Номер провадження: 22-ц/813/2793/24
Справа № 367/3742/21
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Булацевської Я.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

представник відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 листопада 2022 року, ухвалене у складі судді Прийомової О.Ю., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 , 25.05.2021 року звернувся до Ірпінського міського суду Київської області із позовом до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за розпискою, просив суд: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики (борговою розпискою) у розмірі 520 000,00 грн та судові витрати у розмірі 5 200,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.07.2020 року він надав громадянину ОСОБА_2 у борг грошові кошти в розмірі 520 000 грн. на строк до 24.07.2020 року.

Підтвердженням вказаного є підписана відповідачем боргова розписка.

Позивач вказує, що отримані позичальником грошові кошти не були повернуті у зазначений у розписці строк.

У період з серпня 2020 року по січень 2021 року він неодноразово звертався до відповідача з усною вимогою про повернення грошей, проте відповідач станом на дату складання позову обов`язок з повернення коштів не виконав.

Вимогою від 12.03.2021 року, направленою на адресу проживання позичальника, позивач просив повернути грошові кошти у розмірі 520 000 грн, отримані за розпискою, у строк 7 календарних днів з моменту отримання цієї вимоги.

Проте, станом на дату подання позову жодної відповіді від відповідача не надходило, а грошові кошти повернуто не було.

У зв`язку з простроченням відповідачем терміну виконання зобов`язання, він і вимушений звернутися до суду з відповідним позовом .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 16.07.2020 року в загальному розмірі 520 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 5200 грн.

В обґрунтування рішення суд зазначає, що прийнявши до уваги усі надані суду докази, а саме те, що дійсно між сторонами був укладений договір позики від 16.07.2020 року, за зобов`язаннями якого відповідач повинен нести відповідальність щодо повернення усієї суми боргу у строк, що настав, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник відповідача подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Білгород-Дністровського суду Одеської області від 03 листопада 2022 року, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про стягнення боргу за розпискою» було задоволено скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову ОСОБА_1 - відмовити.

В обґрунтування зазначає, що відповідач не може погодитись з даними висновками суду, оскільки рішення прийнято на підставі хибних документів, що надавались позивачем по справі.

При чому не були враховані істотні для вирішення даної справи обставини, які відповідач не мав змоги надати до суду по об`єктивних причинах, а саме у зв`язку з тим, що не був повідомлений про день та час слухання справи, оскільки за адресою зазначеною в позовні заяві не проживає, окремо слід зазначити, що на момент прийняття рішення по справі відповідач проходив військову службу в підтвердження чого додаються довідки.

ОСОБА_2 будь - якої розписки про отримання коштів у ОСОБА_1 не писав, а також не отримував будь яких коштів в борг у позивача.

Дану обставину можна буде підтвердити шляхом проведення почеркознавчої експертизи даної розписки з метою встановлення, що вона написана не ОСОБА_2 , клопотання про проведення відповідної експертизи долучається окремо.

Відповідач не мав змоги реалізувати своє право на пред`явлення зустрічного позову, заявления клопотання про проведення експертиз тощо оскільки на момент розгляду даної справи та прийняття рішення судом ОСОБА_2 був призваний та приймав з квітня місяця 2022 року безпосередню участь в бойових діях в складі ЗСУ.

Щодо явки сторін.

Сторони та їх представники повідомлені належним чином, про час місце та дату судового засідання, про те в судове засідання не з`явились, що не заважає розгляду апеляційної скарги у відповідності до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що дійсно 16.07.2020 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у простій письмовій формі був укладений договір позики, що підтверджується письмовою розпискою, наявною в матеріалах справи .

Так, згідно укладеного між сторонами договору позики від 16.07.2020 року, підписаного власноручно відповідачем, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 в борг грошову суму в розмірі 520 000 грн готівковим способом.

В свою чергу, ОСОБА_2 зобов`язався повернути борг ОСОБА_1 в повному обсязі в строк до 24.07.2020 року.

Між тим, позивач-позикодавець наполягає на ухиленні від виконання своїх боргових зобов`язань відповідачем та порушенні умов договору щодо терміну повернення усієї суми позики.

Так, матеріали справи містять письмову вимогу ОСОБА_1 , з якою останній звертався до ОСОБА_2 02.03.2021 року про повернення грошових коштів у розмірі 520 000 грн, отриманих за розпискою, у строк 7 календарних днів з моменту отримання цієї вимоги, на що жодного реагування боржником не відбулось.

Станом на день звернення до суду з відповідним позовом 25.05.2021 року, борг відповідачем за договором позики від 16.07.2020 року повернуто не було.

Суд задовольнивши позовні вимоги виходив з того, що прийнявши до уваги усі надані суду докази, а саме те, що дійсно між сторонами був укладений договір позики від 16.07.2020 року, за зобов`язаннями якого відповідач повинен нести відповідальність щодо повернення усієї суми боргу у строк, що настав, тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Апеляційний суд погоджується з вказаним висновком з огляду на наступне.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно із ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

У відповідності до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судова колегія погоджується з проаналізованими судом першої інстанції в сукупності дослідженими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що стороною відповідача не доведено тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди з оскаржуваним рішенням та посилання які містяться не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Посилання апелянта на ту обставину, що судом першої інстанції не були враховані істотні для вирішення даної справи обставини, які відповідач не мав змоги надати до суду по об`єктивних причинах є необґрунтованим, оскільки як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 ознайомився з матеріалами справи 31.01.2022 та до розгляду справи по суті будь яких клопотань не надав та відзив на позов не подавав.

Апеляційний суд зазначає, що клопотання про призначення почеркознавчої експертизи було відхиллено апеляційний судом з огляду на його необґрунтованість.

Клопотання про зупинення провадження справи судова колегія відхилила як безпідставне та враховує процесуальну поведінку відповідача як затягування розгляду справи яка знаходиться у провадженні третій рік.

Інших доказів матеріали справи на підтвердження доводів матеріали справи не містять.

Наведені в апеляційній скарзі доводи які були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність судового рішення, не дають підстав для висновку, що оскаржуване судове рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 03 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 8 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко