Номер провадження: 22-ц/813/4624/24
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю. В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
03.10.2024 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання Чеботар А.Г.,
учасники справи:
відповідачі - Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,
на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 січня 2024 року,
за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про стягнення невиплаченого страхового відшкодування, стягнення грошових коштів, третя особа ОСОБА_3
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТДВ СК «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про стягнення невиплаченого страхового відшкодування, стягнення грошових коштів, в обґрунтування позову зазначає, що 21 листопада 2022 року в м. Одесі відбулась ДТП за участю транспортного засобу FORD Fiesta, з номерним знаком НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу Mercedes-Benz, з номерним знаком НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Малиновського районного суду міста Одеси від 31.01.2023 року ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні ДТП та притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, постанова набрала законної сили, є чинною, сторонами не оскаржувалась. Власником автомобіля FORD Fiesta, з номерним знаком НОМЕР_1 , є ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 . Довіреною особою ОСОБА_3 , з правом отримання страхового відшкодування є ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченої довіреності НСТ 551382 від 14.02.2023 року.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Малиновський районний суд м. Одеси рішенням від 29 січня 2024 року позов ОСОБА_1 до ТДВ СК «Альфа- Гарант», ОСОБА_2 про стягнення невиплаченого страхового відшкодування, стягнення грошових коштів залишив без задоволення.
Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог виходив з того, що позивач звернувся до суду із позовом з метою захисту своїх інтересів, обравши собі процесуальний статус позивача. Разом із тим, ОСОБА_1 майнова шкода дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 21 листопада 2022 року завдана не була. Особою, якій майнова шкода була спричинена, є третя особа ОСОБА_3 , від імені якої і міг звертатися ОСОБА_1 з відповідним позовом на підставі довіреності від 14 лютого 2023 року. Відповідно до ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.
Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивачу, так як ОСОБА_1 не є особою, цивільне право якого порушено відповідачами у справі, а є представником особи, права якої порушені, з правом звернення до суду за захистом її інтересів від її імені.
Короткий зміст вимог апеляційних скарг
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а також неповним з?ясуванням всіх обставин справи, що призвело до помилкових висновків суду та необґрунтованої відмови в задоволенні позовних вимог.
АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи осіб, які подали апеляційну скаргу
Апеляційна скарга ОСОБА_1 вмотивована тим, щосуд першої інстанції не застосував положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме ст. 35 вказаного закону, відповідно до якої позивач звернувся до страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування на підставі нотаріально посвідченої довіреності, у зв`язку з чим, страховиком було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, однак виплачене страхове відшкодування виявилось значно заниженим, а процедура оцінки вартості завданого збитку не відповідає вимогам Закону.
Скаржник вважає, що предметом позову в даному випадку є невиплачена частина страхового відшкодування, яке відповідно до довіреності має право отримувати ОСОБА_1 .
Страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).
(2) Позиція інших учасників справи
Одеський апеляційний суд ухвалою від 22.03.2024 року відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , роз`яснив ТДВ СК «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі, роз`яснив ОСОБА_3 право подати пояснення у письмовій формі.
ТДВ СК «Альфа-Гарант» копію ухвали про відкриття провадження від 22.03.2024 року отримало 01.04.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
ТДВ СК «Альфа-Гарант» копію апеляційної скарги отримало 06.03.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
ОСОБА_2 копію ухвали про відкриття провадження від 22.03.2024 року та копію апеляційної скарги отримав 03.07.2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Від ОСОБА_1 17.04.2024 року надійшла відповідь на відзив.
ТДВ СК «Альфа-Гарант» про дату, час та місце розгляду справи повідомлено належним чином, судову повістку отримало 02.08.2024 року в особистому кабінеті Електронного суду, що підтверджується довідкою.
Відповідач ОСОБА_2 повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, судову повістку отримав 26.08.2024 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Від ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за без її участі.
ОСОБА_1 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.
ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду із позовом з метою захисту своїх інтересів, обравши собі процесуальний статус позивача.
Проте із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 майнова шкода дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 21 листопада 2022 року завдана не була. Особою, якій майнова шкода була спричинена, є третя особа ОСОБА_3 , від імені якої і міг звертатися ОСОБА_1 з відповідним позовом на підставі довіреності від 14 лютого 2023 року.
Суд дійшов висновку, що у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 необхідно відмовити, так як ОСОБА_1 не є особою, цивільне право якого порушено відповідачами у справі, а є представником особи, права якої порушені, з правом звернення до суду за захистом її інтересів від її імені.
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Із матеріалів справи вбачається, що 21.11.2022 року о 14 год. 00 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz», з номерним знаком НОМЕР_2 , в м. Одесі по вул. Магістральна, 124 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та допустив зіткнення з автомобілем «FORD», д/н НОМЕР_1 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 31.01.2023 року визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 є власником автомобіля «FORD FIESTA», д/н НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .
Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.
Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № 209385880, укладеного між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_6 , транспортний засіб «Mercedes-Benz», 2005 року виписку, номерний знак НОМЕР_2 ,застрахований зі строком дії з 09 червня 2022 року по 09 червня 2023 року включно.
