ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" жовтня 2024 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Губської Я.В.,
при секретарі Веремійчик Р.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору-Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Київського районного суду м.Харкова на розгляді перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору-Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення.
В судові засідання призначені зокрема на 11:10 год 03.11.2022, на 10:00 год 02.03.2023, на 15:00 год 25.04.2023, на 14:00 год 06.07.2023, на 12:00 год 22.08.2023, на 14:30 год 04.10.2023, на 16:00 год 16.11.2023, на 11:00 год 23.01.2024, на 12:00 год 12.03.2024, на 09:30 год 13.05.2024, на 14:00 год 11.07.2024, на 14:00 год 28.08.2024 та на 12:00 15.10.2024 позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що в матеріалах справи поштові відправлення за всіма відомими адресами позивачки, дані про СМС-повістки, оголошення про виклик на сайті «Судова влада» на вищезазначені дати судових засідань, заяв про розгляд справи за відсутності позивача (представника) до суду не надходило.
Таким чином, позивач була повідомлена про судові засідання призначені на 11:10 год 03.11.2022, на 10:00 год 02.03.2023, на 15:00 год 25.04.2023, на 14:00 год 06.07.2023, на 12:00 год 22.08.2023, на 14:30 год 04.10.2023, на 16:00 год 16.11.2023, на 11:00 год 23.01.2024, на 12:00 год 12.03.2024, на 09:30 год 13.05.2024, на 14:00 год 11.07.2024, на 14:00 год 28.08.2024 та на 12:00 15.10.2024 та суд забезпечив можливість реалізувати надані позивачу законом права. Судом витребувалися дані у Міністерства соціальної політики України про місце реєстрації, як внутрішньо переміщеної особи позивачки, вичерпано всі можливості для сповіщення позивача.
Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов?язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з?явилися в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, в силу ч.3 ст. 131 ЦПК України, суд визнає, що позивач або його представник повторно не з?явились до суду без поважних причин.
Відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
При цьому слід звернути увагу на те, що законодавець вказав суду на те, що позовна заява залишається без розгляду у разі повторної неявки позивача в судове засідання, незалежно від наявності поважних чи неповажних причин.
Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України позивач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку позивача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.
Крім того, суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.
Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ як джерело права Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 (надалі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
В поняття "розумний строк" розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.
Чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України згідно зі ст. 9 Конституції України .
Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основних свобод" від 17.07.1997 передбачено, що дана Конвенція та Протоколи до неї № 2, 4, 7, 11 є частиною національного законодавства України.
Конвенція на відміну від національного законодавства України не запроваджує чітких строків розгляду справи, проте посилання на строк містить ст. 6 Конвенції, яка постулює дефініцію розумного строку розгляду справи.
Крім того, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальним правами та неухильно виконувати свої процесуальні обов`язки.
Судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).
Враховуючи те, що позивач повторно не з`явилася у судове засідання, будучи повідомленою про розгляд справи належним чином, не направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, суд вважає за можливе залишити даний позов без розгляду, оскільки вважає, що позивач втратив інтерес до предмету спору.
Особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно (ч. 3 ст. 257 ЦПК України).
Керуючись , ч.3 ст. 131, п.3 ч.1, ст. 257, ч.3 ст. 257 ЦПК України,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору-Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення - залишити без розгляду.
Роз`яснити позивачу, що після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, він має право звернутися до суду повторно.
Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя -