Справа №504/4490/13-ц
Провадження №6/521/518/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Роїк Д.Я.

при секретарі Куліш П.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, стягувач ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_3 , заінтересована особа Київський відділ Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 із заявою, якою просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №504/4490/13-ц, виданий Малиновським районним судом м. Одеси від 12.03.2015 року, про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 (правонаступник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль»), (виконавче провадження №49525936) та визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №504/4490/13-ц, виданий Малиновським районним судом м. Одеси від 12.03.2015 року, про стягнення з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_2 (правонаступник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль»), (виконавче провадження №49526304).

В обґрунтування заяви послався на те, що на ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 11 липня 2024 року по справі №504/4490/13-ц було замінено стягувача у зведеному виконавчому провадженні №66137140, до складу якого входить виконавче провадження № 49525936 та виконавче провадження №49526304, з примусового виконання виконавчого листа №504/4490/13 від 12.03.2015 року, виданого Малиновським районним судом м. Одеси на виконання заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси по цивільній справі №504/4490/13 - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ОСОБА_2 .

06.08.2024 року боржником за кредитним договором та відповідачем по справі - ОСОБА_1 у повному обсязі була погашена заборгованість перед ОСОБА_2 по кредитному договору №014/0044/85/85044 від 29.10.2007 року, що підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 06.08.2024 року.

У зв`язку з повним погашенням заборгованості, зобов`язання сторін за кредитним договором, а також за всіма забезпечувальними договорами (іпотеки, поруки, застави тощо) є припиненими. Заборгованість відсутня.

Заявник у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Представник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності стягувача та її представника. Проти заявлених ОСОБА_1 вимог не заперечував.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.3 ст.432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали заяви вважає, що заява про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню підлягає задоволенню з наступних підстав.

04.11.2014 року Малиновський районний суд м. Одеси ухвалив заочне рішення по справі №504/4490/13 за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, яким позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль було задоволено у повному обсязі. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість в сумі 549 314 (п`ятсот сорок дев`ять тисяч триста чотирнадцять гривень) 50 коп.

12.03.2015 року Малиновським районним судом, на виконання заочного рішення від 04.11.2014 року, було видано виконавчий лист №504/4490/13 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 549 314 (п`ятсот сорок дев`ять тисяч триста чотирнадцять гривень) 50 коп.

02.12.2015 року головним державним виконавцем Київського ВДВС Одеського міського управління Ковтуненко М.В. було винесено:

-постанову про відкриття виконавчого провадження №49525936, де боржником встановлено ОСОБА_1 ;

-постанову про відкриття виконавчого провадження №49526304, де боржником встановлено ОСОБА_3 ;

19.07.2021 року державним виконавцем Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гуменюком В.В. було винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження. Відповідно до вищевказаної постанови, виконавче про провадження №49525936 та виконавче провадження №49526304 було об`єднано у зведене виконавче провадження №66137140.

Станом на теперішній час, зведене виконавче провадження за №66137140 знаходиться на виконанні у Київському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса).

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 11 липня 2024 року по справі №504/4490/13-ц було замінено стягувача у зведеному виконавчому провадженні №66137140, до складу якого входить виконавче провадження № 49525936 та виконавче провадження №49526304, з примусового виконання виконавчого листа №504/4490/13 від 12.03.2015 року, виданого Малиновським районним судом м. Одеси на виконання заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси по цивільній справі №504/4490/13 - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ОСОБА_2 .

06.08.2024 року боржником за кредитним договором та відповідачем по справі - ОСОБА_1 у повному обсязі була погашена заборгованість перед ОСОБА_2 по кредитному договору №014/0044/85/85044 від 29.10.2007 року, що підтверджується розпискою ОСОБА_2 . У зв`язку з повним погашенням заборгованості, зобов`язання сторін за кредитним договором, а також за всіма забезпечувальними договорами (іпотеки, поруки, застави тощо) є припиненими. Заборгованість відсутня.

Оскільки боржниками у повному обсязі погашена заборгованість по кредитному договору, заявник вважає за можливе просити суди визнати виконавчі листи по справі №504/4490/13-ц, видані Малиновським районним судом м. Одеси від 12.03.2015 року такими, що не підлягають виконанню.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Так, наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є вичерпним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у вказаній нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11 провадження № 61-45337св18.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 ЦК України.