З полісу № 209385880 вбачається, що страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 260000 (двісті шістдесят тисяч) грн, а розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну становить 130000 (сто тридцять тисяч) грн; розмір франшизи - складає 2000 (дві тисячи) грн.
ОСОБА_3 , через свого представника ОСОБА_1 , який діяв на підставі довіреності, зверталась до ТДВ «СК «Альфа-Гарант» із заявою про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 21 листопада 2022 року в м. Одеса, вул. Магістральна, 134 за участю транспортного засобу «Ford Fiesta», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 та транспортного засобу «Mercedes-Benz», з номерним знаком НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.
Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.
Виключне право на визначення предмету та підстави позову належить позивачу, натомість суд, вирішуючи спір, повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права фактичним обставинам та вимогам закону.
Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.
Згідно зі статтею 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.
Належними сторонами в цивільному процесі є суб`єкти переданих на розгляд суду спірних матеріально-правових відносин. При цьому, належний позивач - особа, якій належить право вимоги; належний відповідач - особа, котра повинна відповідати за позовом. Відповідно, неналежними сторонами у справі є ті особи, які не є суб`єктами права вимоги чи несення обов`язку.
Обґрунтування належності у осіб процесуальної правосуб`єктності позивача і відповідача покладається на позивача та осіб, які порушують процес на захист прав та інтересів позивача.
Разом із тим, суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення.
При цьому слід ураховувати, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Отже, під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Тобто, якщо позов пред`явила особа, якій не належить право вимоги (особа, права якої не порушені та не оспорені), суд повинен відкрити провадження, встановити дійсні обставини і, переконавшись у тому, що вимоги пред`явлено неналежним позивачем, відмовити йому у задоволенні позову.
Позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються стягнення на його користь частини невиплаченого страхового відшкодування із санкціями за порушення грошового зобов`язання, яке виникло в зв`язку із заподіянням майнової шкоди ОСОБА_3 , яка уповноважила ОСОБА_1 представляти її інтереси на підставі довіреності від 14.02.2023 року.
Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Відповідно до частини першої статті 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.
Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).
Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.
Із матеріалів справи вбачається, що 14 лютого 2023 року ОСОБА_5 видала довіреність, за умовами якої уповноважила ОСОБА_1 представляти її інтереси з питань: володіння, користування, експлуатації та розпорядження належним їй на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , автомобілем марки Ford модель Fiesta, 2005 року виписку, реєстраційний номер НОМЕР_1 , для чого надано право, зокрема представляти її інтереси, бути її представником в страхових компаніях з питань, пов`язаних з дорожньо-транспортними подіями та подавати заяви, отримувати належній їй гроші, страхове відшкодування після ДТП, вести її справи в усіх судових органах України будь-якої ланки та інстанції, передбачених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», в тому числі з правом подачі позову, повної або часткової відмови від позову, укладення мирової угоди, оскарження рішення суду, пред`явлення виконавчого листа до стягнення, подання скарг, вчиняти всі інші юридично значимі дії, пов`язані з цією довіреністю. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Поляковою Т.Ю. та зареєстрована в реєстрі за № 156.
Зазначені обставини свідчать про те, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 на підставі довіреності від 14 лютого 2023 року виникли правовідносини, які є представницькими відносинами.
Представництво характеризується такими ознаками: цивільні права та обов`язки належать одній особі, а здійснюються безпосередньо іншою; представник вчиняє певні юридичні дії (вчинення виключно фактичних (не юридичних) дій представництвом не охоплюється); представник діє не від свого імені, а від імені іншої особи; представник діє виключно в межах наданих йому повноважень; правові наслідки настають не для представника, а для особи, яку він представляє.
Установивши, що ОСОБА_1 майнова шкода дорожньо-транспортною пригодою, яка сталася 21 листопада 2022 року завдана не була, а особою, якій майнова шкода спричинена, є третя особа ОСОБА_3 , від імені якої і міг звертатися ОСОБА_1 з відповідним позовом на підставі довіреності від 14 лютого 2023 року, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відмову в задоволенні позову, оскільки ОСОБА_1 не є особою, цивільне право якого порушено відповідачами у справі, а є представником особи, права якої порушені, з правом звернення до суду за захистом її інтересів від її імені.
З урахуванням викладених вище обставин, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 має право відповідно до довіреності більш широке коло повноважень, в тому числі, але не обмежуючись ведення справи в судах, ОСОБА_1 законно отримав страхове відшкодування, однак його розмір не відповідає вимогам закону, тому в порядку ст. 36.7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право на звернення із цим позовом є необґрунтованими.
Відповідно до п. 36.7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку.
Як зазначалось вище, право на страхове відшкодування шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 21 листопада 2022 року має ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 має право на представництво її інтересів на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 14 лютого 2023 року.
Іншим доводам апеляційної скарги апеляційний суд вважає недоцільним робити аналіз, так як вони можуть стати предметом розгляду справи при зверненні до суду належного позивача.
Щодо суті апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Щодо судових витрат
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 08.10.2024 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

Ю.П. Лозко