ПОСТАНОВА

Іменем України

02 жовтня 2024 року м. Кропивницький

справа № 392/370/23

провадження № 22-ц/4809/1288/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М.,суддів: Мурашка С. І., Чельник О. І.

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

відповідач - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 24 травня 2024 року у складі головуючого судді Орендовського В. А.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог, відзиву на позов і рішення суду першої інстанції.

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Новомиргородського районного суду Кіровоградської області з позовом, яким, з урахуванням змін, поданих 15.12.2023, просив:

-зобов`язати ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 належне йому, а саме: оприскувач (жовта бочка з написом POLMARK на 800 літрів), з робочою шириною 16 м, вартістю 4800 грн, плуг ПЛМ-3-35, вартістю 2616,50 грн, сівалка С3-3,6 зернова, вартістю 10 789 грн, сівалка, вартістю 3200 грн, глибинний насос зі шлангом для забору води і обприскування земельних ділянок, вартістю 7200 грн, шлакоблочного пресу зеленого кольору вартістю 9500 грн, пневматичної гвинтівки «ІЖ» вартістю 1970 грн, форми для виливання бетонного забору (назва форми - шоколадка) в кількості 4 шт., вартістю 4200 грн, форми для стовпів в кількості 2 шт, вартістю 2160 грн, бетонозмішувача червоного кольору фірми «FORTE» на 140 літрів вартістю 7000 грн, ікони ручної роботи із зображенням «Божої матері», кожуха коробки перебач для трактора МТЗ, або стягнути з ОСОБА_2 вартість даного майна в сумі 53435,50 грн;

-зобов`язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 належне йому, а саме: трактор МТЗ-82.1 державний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, вартість на дату оцінки складає 343928 грн;

-стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені ним на оплату судового збору та оплату правових послуг в розмірі 15 000 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач займався обробітком земельних паїв, належних йому та його родичам. Для обробітку земельних ділянок йому був потрібен тракторист, адже необхідну техніку він придбав: трактор МТЗ-82.1 державний номер НОМЕР_1, червоного кольору; оприскувач (жовта бочка з написом POLMARK на 800 л.) з робочою шириною 16 м; плуг ПЛМ-3-35; сівалку СЗ-3,6 зернову; сівалку.

Близько 5 років тому ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 та запропонував йому обробляти земельні ділянки позивача, а взамін ОСОБА_4 міг користуватися технікою ОСОБА_1 та обробляти свої земельні ділянки, на що останній погодився.

У періоди обробітку ОСОБА_2 користувався вказаною технікою для обробітку земельних ділянок позивача та своїх земельних ділянок, адже своєї техніки він не мав.

Восени 2020 року ОСОБА_2 попросив позивача видати на нього нотаріальне доручення на користування трактором МТЗ-82.1, державний номер НОМЕР_1 .

Позивач погодився на його пропозицію і звернувся з цього приводу до приватного нотаріуса Сосновського A. B.

29.09.2020 позивач видав доручення на ОСОБА_2 на розпорядження трактором МТЗ-82.1.

Весною відповідач ОСОБА_2 обробляв земельні ділянки позивача, а потім взяв для обробітку власних земельних ділянок трактор МТЗ-82.1, д/н НОМЕР_1 , також по черзі брав іншу техніку: плуг, сівалки, оприскувач.

Після використання вказаного майна ОСОБА_2 поставив його на зберігання до своєї матері. Відповідач запевнив, що в подальшому, восени, після обробітку земельних ділянок поверне ОСОБА_1 техніку.

Крім того, позивач придбав дачу та у період обробітку земельних ділянок ОСОБА_2 попросив ключі від дачі, де знаходилось майно, зокрема глибинний насос зі шлангом для забору води і обприскування земельних ділянок, яким користувався ОСОБА_2 , для обприскування земельних ділянок.

Восени 2021 року під час обробітку земельних ділянок позивач попросив ОСОБА_2 зорати його земельні ділянки. ОСОБА_2 повідомив, що займається оранкою своїх земельних ділянок, а також за кошти здійснює оранку земельних ділянок іншим людям, користуючись наявним нотаріально посвідченим дорученням на користування трактором.

Позивач наполягав, щоб ОСОБА_2 негайно повернув майно, на що останній відповів відмовою.

Після цієї розмови, позивач поїхав до приватного нотаріуса Сосновського A. B. та 01.11.2021 подав заяву про припинення дії доручення від 29.09.2020.

