Справа № 214/6556/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

16 травня 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю секретаря судового засідання Попкової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Кривому Розі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про повернення безпідставно стягнутих коштів за виконавчим написом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача АТ «ПУМБ» та просить суд стягнути з відповідача суму безпідставно стягнутих за виконавчим написом № 22777 від 26.09.2019 коштів у розмірі 40 176,04 грн., посилаючись на визнання рішенням суду від 03.05.2023 вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування вимог зазначено, що 26 вересня 2019 року приватним нотаріусом Харою Н.С. було вчинено виконавчий напис № 22777 про стягнення з неї на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в сумі 40 176,4 грн. На виконання вказаного виконавчого напису приватним виконавцем Юхимеко О.Л. було відкрито виконавче провадження № 60331577, в рамках якого звернуто стягнення на її доходи і стягнуто всю суму боргу. Рішенням суду від 03.05.2023 визнано таким, що не підлягає виконавчий напис № 22777 вчинен6ий 26.09.2019, у зв`язку з чим 30 липня 2023 року приватним виконавцем закінчено виконавче провадження. Однак оскільки з неї стягнуто кошти на користь відповідача у сумі 40 176,04 грн. у рамках виконання виконавчого напису, визнаного судом таким, що не підлягає виконанню, на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України, просить вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 11 вересня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 08 квітня 2024 року прийнято справу до розгляду у зв`язку із звільненням у відставку судді ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 16 травня 2024 року розгляд справи постановлено проводити в заочному порядку.

У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його та позивача відсутності, на вимогах наполягає.

Представник відповідача АТ «ПУМБ» заяви про розгляд справи у його відсутність та відзиву на позов, до суду не подав.

Враховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Як установлено судом та підтверджується письмовими доказами, 26 вересня 2019 року приватнимнотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С., вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 22777про стягнення із ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором № 01 від 20.03.2017 року,укладеним з АТ «Перший Український Міжнародний Банк», за період з 23.09.2018 по 23.09.2019у сумі 39 676,04 грн. та плати за вчинення виконавчого напису у сумі 500,00 грн. , що становить загальну суму 40 176,04 грн. (а.с. 9 копія виконавчого напису).

Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. відкрито виконавче провадження № 60331577 на виконання виконавчого напису № 22777 вчиненого 26.09.2019 приватним нотаріусом Харою Н.С. про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості в сумі 40 176,04 грн. (а.с. 10-11 копія постанови).є

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 травня 2023 року у справі № 214/8485/21 визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 26.09.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною, зареєстрований в реєстрі за номером 22777, яким звернуто стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на загальну суму 40 176,04 грн. (а.с. 14-15 копія рішення).

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у сумі, що стягнені з позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, отримані відповідачем кошти підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України.

Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

Факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів. При цьому обставини наявності або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором можуть бути предметом окремого судового розгляду.

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 (провадження № 61-88св21).

Так, в якості доказу сплачених на користь відповідача за виконавчим написом коштів позивачем надано повідомлення приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. від 24.08.2023, відповідно до якого в рамках виконавчого провадження № 60331577 з примусового виконання виконавчого напису № 22777 вчиненого 26 вересня 2019 року приватним нотаріусом Харою Н.С., стягнуто з ОСОБА_1 та перераховано стягувачу АТ «Перший Український Міжнародний Банк» грошові кошти в сумі 40 176,04 грн. в рахунок погашення заборгованості за виконавчим документом (а.с. 18 копія повідомлення). Зазначене стороною відповідача не спростовано.

Таким чином суд приймає до уваги надані відповідачем копії письмових доказів про сплату у межах виконавчого провадження на примусове виконання виконавчого напису № 22777 від 26.09.2019 коштів у сумі 40 176,04 грн., які, відповідно до зазначеного, підлягають поверненню позивачу враховуючи факт визнання виконавчого напису, на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача, таким, що не підлягає виконанню, що є підставою для повернення коштів.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Тому підлягає відшкодуванню позивачу сплачений нею судовий збір у сумі 1 073,60 грн.

Керуючись статтями 215, 216, 220, 628, 638, 799, 806 ЦК України, статями 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280-288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 про повернення безпідставно стягнутих коштів за виконавчим написом повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 , грошову суму в розмірі 40 176 (сорок тисяч сто сімдесят шість) гривень 04 коп. та у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», , місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4.

Повний текст рішення складено 16 травня 2024 р.

Суддя А.В. Ткаченко