Відповідно до вимог статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Під час застосування наведених вище норм права підлягає врахуванню також правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі N 711/4556/16-ц, провадження N 14-88цс19 (пункти 54, 68 - 70): іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України "Про іпотеку", пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). Оскільки належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, то суди мали ухвалити рішення, яким зняти заборону відчуження нерухомого майна та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, а не зобов`язувати вчинити такі дії нотаріуса».

Судом встановлено, що основне зобов`язання (кредитний договір) припинений внаслідок його добровільного виконання боржником, то іпотека, яка забезпечувала це зобов`язання також є припиненою і відсутні підставі для звернення стягнення на предмет іпотеки.

У зв`язку з тим, що боржником 06.08.2024 року у повному обсязі погашена заборгованість за кредитним договором №014/0044/85/85044 від 29.10.2007 року, суд приходить до висновку, що виконавчі листи №504/4490/13-ц, видані 12.03.2015 року Малиновським районним судом м. Одеси, є такими, що не підлягають виконанню.

Згідно ст. ст. 15,16 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 5 ЦПК України передбачає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, встановлений ст.16 ЦК України, однак, зважаючи на аналіз положень вказаної норми закону, він не є вичерпним.

Згідно ч.2 ст.5 ЦПК України, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та ч.1 ст.10 ЦПК України, суд при здійсненні правосуддя має керуватись принципом верховенства права у контексті Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (ЄКПЛ) і практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), які слід застосовувати судам при розгляді справ як джерело права відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України.

Абз. 5, 6, та 7 вступної частини Рекомендації Rec (2004) 6 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам «Щодо вдосконалення національних засобів правового захисту», ухваленої на 114-й сесії Комітету міністрів від 12 травня 2004 року передбачено, що відповідно до вимог статті 13 Конвенції, держави-члени зобов`язуються забезпечити будь-якій особі, що звертається з оскарженням порушення її прав і свобод, викладених в Конвенції, ефективний засіб правового захисту в національному органі; крім обов`язку впровадити такі ефективні засоби правового захисту у світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини, на держави покладається загальний обов`язок розв`язувати проблеми, що лежать в основі виявлених порушень; саме держави-члени повинні забезпечити ефективність таких національних засобів як з правової, так і практичної точок зору, і щоб їх застосування могло привести до вирішення скарги по суті та належного відшкодування за будь-яке виявлене порушення.

Зокрема, у п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

У п.75 рішення Європейського суду з прав людини від 5 квітня 2005 року у справі «Афанасьєв проти України» (заява №38722/02) суд зазначає, що засіб захисту, котрий вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним», як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Таким чином, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст.ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 12 червня 2013 року у справі №6-32цс13.

Враховуючи, що обов`язок ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за виконавчими листами припинено у зв`язку з погашенням заборгованості, у стягувача відсутні претензії до боржників, а тому вказане свідчать про те, що зазначене у виконавчих листах грошове зобов`язання було виконано заявниками у повному обсязі.

З урахуванням вищенаведеного заяву слід задовольнити, визнавши, видані Малиновським районним судом міста Одеси виконавчі листи від 12.03.2015 року у справі №504/4490/13-ц такими, що не підлягають виконанню.

На підставі викладено, керуючись ст.ст.4, 5, 10, 15, 16, 19, 247, 258-260, 353-356, 432 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, за участю стягувача ОСОБА_2 , боржника ОСОБА_3 , заінтересованої особи Київський відділ Державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити;

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №504/4490/13-ц, виданий Малиновським районним судом м. Одеси від 12.03.2015 року, про стягнення з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 (правонаступник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль»), (виконавче провадження №49525936);

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист №504/4490/13-ц, виданий Малиновським районним судом м. Одеси від 12.03.2015 року, про стягнення з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_2 (правонаступник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Одеської обласної дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль»), (виконавче провадження №49526304).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст ухвали складено 20.09.2024 року.

Суддя Д.Я. Роїк