Справа № 182/3705/24
Провадження № 2/0182/2547/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14.10.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник позивача адвокат Шашликов Денис Геннадійович до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Шашликов Д.Г. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини.

У травні 2019 року ОСОБА_1 за усним договором позики надав в борг ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 5 000,00 доларів США.

16 травня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики у формі розписки.

Відповідно до розписки від 16.05.2019 року, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 5 000,00 доларів США, які зобов`язався повернути 16.08.2019 року.

Розписка написана Відповідачем власноручно у присутності свідка ОСОБА_3 .

Однак, у визначений строк Відповідач свого зобов`язання за договором позики не виконав, борг не повернув. Протягом всього часу Позивач в усній формі у телефонному режимі зазначав Відповідачу вимоги щодо сплати заборгованості, однак вимоги Позивача постійно ігнорувались та не виконувались.

24 лютого 2024 року Відповідачем на рахунок Позивача було перераховано незначну грошову суму у розмірі 4 020 грн. 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією від 24.02.2024 року.

3% річних з 17.08.2019 по 23.02.2024 року та з 24.02.2024 року по 26.06.2024 року складають 29 605,52 грн.

Таким чином, на сьогоднішній день, Відповідачем на погашено борг за розпискою від 16.05.2019 року у повному обсязі. Останнім часом Відповідач зустрічі з Позивачем уникає, на телефонні дзвінки не відповідає та від повернення боргу ухиляється.

З огляду на зазначене, просить стягнути з відповідача на його користь суму коштів у розмірі 228 858, 82 грн., з яких заборгованість за договором позики у розмірі 199 252,40 грн., 3% річних 29 606,52 грн. Також просить суд стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Ухвалою про відкриття провадження від 22.07.2024 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

Вказана ухвала з копією позову та додатками була направлена за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі 11.03.2024 року з додатками 03.08.2024 року (а.с.30).

Клопотань до суду не надійшло, відповідач не скористався правом на відзив.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2ст.247 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до розписки від 16.05.2019 року, вбачається, що ОСОБА_2 , одержав в борг, в якості позики від ОСОБА_1 , грошові кошти у розмірі 5 000,00 доларів США, та зобов`язувався повернути їх до 16.08.2019 року. Таким чином сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору.

У правовій позиції Верховного Суду України, яка викладена в Постанові ВСУ від 02.07.2014 року № 6-79цс14, визначено, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

З наведеного суд дійшов висновку, що розписка була написана відповідачем для підтвердження факту отримання ним грошової суми та укладення договору позики.

Як визначено в ст.ст.1046,1047 ЦК України, за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Вказана правова позиція зазначена, у постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17, постанові Верховного Суду від 14 січня 2019 року у справі № 537/6309/16-ц.

Отже, у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

При цьому, істотним для розуміння дійсного змісту та умови укладеного договору є саме те, що курс гривні до іноземної валюти підлягав застосуванню й обрахунку саме на день платежу. Днем виконання зобов`язання, станом на який визначається курс валюти до курсу платежу у національній валюті, - є курс станом на день фактичного виконання грошового зобов`язання.

З огляду на те, що Відповідач отримав у позику кошти в еквіваленті 5 000,00 доларів США та зобов`язався повернути еквівалент суми 5 000,00 доларів США, оскільки інше не передбачене договором, враховуючи положення ст. 533 ЦК України, Позивачем визначено еквівалент у гривнях за офіційним курсом Національного банку України, що діяв станом на 24.06.2024, тобто на момент звернення позивача до суду з позовом.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 20.01.2021 по справі 635/8489/18.

Відповідно до платіжної інструкції від 24.02.2024 року, Відповідачем було повернуто Позивачеві частину суми боргу у розмірі 4 020 грн. 00 коп.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, після настання визначених сторонами дати, відповідач грошові кошти у повному обсязі позивачу у визначений борговим документом строк не повернув, отже свого обов`язку щодо виконання боргових зобов`язань у повному обсязі не виконав.

Згідно ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином у встановлені строки і боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч.2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином,у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто,приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3% річних не визнаються неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК України і статті 230 Господарського кодексу України.

Отже нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за час прострочення.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, таке прострочення є триваючим правопорушенням, і право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення (див. постанову ВСУ від 26.04.2017 у справі № 918/329/16);

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-2129цс16.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно ч. 1, 3ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ч. 1, 2ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

З наданого позивачем розрахунку за період з 17.08.2019 по 23.02.2024 року та з 24.02.2024 року по 26.06.2024 року вбачається, що розмір 3% річних складає суму у розмірі 29 605,52 грн.

Враховуючи, що відповідач зобов`язався повернути кошти у строк, визначений договором позики, а саме до 16.08.2019 року, не виконав, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 228 858, 82 грн., з яких заборгованість за договором позики у розмірі 199 252,40 грн., 3% річних 29 606,52 грн.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На виконання вказаних вимог закону представником позивача надано: договір про надання правової допомоги № 123/2024 від 24 червня 2024 року, укладеного з адвокатським об`єднанням «ЛЕГАЛ ПАРТНЕРС ЮКРЕЙН» в особі керуючого партнера Шашликова Дениса Геннадійовича; акт про надання правової допомоги від 26.06.2024 року, згідно якого відповідно до договору про надання правової допомоги № 123/2024 від 24.06.2024 року адвокатське об`єднання «ЛЕГАЛ ПАРТНЕРС ЮКРЕЙН» надало, а клієнт прийняв правову допомогу, а саме підготовку позовної заяви про стягнення грошових коштів за борговою розпискою з урахуванням 3% річних вартістю 10 000, 00 грн.; довідку про отримання грошових коштів 123/2024 року від 24.06.2024 року, якою підтверджується, що за надану правову допомогу отримана винагорода у розмірі 10 000, 00 грн.

Також долучено прайс-лист АО «ЛЕГАЛ ПАРТНЕРС ЮКРЕЙН», у п. 5.13 якого зазначено, що витрати на професійну правничу допомогу при участі у суді першої інстанції по майновому спору (підготовка позовної заяви або відзиву на позовну заяву та/або зустрічного позову, підготовка до 3х необхідних процесуальних документів, участь у 1 підготовчому засіданні, 1 засіданні по суті) становлять 10000, 00 грн. + 2% ціни позову у разі задоволення позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі, 2% від ціни позову становить суму у розмірі 4 577,18 грн.

Вивчивши вказані докази, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 14 577, 18 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 288, 59 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 11, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник позивача адвокат Шашликов Денис Геннадійович до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості у розмірі 228 858,82 (двісті двадцять вісім тисяч вісімсот п`ятдесят вісім гривень 82 коп.) грн., з яких заборгованість за договором позики у розмірі 199 252,40 грн., та 3% річних 29 606,52 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 577,18 грн. (чотирнадцять тисяч п`ятсот сімдесят сім гривень 18 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування судового збору 2 288,59 грн. (дві тисячі двісті вісімдесят вісім грн. 59 коп.).

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О. В. Рунчева