Після скасування доручення на вимогу позивача щодо повернення майна ОСОБА_2 категорично відмовився повернути майно.

У період судового розгляду позивач дізнався, що його трактор МТЗ-82.1, державний номер НОМЕР_1 , червоного кольору знаходиться у ОСОБА_3 .

Крім того, ОСОБА_2 не повернув позивачу ключі від його дачі, де зберігалося майно. Після візиту на дачу позивач виявив нестачу своїх речей, зокрема: глибинного насосу з шлангом для забору води і обприскування земельних ділянок, вартістю 7200 грн.; шлакоблочного пресу; пневматичної гвинтівки «ІЖ»; форми для виливання бетонного забору в кількості 4 шт.; форми для стовпів в кількості 2 шт.; бетонозмішувача «FORTE» на 140 л.; ікони ручної роботи із зображенням «Божа матір»; кожуха коробки перебач для трактора МТЗ.

Позивач зателефонував ОСОБА_2 та запитав про місцезнаходження його майна, на що останній повідомив, що вказане майно знаходиться у нього вдома, це потрібно для господарства і повертати його він не збирається. У подальшому ОСОБА_2 ігнорував зустрічі та телефонні дзвінки позивача.

Позивач вважає, що ОСОБА_2 зобов`язаний повернути йому: оприскувач (жовта бочка з написом POLMARK на 800 л., з робочою шириною 16 м), вартістю 4800 гривень; плуг ПЛМ-3-35, вартістю 2616,5 гривень; сівалку СЗ-3,6 зернову, вартістю 10789 гривень; сівалку, вартістю 3200 гривень; глибинний насос зі шлангом для забору води і обприскування земельних ділянок, вартістю 7200 гривень; шлакоблочний прес (зеленого кольору), вартістю 9500 гривень; пневматичну гвинтівку «ІЖ», вартістю 1970 гривень; форми для виливання бетонного забору (назва форми - «шоколадка»), в кількості 4 шт., загальною вартістю 4200 гривень; форми для стовпів в кількості 2 шт., загальною вартістю 2160 гривень; бетонозмішувач «FORTE» (червоного кольору, об`ємом 140 л.), вартістю 7000 гривень; ікону ручної роботи з зображенням «Божа матір»; кожух коробки передач для трактора МТЗ.

У свою чергу відповідач ОСОБА_3 зобов`язаний повернути йому трактор МТЗ-82.1 (д/н НОМЕР_1 , червоного кольору).

У відзиві на позов ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Столяр О. А. зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння підлягають задоволенню в частині повернення оприскувача "жовта бочка з написом POLMARK на 800 літрів" з робочою шириною 16 м., форми для виливання бетонного забору (назва форми - шоколадка) в кількості 4 шт., бетонозмішувача червоного кольору фірми «РСЖТЕ» на 140 літрів, кожуха коробки передач для трактора МТЗ, в решті позовних вимог слід відмовити.

В обґрунтування вказав наступне.

Так, дійсно з травня 2015 року по осінь 2021 року відповідач працював трактористом у позивача за усною домовленістю. Разом з відповідачем у позивача працювали ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які були помічниками ОСОБА_2 . За увесь період часу роботи, позивач не розраховувався з відповідачем, а на теперішній час, заборгованість за роботу складає 600 000 грн.

У 2020 році, позивач, будучи в складному матеріальному становищі, адже винен був кошти ОСОБА_3 (тесть відповідача), приїхав до нього, та домовився, про погашення заборгованості шляхом видачі генеральної довіреності на транспортний засіб марки МТЗ-82.1 державний номер НОМЕР_1 , з умовою доплати ОСОБА_3 . На час видачі генеральної довіреності, транспортний засіб було оцінено в розмірі 200 000 грн, що становило 8000 дол. США. Довіреність видана на строк 10 років. ОСОБА_3 списав борг позивачу і доплатив 1000000 грн. Через декілька днів позивач приїхав до ОСОБА_3 та знову попросив кошти в борг, про що написав розписку.

ОСОБА_2 знаючи, що ОСОБА_1 продав транспортний засіб ОСОБА_3 , і далі користувався ним, виконував роботу для позивача та для себе, але з дозволу нового власника ОСОБА_3 .

Восени 2021 року позивач звернувся до ОСОБА_2 з метою обробітку належної йому земельної ділянки.

