Справа № 2-2679/12
Провадження № 2др/712/46/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 жовтня 2024 року м. Черкаси
Соснівськийрайонний суд м. Черкаси у складі:
головуючого /судді Троян Т.Є.
за участі секретаря Кеденко Я.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адвоката Манзар Тетяни Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про винесення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: ОСОБА_1 ,
04 липня 2024 року у зазначеній вище справі постановлено ухвалу, якою скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Так, 10 липня 2024 року до Соснівського районного суду м. Черкаси звернулася представник стягувача ОСОБА_1 адвокат Манзар Тетяна Володимирівна із заявою про винесення додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу зі скаржника ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 в розмірі 5000 грн.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 серпня 2024 року заяву прийнято до провадження, розгляд заяви вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 вересня 2024 року здійснено перехід на розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
09.09.2024 року ОСОБА_2 скерував до суду відзив на ухвалу, у якому зазначив, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг на виконання робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, утому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З огляду на зазначені обставини не вбачається, що в стягувача була крайня необхідність звертатися за наданням правової допомоги. Вважає, що покладення судових витрат на нього є неправильним і несправедливим. Просив відмовити в ухваленні додаткового рішення та стягненні витрат на правничу допомогу.
Відповідно до статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
3. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
4. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Адвокат Манзар Т.В. скерувала заяву про розгляд справи без її участі, заяву підтримала та просила її задовольнити у повному обсязі.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.
Представник відділу ДВС в судове засідання не з`явився.
Дослідивши матеріали заяви та цивільної справи судом встановлено наступне.
Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України).
Так, ч.1 ст.15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Частинами 1, 2, 3, 4 ст. 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 2 ст.141 ЦПК України встановлено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (ч.3 ст.141 ЦПК України).
Так, відповідно до наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що стягувачем ОСОБА_1 понесені судові витрати на надання правничої допомоги.
З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів стягувача ОСОБА_1 у суді першої інстанції здійснював адвокат Манзар Тетяна Володимирівна, яка на підтвердження повноважень представника надала суду ордер на надання правничої (правової) допомоги серії СА № 1090526, виписаний на підставі договору про надання правової допомоги № 40 від 26.06.2024 року.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу надано Договір про надання правової допомоги № 40 від 26.06.2024 року, Додатковий договір від 26.06.2024 року, Акт № 23 від 26.06.2024 року прийому наданих послуг до договору про надання правової допомоги, відповідно до якого розмір послуг адвоката склав 5000 гривень. Відповідно до квитанції № 23 від 26.06.2024 року ОСОБА_1 сплачено адвокату Манзар Т.В. 5000 грн.
У своїх запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_2 просив суд відмовити у задоволенні заяви та вказував, що такі витрати є неналежно обґрунтованими.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України).
Отже, сторона скаржника скористалася своїм процесуальним правом, звернувшись до суду із запереченнями щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Суд, оцінюючи обґрунтованість заяви представника стягувача про стягнення витрат на професійну правову допомогу у розмірі 5000,00 грн., заперечення скаржника в контексті положення ч. 4 ст. 137 ЦПК України, тобто щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, складанням процесуальних документів, часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, вважає, що заявлена представником стягувача сума витрат на правничу допомогу є необґрунтованою.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009 року, справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014 року, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 року, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Верховний Суд у постанові від 12.06.2018 року по справі №462/9002/14-ц (провадження №61-9880св18), прийшов до наступних висновків: «свобода договору не є абсолютною, вона обмежується законом і суттю договірних правовідносин, якою за договором про надання юридичних послуг у формі представництва у суді є забезпечення балансу приватних і публічних інтересів - права особи на кваліфіковану юридичну допомогу при розгляді її справи у суді (приватний інтерес) і незалежність та безсторонність судової влади при розгляді цивільних справ (публічний інтерес).
Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.
Приймаючи до уваги зазначене вище, з врахуванням розумності та справедливості, суд вважає, що заявлений представником стягувача розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок скаржника, з огляду на заперечення останнього, є завищеним та неспівмірним з обсягом наданих послуг адвоката, а отже підлягає зменшенню до 2500 гривень, які підлягають стягненню з ОСОБА_2 .
Беручи до уваги вищевказане, керуючись ст.ст.133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд,
Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: ОСОБА_1 , в частині стягнення витрат на правничу допомогу.
Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 гривень.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч.1, 2 ст.273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п.1 ч.2 ст.354 ЦПК України). Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч.3 ст.354 ЦПК України).

Повний текст рішення складений 15.10.2024 року.

Суддя Т.Є.Троян