справа № 489/7989/23
провадження №2/489/495/24
09 жовтня 2024 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.,
за участю секретаря судового засідання Коростієнко Н.С.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, повернення у власність нерухомого майна та скасування заборони відчуження
У грудні 2023 року позивач ОСОБА_1 , через представника - адвоката Сорочана В.В., звернувся до суду з позовом в якому просить:
- розірвати договір довічного утримання від 26.05.2021, укладений між сторонами;
- застосувати наслідки розірвання договору, а саме: повернути у власність позивача житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 54,1 кв.м., житловою площею 30,3 кв.м. у складі: літ.»А» та до нього прилягають: літня кухня під літ. «Б», погріб з шиєю під літ. «Впд», вбиральня під літ. «В», сарай під літ. «Д», сарай під літ. «Г», огорожа та споруди 1, №№ 2-7; скасувати заборону відчуження вказаного нерухомого майна, накладеного у зв`язку з посвідченням договору довічного утримання (догляду) серія та номер: 429 від 26.05.2021, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Помазан Я.В., серія та номер 429, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 58361517 ід 26.05.2021, вид обтяження: заборона на нерухоме майно;
- стягнути з відповідача судові витрати, сплачені за подання позову, в розмірі 2060,60 грн.
Як на підставу позовних вимог в позові вказано, що у приватній власності позивача перебував житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який він набув в порядку спадкування після своєї матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач зареєстрований і постійно проживає у вказаному житловому будинку.
Після смерті дружини позивач понад десять років є самотньою особою (вдівцем) та з 2018 року перебуває на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області і отримує невелику пенсію за віком. Позивач - людина похилого віку, що страждає на тривалі і стійкі захворювання і має значні складнощі з самозабезпеченням. Йому постійно не вистачає коштів на харчування, одяг, предмети домашнього вжитку, на оплату за спожиту електроенергію, водопостачання, природній газ, вивіз сміття тощо. В разі хвороби у позивача виникають значні складнощі в придбанні ліків і оплати медичних послуг.
Відтак в травні 2021 року він скористався порадою сусідки ОСОБА_5 , з якою тривалий час був близько знайомий, яка порадила йому укласти договір довічного утримання (догляду) з її родичом.
26.05.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір довічного утримання (догляду), посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Помазан Я.В. та зареєстрований в реєстрі за № 429.
Відповідно до умов цього договору, позивач передав у власність відповідачу належний йому на праві власності житловий будинок, а відповідач зобов`язався забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом.
Проте, відразу після укладення договору, набувач зник і перестав відповідати на телефонні дзвінки позивача. З пояснень сусідки ОСОБА_6 позивач дізнався, що той змушений був поїхати на заробітки, куди саме вона не знає.
По теперішній час відповідач до позивача жодного разу не з`явився та участі в його утриманні не приймає.
Вказані обставини беззаперечно свідчать, що відповідач свої зобов`язання за договором довічного утримання не виконує і виконувати в подальшому не має наміру. Позивач зі своєї пенсії самостійно сплачує комунальні послуги, купує та готує їжу, пере та прасує одяг, а також виконує інші побутові справи. Окрім того, витрачає кошти на своє лікування.
Наявність цього договору прямо порушує цивільні права позивача, оскільки позбавляє його права власності на своє житло і не дозволяє розпорядитися ним на випадок своєї смерті. Тому за захистом своїх майнових прав і законних інтересів позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 05.12.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.04.2024 здійснено заміну первісного на належного - ОСОБА_3 .
Ухвалою суду від 30.05.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Позивач пояснив, що відповідач жодної допомоги йому не надає, витрат по його утриманню не несе.
Відповідач в судове засідання не з`явився причини неявки суду не повідомив. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання.
Правом на дання відзиву відповідач не скористалася.
За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Вислухавши присутніх учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази і встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.
Із матеріалів справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та є пенсіонером, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 серії ААІ від 05.01.2018.
Відповідно до відмітки в паспорті НОМЕР_2 та Інформації про зареєстроване/задеклароване місце проживання від 28.11.2023 позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 02.08.2017.
На підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.06.2000, зареєстрованого в реєстрі за № 1-813, ОСОБА_1 на праві власності належав житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 .
26.05.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір довічного утримання (догляду), який посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Помазан Я.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 429.
Відповідно до пункту 1 цього договору відчужувач передав у власність набувачеві, а набувач прийняв від відчужувача у власність житловий будинок АДРЕСА_1 , взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно на умовах, встановлених цим договором.
За умовами пункту 5 договору довічного утримання, набувач зобов`язаний надавати відчужувачу довічно матеріальне забезпечення, а також усі послуги догляду (піклування). За згодою сторін грошова оцінка матеріального забезпечення, яке сплачується відчужувачу набувачем, складає 1000,00 грн. на місяць. Дана сума повинна сплачуватися набувачем не пізніше двадцятого числа кожного місяця за наступний місяць. Оцінка матеріального забезпечення підлягає індексації в порядку, визначеному законом.
Догляд (опікування), що надається набувачем відчужувачу, включає: забезпечення відчужувача харчуванням, необхідним одягом, медикаментами та лікарськими засобами; надання медичної допомоги шляхом залучення кваліфікованих медичних працівників (лікарів, медичних сестер тощо); оплату з власний рахунок комунальних послуг, інших платежів, пов`язаних з проживанням у зазначеному будинку відчужувача; надання будь-якої іншої допомоги; вчинення всіх необхідних дій щодо забезпечення відчужувача всіма засобами, предметами домашнього вжитку, речами, літературою тощо.
До обов`язків набувача також входить виконання додаткових доручень відчужувача, необхідних для забезпечення останнього належним доглядом.
Набувач зобов`язується безкоштовно забезпечувати відчужувача житлом у житловому будинку, який йому переданий за даним договором, довічно. Для проживання відчужувачу надається весь житловий будинок, який є предметом даного договору.
Набувач зобов`язаний у разі смерті відчужувача поховати його.
Відповідно до пункту 12 договору довічного утримання, цей договір може бути розірваний за рішенням суду: на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем обов`язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача.
В судовому засіданні позивач пояснив, що після укладення договору довічного утримання відповідач жодної допомоги, в т.ч. матеріальної, йому не надавав та він його більше не бачив. Також пояснив, що його дочка давно померла, а з рідних в нього є лише онук, який мобілізований до Збройних Сил України та на сьогодні виконує свій військовий обов`язок.
Представник позивача пояснив, що через похилий вік, позивач потребує сторонньої допомоги та догляду, але відповідач, з яким позивача познайомила сусідка ОСОБА_5 , своїх обов`язки згідно договору довічного утримання не виконує.
Несення витрат позивачем на оплату комунальних послуг, оплачувати які згідно договору мав би відповідач, який власником будинку став 26.05.2021, підтверджено доданими до позову квитанціями ПриватБанку за червень - грудень 2021 року, січень - березень 2022 року, платником в яких вказано ОСОБА_1 .
Невиконання обов`язків відповідачем по договору довічного утримання підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які пояснили, що з позивачем познайомилися через його онука ОСОБА_9 , якого знають більше десяти років та який після досягнення двадцяти п`яти років був призваний на військову службу. Вони близько чотирьох років приїжджали до дідуся та надавали йому різну допомогу та оплачували комунальні послуги. ОСОБА_3 жодного разу не бачили.
Свідок ОСОБА_8 також пояснив, що дідусь йому говорив, що в нього проживала якась жінка та він підписав договір на надання йому утримання, але жодної допомоги не отримував.
Правове обґрунтування та мотиви суду
За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до частин першої та другої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Договір довічного утримання є однією із правових форм забезпечення непрацездатних за віком або за станом здоров`я фізичних осіб. Недієздатна особа, відчужуючи квартиру (домоволодіння) передусім має на меті отримання утримання, догляду і інших послуг, яких вона потребує в наслідок недієздатності.
Закон чи договір не ставить в залежність факт належності здійсненого забезпечення утриманням чи доглядом від прийняття виконання таких дій відчужувачем. Відтак зобов`язання за договором довічного утримання вважається належно виконаним з моменту вчинення передбаченої договором дії набувачем. Мотиви неприйняття виконання, як і сам факт такого неприйняття не мають правового значення до вирішення питання про належність виконання набувачем своїх обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.
Матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом (стаття 751 ЦК України).
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.
Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).
Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Порушення є істотним, якщо тягне за собою для іншої сторони неможливість досягнення мети договору, тобто, вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, слід встановити: наявність істотного порушення договору та шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може полягати у реальних збитках і (або) упущеної вигоди; її розмір, а також чи є істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що вона змогла отримати.
Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу повноважень суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.
Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору.
У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.
Верховний Суд у постанові від 13.05.2021 (справа № 752/818/17) та від 24.06.2021 (справа № 644/1566/19) зазначив, що істотними умовами договору довічного утримання є: забезпечення відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного проживання у відчужуваному житловому будинку, здійснення догляду та надання необхідної допомоги, надання побутових послуг. Відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності тих обставин, на які посилається позивач. Такі висновки щодо застосування положень статей 755, 756 ЦК України узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 28.03.2018 у справі № 509/513/16-ц, від 29.08.2018 у справі № 755/1226/17-ц та від 06.05.2020 у справі № 755/1750/19.
Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Із дослідженого судом договору довічного утримання вбачається, що його істотними умовами сторони визначили, зокрема, довічне безоплатне право проживання відчужувача у будинку, здійснення догляду та надання необхідної допомоги, вчасну сплату щомісячного грошового утримання у визначеному розмірі платежу з подальшою його індексацією.
Звертаючись до суду позовом, ОСОБА_1 вказує на невиконання відповідачем умов укладеного договору довічного утримання в цілому, зокрема і щодо сплати щомісячного грошового утримання у належному розмірі, комунальних послуг, а також не здійсненні догляду (піклування), що ставить в його скрутне матеріальне становище так як вимушений нести усі витрати за рахунок своєї пенсії. Крім того, наявність договору довічного утримання, зобов`язання за яким відповідач не виконує, порушує права позивача, оскільки позбавляє його права власності на своє житло і не дозволяє розпорядитися ним на випадок своєї смерті.
Слід також зазначити, що позивач є особою похилого віку та, укладаючи договір довічного утримання, розраховував на сторонню допомогу та певну матеріальну допомогу.
Таким чином, укладення договору довічного утримання між сторонами передбачає ще й обов`язки немайнового характеру, такі як надання догляду, необхідних послуг, які відповідач взагалі не надає, на що вказав позивач.
За встановлених обставин, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання договору довічного утримання, оскільки відповідач не надав доказів належного виконання ним своїх обов`язків, передбачених договором довічного утримання, зокрема, щодо сплати матеріального утримання з урахуванням індексації, надання позивачу у будь-який спосіб коштів для оплати комунальних послуг та здійснення догляду за ним, що має негативні наслідки для позивача та спонукає його вживати додаткових заходів для свого існування, лікування, забезпечення їжею тощо, з урахуванням віку, стану здоров`я та матеріального достатку.
Так як суд дійшов висновку про розірвання спірного договору довічного утримання, відповідно задоволенню підлягають інші вимоги, які є похідними - повернення у власність позивача житлового будинку з відповідними господарськими будівлями і спорудами та скасування заборони його відчуження.
У зв`язку із заведенням позову, на підставі положень статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають повернення документально підтверджені витрати, понесені на оплату судового збору в сумі 3060,60 грн.
Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Розірвати договір довічного утримання (догляду) від 26.05.2021, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Помазан Я.В., зареєстрованого в реєстрі за № 429.
Повернути у власність ОСОБА_1 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 54,1 кв.м., житловою площею 30,3 кв.м, у складі: літ. «А» з прилеглими до нього: літня кухня під літ. «Б», погріб з шиєю під літ. «Впд», вбиральня під літ. «В», сарай під літ. «Д», сарай під літ. «Г», огорожа та споруди І, №№2-7.
Скасувати заборону відчуження житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 54,1 кв.м., житловою площею 30,3 кв.м, у складі: літ.А з прилеглими до нього: літня кухня під літ.»Б», погріб з шиєю під літ. «Впд», вбиральня під літ. «В», сарай під літ. «Д», сарай під літ. «Г», огорожа та споруди І, №№207, накладену у зв`язку із посвідченням Договору довічного утримання (догляду), серія та номер: 429 від 26.05.2021, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Помазан Я.В., серія та номер 429, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 58361517 від 26.05.2021, вид обтяження: заборона на нерухоме майно.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3060,60 грн. (три тисячі шістдесят гривень 60 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відомості про учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Повний текст судового рішення складено 14.10.2024.
Суддя І.В.Коваленко