ОСОБА_2 відмовив йому, у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не розрахувався з ним та ОСОБА_6 , а транспортний засіб (трактор) належав ОСОБА_3

Транспортний засіб марки МТЗ-82.1 державний номер НОМЕР_1 , знаходиться в ОСОБА_3 , оскільки він був переданий останньому в рахунок боргу, а тому ОСОБА_2 не є належним відповідачем, адже не є його власником, користується ним, проте не зберігає його у себе.

Форми для виливання бетонного забору позивач сам передав відповідачу, щоб останній вилив бетонний забор в себе вдома, а потім у батька позивача. Ці форми відповідач готовий повернути.

Оприскувач "Жовта бочка" знаходиться у відповідача, і коли до нього приїзджала поліція, то останній повідомив, що згоден повернути її позивачу, але за умови, якщо він напише розписку.

Сівалку С3-3,6 зернову, відповідач та ОСОБА_6 купили в березні 2021 року, за кошти ОСОБА_3 .

Сівалку точного висіву, позивач та відповідач придбали на двох в селі Коробчине, Новомиргородського району Кіровоградської області, кошти надавали в рівних частках - 50/50. У разі, якщо позивач сплатить 50 відсотків її вартості, відповідач поверне це майно (а.с.109-113 том 1).

Рішенням Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 24.05.2024 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння, задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 :

-оприскувач (жовта бочка з написом POLMARK на 800 літрів, з робочою шириною 16 м.), вартістю 4800 гривень; у разі відсутності зазначеного майна при виконанні рішення суду, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4800 гривень;

-сівалку, вартістю 3200 гривень; у разі відсутності зазначеного майна при виконанні рішення суду, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3200 гривень;

-шлакоблочний прес (зеленого кольору), вартістю 9500 гривень; у разі відсутності зазначеного майна при виконанні рішення суду, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9500 гривень;

-форми для виливання бетонного забору (назва форми - «шоколадка», в кількості 4 шт.), загальною вартістю 4200 гривень; у разі відсутності зазначеного майна при виконанні рішення суду, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4200 гривень;

-бетонозмішувач «FORTE» (червоного кольору, об`ємом 140 л.), вартістю 7000 гривень; у разі відсутності зазначеного майна при виконанні рішення суду, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7000 гривень;

-кожух коробки передач для трактора МТЗ.

Зобов`язано ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1 :

-трактор МТЗ-82.1 (д/н НОМЕР_1 , червоного кольору), вартістю 343928 гривень; у разі відсутності зазначеного майна при виконанні рішення суду, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 343928 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді: судового збору в розмірі 286 гривень 92 копійки та витрати на правничу допомогу в розмірі 770 гривень, а всього стягнуто 1056 (одна тисяча п`ятдесят шість) гривень 92 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді: судового збору в розмірі 3439 гривень 36 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 9230 гривень, а всього стягнуто 12669 (дванадцять тисяч шістсот шістдесят дев`ять) гривень 36 копійок.

В іншій частині позову відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, зокрема, стосовно зобов`язання відповідача ОСОБА_2 повернути позивачу речі: оприскувач (жовта бочка з написом POLMARK на 800 літрів, з робочою шириною 16 м.); шлакоблочний прес (зеленого кольору); форми для виливання бетонного забору (назва форми - «шоколадка», в кількості 4 шт.); бетонозмішувач «FORTE» (червоного кольору, об`ємом 140 л.); кожух коробки передач для трактора МТЗ., суд встановив, що відповідач ОСОБА_2 визнав позов у цій частині та зазначив, що може повернути такі речі позивачу, а тому такі обставини згідно ч.1 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Щодо сівалки (сівалка точного висіву), то відповідач ОСОБА_2 також зобов`язаний її повернути позивачу, оскільки ОСОБА_2 визнав у судовому засіданні, що вона дійсно перебуває у його володінні, однак доказів того, що він є власником або співвласником даної речі немає, при цьому позивач надав докази її придбання - копію накладної №5 від 23.01.2018, де вказано, що товар відпущено ОСОБА_1 .

Що стосується витребування іншого майна у відповідача ОСОБА_2 , позивачу відмовлено за відсутності належних і допустимих доказів його перебування у володінні відповідача ОСОБА_2 .

Стосовно спірного трактора МТЗ-82.1 (р/н НОМЕР_1 , червоного кольору), суд виснував, що відповідач ОСОБА_3 зобов`язаний повернути трактор позивачу, оскільки його представник адвокат Столяр О. А. у відзиві на позов визнав та підтвердив у судовому засіданні, що вказаний трактор знаходиться у ОСОБА_3 , однак доказів того, що останній є власником трактора МТЗ-82.1, р/н НОМЕР_1 не надано, при цьому позивачем надано копію свідоцтва про реєстрацію машини - трактора колісного МТЗ-82.1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1996 року випуску, згідно якого власником є ОСОБА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Столяр Олег Анатолійович, подав до Кропивницького апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування судового рішення в частині зобов`язання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 :

- сівалку, вартістю 3 200 гривень; у разі відсутності зазначеного майна при виконанні рішення суду, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 200 гривень;

- шлакоблочний прес (зеленого кольору), вартістю 9 500 гривень; у разі відсутності зазначеного майна при виконанні рішення суду, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9 500 гривень, та ухвалення в цій частині нового рішення, про відмову в задоволенні зазначених позовних вимог.

Вказує, що з метою підтвердження обставин, на які відповідач посилався в обґрунтування своїх заперечень, зокрема, придбання сівалки точного висіву у спільну власність з позивачем, просив викликати в судове засідання та опитати в якості свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 . Відповідне клопотання подано до суду 11.09.2023, та міститься в матеріалах справи, проте судом не розглянуто.

Внаслідок допущення судом порушення вимог ст. 76, 258 ЦПК України, апелянт був обмежений в праві обґрунтувати заперечення щодо позову, викладені у відзиві на позов, таким чином його право на захист було порушеним.

Поданий до суду відзив на позовну заяву не містить позиції ОСОБА_2 щодо визнання позовних вимог в частині повернення ОСОБА_1 шлакоблочного пресу (зеленого кольору). В зв`язку з чим, висновок суду про необхідність задоволення позову в цій частині з підстав визнання ОСОБА_2 цієї вимоги є передчасним.

Враховуючи викладене, вважає, що судове рішення, в оскаржуваній частині, підлягає скасуванню з ухваленням у відповідній частині нового рішення, про відмову в задоволенні вимог про зобов`язання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 :

сівалку, вартістю 3 200 гривень; у разі відсутності зазначеного майна при виконанні рішення суду, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 200 гривень;

шлакоблочний прес (зеленого кольору), вартістю 9500 гривень; у разі відсутності зазначеного майна при виконанні рішення суду, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9500 гривень.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу не подано.

30.09.2024 представник позивача, адвокат Беспалова Н. О. подала до суду заяву , в якій просила здійснювати розгляд апеляційної скарги без її участі (а.с.75 том 2).

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення, в оскаржуваній частині, без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

Позивач займався обробітком земельних ділянок та використовував для цього своє майно, зокрема: трактор МТЗ-82.1 (р/н НОМЕР_1, червоного кольору), вартістю 343928 гривень; оприскувач (жовта бочка з написом POLMARK на 800 літрів, з робочою шириною 16 м.), вартістю 4800 гривень; сівалку (сівалка точного висіву), вартістю 3200 гривень. Крім того, позивач є власником: шлакоблочного пресу (зеленого кольору), вартістю 9500 гривень; форми для виливання бетонного забору (назва форми - «шоколадка», в кількості 4 шт.), загальною вартістю 4200 гривень; бетонозмішувача «FORTE» (червоного кольору, об`ємом 140 л.), вартістю 7 000 гривень; кожуха коробки передач для трактора МТЗ.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №45/02 про оцінку транспортного засобу від 16 лютого 2023 року ринкова вартість трактора МТЗ-82.1, р/н НОМЕР_1 становить 343928 грн (а.с.10-14 том 1).

Відповідно до рахунку №19 від 20 березня 2017 року, виданого ПП ОСОБА_8 , вартість форми для забору в кількості 4 шт., становить 4 200 грн, вартість форми для стовпів у кількості 2 шт., становить 2 160 грн; варість форми для стовпчика для оградок у кількості 1 шт., становить 650 грн; варість бетонозмішувача «Форте» у кількості 2 шт., становить 14000 грн, вартість насосу «Колодязний» у кількості 1 шт., становить 6600 грн, вартість шлангу поливного 20 м. у кількості 1 шт., становить 600 грн, варість пресу для виробництва шлакоблоку у кількості 1 шт., становить 9500 грн, варість насосу автомобільного «Ураган» у кількості 1 шт., становить 950 грн (а.с.21 том 1).

Згідно видаткової накладної № ФОП-000579 від 14 грудня 2012 року, вартість оприскувача 800 л. 16 м. становить 4800 грн (а.с.22 том 1).

Як вбачається з видаткової накладної № ЗД-000000 від 10 січня 2013 року, вартість гнізда підшипника (пр-во МТЗ) у кількості 1 шт., становить 79 грн, р-кт. насосу топл. низького тиск. Д-240 у кількості 1 шт., становить 35 грн, корпус плуга в зборі ПН-3,35 у кількості 3 шт., становить 1980 грн, вал плуга ПЛН 3,35 у кількості 1 шт., становить 365 грн, метизи 1 кг становить 157,50 грн (а.с.23 том 1).

Відповідно до копії накладної №5 від 23 січня 2018 року виданої ФОП ОСОБА_9 на ім`я ОСОБА_1 , останній придбав сівалку точного висіву в розібраному стані, варістю 3 200 грн (а.с.25 том 1).

Копією накладної №3 від 20 січня 2019 року виданої ФОП ОСОБА_9 на ім`я ОСОБА_1 , підтверджується, що останній обміняв металлолом кг/кг на комплектовану сівалку С3-3,6 (а.с.25 том 1).

Вартість кожуха коробки передач для трактора МТЗ судом не встановлена.

У період з 2020 року по 2021 рік позивач за взаємною усною домовленістю передав ОСОБА_2 трактор МТЗ-82.1 (р/н НОМЕР_1, червоного кольору), оприскувач (жовта бочка з написом POLMARK на 800 літрів, з робочою шириною 16 м.), сівалку (сівалка точного висіву) для того, щоб ОСОБА_2 обробляв свої і позивача земельні ділянки. Крім того, позивач на прохання ОСОБА_2 дозволив йому тимчасово користуватися для власних потреб: шлакоблочним пресом (зеленого кольору), формами для виливання бетонного забору (назва форми - «шоколадка», в кількості 4 шт.), бетонозмішувачем «FORTE» (червоного кольору, об`ємом 140 л.), кожухом коробки передач для трактора МТЗ.

Восени 2021 року у позивача з відповідачем ОСОБА_2 виник конфлікт і позивач попросив ОСОБА_2 повернути всі вищевказані речі.

Під час судового розгляду справи встановлено, що трактор МТЗ-82.1, реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходиться у відповідача ОСОБА_3 .

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідач оскаржив рішення суду лише в частині зобов`язання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 , сівалку, вартістю 3 200 гривень та шлакоблочний прес (зеленого кольору), вартістю 9 500 гривень.

Відповідно до статті 367 ЦПК України, законність рішення суду першої інстанції в іншій частині, що не оскаржується, колегією суддів не перевіряється.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, в оскаржуваній частині, ухвалене у відповідності до вимог, визначених ст. 263 ЦПК України, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Правом власності, згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України зазначено, що власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно зі статтею 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до змісту статті 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі або відшкодувати його вартість.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події, що зазначено у нормах частин першої та другої статті 1212 ЦК України.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 1212 ЦК України, положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Зі змісту зазначених норм ЦК України вбачається, що витребувати майно із чужого незаконного володіння може власник цього майна, тобто особа, яка мала право володіти, користуватися і розпоряджатися цим майном. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 Цивільного кодексу України.

Здійснення власником свого права власності передусім полягає у безперешкодному, вільному та на власний розсуд використанні всього комплексу правомочностей власника, визначених законом, - володіння, користування, розпорядження майном.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Зазначений засіб захисту права власності застосовується у тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти і користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває із його володіння. Згідно з наведеною нормою власник має право реалізувати своє право на захист шляхом звернення до суду з вимогою про витребування свого майна із чужого незаконного володіння із дотриманням вимог, передбачених Цивільним кодексом України.

Крім того, правовий аналіз положень статті 387 цього Кодексу дає підстави для висновку, що у наведеній нормі йдеться про право власника на віндикаційний позов, тобто позов власника, який не володіє, до не власника, який незаконно володіє майном, про вилучення цього майна в натурі.

Віндикація - це витребування своєї речі не володіючим власником від володіючого не власника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.

Правова мета віндикаційного позову полягає у поверненні певного майна законному власнику як фактично, тобто у його фактичне володіння, так і у власність цієї особи.

Задовольняючи частково позовні вимоги, зокрема, стосовно зобов`язання відповідача ОСОБА_2 повернути позивачу речі: оприскувач (жовта бочка з написом POLMARK на 800 літрів, з робочою шириною 16 м.); шлакоблочний прес (зеленого кольору); форми для виливання бетонного забору (назва форми - «шоколадка», в кількості 4 шт.); бетонозмішувач «FORTE» (червоного кольору, об`ємом 140 л.); кожух коробки передач для трактора МТЗ, суд першої інстанції врахував, що відповідач ОСОБА_2 не надав відповідних доказів, які б підтвердили відсутність у нього належного позивачеві майна, навпаки стверджував, що утримує спірне майно, оскільки воно належить їм з позивачем на праві спільної власності і без відповідної матеріальної компенсації не може бути передане у володіння та розпорядження ОСОБА_1 .

Крім того, суд вказав, що ОСОБА_2 зобов`язаний повернути позивачу сівалку точного посіву, оскільки відповідач визнав у судовому засіданні, що вона дійсно перебуває у його володінні, однак доказів того, що він є власником або співвласником даної речі він не надав, при цьому позивач надав докази її придбання - копію накладної №5 від 23.01.2018, де вказано, що товар відпущено ОСОБА_1 .

Апеляційний суд не знаходить підстав для скасування судового рішення в оскаржуваній частині, з огляду на таке.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 78 визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2019 року (справа № 917/1307/18) розтлумачив сутність принципу змагальності та неможливість застосування учасником справи концепції «негативного доказу» для обґрунтування власної позиції.

Так, Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Відповідно до копії накладної №5 від 23 січня 2018 року виданої ФОП ОСОБА_9 на ім`я ОСОБА_1 , останній придбав cівалку точного висіву в розібраному стані, варістю 3 200 грн (а.с.25 том 1).

Згідно рахунку №19 від 20 березня 2017 року, виданого ПП ОСОБА_8 , зокрема, вартість пресу для виробництва шлакоблоку у кількості 1 шт., становить 9500 грн (а.с.21 том 1).

Позивач надав суду докази, які підтверджують те, що він є власником cівалки точного висіву в розібраному стані, вартістю 3 200 грн, та пресу для виробництва шлакоблоку, вартістю 9500 грн.

У своєму відзиві на позов, ОСОБА_2 зазначав, що cівалку точного висіву він придбав з позивачем наполовину, і в разі, якщо ОСОБА_1 сплатить йому 50 відсотків її вартості, готовий повернути її позивачу.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що суд першої інстанції в порушення ст. 76 ЦПК України не викликав в судове засідання та не допитав свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які могли підтвердити факт придбання сівалки точного висіву у спільну власність з позивачем.

Ці доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє, оскільки суд першої інстанції врахував норми норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, і дійшов правильного висновку, що відповідачем ОСОБА_2 не спростовано зазначені позивачем обставини щодо порушення його права власності на спірне майно, оскільки не надано належних та допустимих доказів щодо набуття у власність (спільну власність) спірного майна, зокрема письмових доказів, які підтверджують докази факт придбання сівалки у спільну власність з ОСОБА_1 .

Відповідач визнав, що cівалка і шлакоблочний прес знаходяться в його володінні та користуванні, проте, не надав доказів, на підтвердження правомірності набуття ним права власності на це майно та наявності підстав для залишення спірного майна у своєму володінні, в зв`язку з чим відсутні підстави для відмови в задоволенні позову не володіючого власника про витребування майна в цій частині.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції в частині покладення обов`язку на ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 сівалки та шлакоблочного пресу і не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 24 травня 2024 року в частині зобов`язання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_1 : - сівалку, вартістю 3 200 гривень; у разі відсутності зазначеного майна при виконанні рішення суду, стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 200 гривень; - шлакоблочний прес (зеленого кольору), вартістю 9 500 гривень; у разі відсутності зазначеного майна при виконанні рішення суду, стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9 500 гривень, є законним та обгрунтованим.

Судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, правильно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, дотримано норми процесуального права.

З підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції, в оскаржуваній частині, - без змін.

В іншій частині вказане судове рішення не оскаржується, тому апеляційним судом не переглядається.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 24 травня 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді С. І. Мурашко

О. І. Чельник