних норм і правил у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Таке оснащення та відповідна проектна документація не потребують видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла комерційного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, операторами зовнішніх інженерних мереж, виконавцями комунальних послуг.

У відповідності до абз. 1 ч. 1 ст. 6 Закону Україну «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обслуговування вузлів комерційного обліку здійснюються оператором зовнішніх інженерних мереж відповідно до цього Закону з урахуванням вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону Україну «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» рахунки на оплату наданої комунальної послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, на основі показань вузла комерційного обліку відповідної комунальної послуги згідно з вимогами статей 9-11 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 10 Закону Україну «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням) обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку: загальний обсяг теплової енергії, що надходить до індивідуального теплового пункту, зменшується на обсяг теплової енергії, витраченої на приготування гарячої води, визначений на підставі показань відповідних вузлів обліку, а в разі їх відсутності - за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (Правил № 630) у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку теплової енергії, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.

За змістом п. 21 Правил № 630 у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. м (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_3 вказував, що за результатами дій МКП «Хмельницькводоканал» щодо перерозподілу обсягу води в період з березня 2022 року йому здійснено донарахування, зокрема, та проводиться з урахуванням встановленого в будинку вузла комерційного обліку. При цьому застосовується п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМ України № 630 від 21.07.2006, згідно якого встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку, оплачують вартість оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку.

Квартира позивача не має квартирних засобів обліку води та позивач не бажає здійснити встановлення квартирного засобу обліку, оскільки вважає, що він має сплачувати за надання послуг з водопостачання та водовідведення за нормами споживання з розрахунку зареєстрованих у ній осіб.

Цих обставин його представник не заперечує. Натомість покликається на те, що відповідно до довідки за № ІІІ-03-24891 від 04.06.2024 позивач ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 29.06.1999 та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28 травня 2004 року, державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори є одноосібним власником квартири під номером АДРЕСА_1 та зареєстрований у ній. Його квартира не оснащена лічильниками обліку води.

Відповідно позивач ОСОБА_3 є споживачем послуг МКП «Хмельницькводоканал», перебуває на абонентському обліку та йому відкритий особовий рахунок № НОМЕР_2 .

Представник позивача обґрунтовує поданий позов тим, що у відповідності сатини 3 статті 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» в редакціях чинній на час встановлення спірного загально будинкового вузла обліку (28.12.2018) оператор зовнішніх інженерних мереж не менш як за два місяці до встановлення вузлів комерційного обліку повідомляє власників (співвласників) будівлі про намір встановити такий вузол, вартість такого встановлення, розмір та порядок сплати передбаченого цим Законом внеску за встановлення вузла комерційного обліку. Порядок такого встановлення визначається Кабінетом Міністрів України.

Власник (співвласник) будівлі протягом двох місяців з дня отримання такого повідомлення має право повідомити оператору зовнішніх інженерних мереж (за своїм вибором) про:

- згоду на встановлення такого вузла комерційного обліку на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах;

- намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законом порядку.

Повідомлення доводиться до відома власників шляхом розміщення на офіційному веб-сайті зовнішніх інженерних мереж, а у разі відсутності такого веб-сайту на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування, у загальнодоступному місці на інформаційних стендах у під`їздах будівлі.

Як пояснив представник відповідача, що таке повідомлення було розміщене як на сайті органу місцевого самоврядування, так і на інформаційних стендах у під`їздах означеного будинку. Однак, з часу поміщення повідомлення пройшло більш як шість років, тому надати підтверджуючу інформацію він об`єктивно не може. Проте, позивачу пропонувалось встановити індивідуальний лічильник обліку води, але він відмовився.

Тому, суд оцінює критично і не приймає до уваги посилання представника позивача на те, що згоди на встановлення загальнобудинкового лічильника позивач не надавав, оскільки такий лічильник встановлено відповідачем ще у 2018 році. Представник позивача не спростувала інформацію щодо відсутності згоди власників квартир вказаного будинку та зокрема і самого позивача, адже починаючи з 2022 року він не оспорював відсутності згоди всіх мешканців вказаного будинку щодо встановлення вузла комерційного обліку. Тому підстав для визнання незаконним встановлення вузла комерційного обліку з водопостачання і водовідведення в будинку, а відтак і скасування заборгованості немає.

Означені обставини підтверджуються листами міського комунального підприємства «Хмельницькводоканал» за № 01/232 від 12.04.2023, № 01/272 від 03.05.2023, за № 01/329 від 02.06.2023, за № 01/200 від 03.04.2024.

Згідно ч.4 ст.11 Закону Україну «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» у разі ненадання у визначений договором строк споживачем виконавцю показань відповідного вузла обліку теплової енергії, для цілей комерційного або розподільного обліку виконавцем комунальної послуги протягом 3 місяців приймається середньодобове споживання таким споживачем відповідної комунальної послуги за попередні 12 місяців (для послуг з теплопостачання - за середнім споживанням попереднього опалювального періоду). У разі відсутності інформації про показання вузлів обліку та/або недопущення споживачем виконавця до відповідного вузла обліку для зняття показань після закінчення 3-місячного строку з дня недопуску, виконавець комунальної послуги зобов`язаний здійснювати розрахунки з такими споживачами як із споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку. Після відновлення надання показань вузлів обліку такими споживачами виконавець відповідної комунальної послуги або інша особа, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, зобов`язані провести перерахунок із споживачем, а для вузлів розподільного обліку - з усіма споживачами будівлі.

З цих підстав і була збільшена позивачеві плата за надані послуги.

Вказаний принцип розподілу з грудня 2018 року (з моменту встановлення загальнбудинкового вузла обліку води) поширюється і на квартиру позивача, яка не обладнана квартирним приладом обліку гарячої води.

З вказаного часу порядок розподілу та нарахування за послугу з постачання гарячої води визначено ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.12.2018 № 315 (із змінами) (далі- Методика розподілу).

Судом встановлено, що з 28.02.2018 житловий будинок по АДРЕСА_2 обладнано загальнобудинковим вузлом обліку гарячого водопостачання, що стверджується актом 28.02.2018 про встановлення ВО ГВП та гарантійними свідоцтвами лічильників води

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно п. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Нормою ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності здійснюється виконавцями відповідних послуг в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», п. 20 Правил надання послуги з постачання гарячої води, комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

Відповідно до п.п. 4 ч. 3 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяги спожитої у будівлі гарячої води, визначені за допомогою вузлів комерційного обліку, розподіляються між споживачами з урахуванням того, що: у разі якщо частина приміщень у будівлі оснащена вузлами розподільного обліку гарячої води, а частина - не оснащена, обсяг відповідної комунальної послуги, спожитий споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку, встановлюється у розмірі, визначеному за допомогою таких вузлів, а загальний обсяг спожитої у будівлі відповідно гарячої (крім обсягу, витраченого на загальнобудинкові потреби та споживачами у приміщеннях, оснащених вузлами розподільного обліку) розподіляється між споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку, пропорційно до кількості осіб, які фактично користуються такими послугами.

Суд погоджується із доводами відповідача щодо методики розрахунку спожитої води за адресою проживання ОСОБА_3 відповідно до наданого розрахунку.

За твердженням відповідача, при проведені нарахувань за гарячу воду у спірному періоді небаланс не визначався, а обсяг споживання гарячої води у квартирі ОСОБА_3 визначався як різниця між обсягом гарячої води, спожитим за показами загальнобудинкового приладу обліку і обсягом вод.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Доводи сторони позивача щодо неправильного розрахунку спожитої гарячої води позивачу за спірний період спростовані судовим розглядом.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, розглянувши справу в межах визначених предметом спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження судовим розглядом, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 13,81,141,259,263-264, 280-282 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до міського комунального підприємства «Хмельницькводоканал» про визнання незаконними дій щодо встановлення загальнобудинкового вузла комерційного обліку з водопостачання та водовідведення,скасування заборгованості за спожиті послуги а зобов`язання поновити режим визначення обсягу споживання в разі відсутності в приміщенні вузла комерційного обліку відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Хмельницького апеляційного суду області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 27 вересня 2024року.

Позивач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації та проживання АДРЕСА_3

Відповідач Міське комунальне підприємство «Хмельницькводоканал», . місце народження вул. Водопровідна 75.

Суддя: