Справа № 522/8578/24
Провадження № 2-о/522/331/24
УХВАЛА

14 жовтня 2024 року Приморського районного суду міста Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

за участю присяжних Уланова О.А., Федорова І.В.,

при секретарі судового засідання Сировій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 за участю Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання ОСОБА_2 обмежено дієздатною та призначення піклувальника, -

ВСТАНОВИВ:

30 травня 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання особи обмежено дієздатною, встановлення піклування та призначення піклувальника, у якій просять суд:

- визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) обмежено дієздатною;

- призначити піклувальником бабусі ОСОБА_2 її онука ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Свої вимоги заявники мотивують тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є бабусею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має суттєве захворювання та потребує стороннього догляду, оскільки не в повному обсязі може розуміти значення своїх дій і керувати ними, а тому потребує піклування. Відповідно до консультативного висновку судинного хірурга від 17 липня 2023 року, встановлено діагноз: хронічна лімфо-венозна недостатність 2-3 ст. справа, зліва. Остеоартроз колінних суглобів. Кісти Беккера обох колінних суглобів. Атеросклероз артерій ніг з окклюзією ЗВГА обох ніг. Крім того, на підставі комп`ютерної томографії головного мозку від 03.09.2023 року, встановлено діагноз: КТ-картина ГПМК за ішемічним типом в тім`яно-скроневій частках правої гемісфери головного мозку, судинної сицефалопатії з елементами кортикальної атрофії. Кістково-травматичної патології не виявлено. Правобічний тотальний верхньощелепний синусит. До того ж, згідно висновку кардіолога, підтверджено діагноз: постійна фібриляція пересердь, нормосистологічний варіант. Дифузний кардіосклероз. ГХ ІІІ ст. СН-ІІ А. Крім того, відповідно до висновку терапевта, підтверджено діагноз: дифузний кардіосклероз, Фібриляція пересердь, постійна нормо-форма. Гіпертрофічна хвороба ІІІ ст. 3 ст. ризик високий СН-ІІ А. Крім того, випискою з медичної карти стаціонарного хворого №10799 від 08.09.2023 року підтверджено діагноз: гостре порушення мозкового кровообігу за ішемічним типом у басейні лівої середньої мозкової артерії внаслідок гіпертонічної хвороби ІІІ ст. і церебрального атеросклероза. Сенсорно-моторна афазія, правобічний геміпарез. Дисциркуляторна енцефалопатія ІІІ ст. Декомпенсація. Неврологічний статус про госпіталізації: свідомість-загальмованість, сенсорно-моторна афазія, правобічний геміпарез, сила м`язів знижена у правій руці до 3,5 балів, у правій нозі до 3,5 балів, менінгіальних знаків не має. Бабуся сама не взмозі повноцінно себе обслуговувати, доцільно харчуватися, забезпечувати гігієну тіла та чистоту умов проживання, через погане усвідомлення дій вона не може самостійно собі забезпечити нормальне життя і самообслуговування, постійно потребує стороннього догляду і піклування через свій стан здоров`я.

Ухвалою суду від 03 червня 2024 року провадження по справі відкрито в порядку окремого провадження, призначено судове засідання на 18 липня 2024 року.

У судове засідання 18 липня 2024 року з`явилася представник заінтересованої особи ОСОБА_2 адвокат Степська Л.М., яка призначена згідно доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги у разі залучення судом, інші учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Сторонам було направлено судові повістки та розміщено оголошення про виклик учасників процесу в судове засідання на сайті суду. Судовий розгляд перенесено у зв`язку з відсутністю заявника на 14 жовтня 2024 року.

У судове засідання 14 жовтня 2024 року з`явилася представник заінтересованої особи ОСОБА_2 адвокат Степська Л.М., яка призначена згідно доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги у разі залучення судом, інші учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Сторонам було направлено судові повістки та розміщено оголошення про виклик учасників процесу в судове засідання на сайті суду. Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення судові повістка учасникам провадження доставлені завчасно. 07 жовтня 2024 року від заінтересованої особи ОСОБА_2 до суду надійшло клопотання про розгляд справи без її участі. Заявнику ОСОБА_1 судова повістка вручена 03.08.2024 року, що підтверджується його підписом у рекомендованому повідомленні. Крім того, згідно довідки про доставку повідомлення у додаток «Viber» судова повістка про призначення судового засідання на 14 жовтня 2024 року заявнику ОСОБА_1 доставлена на його номер телефону 18 липня 2024 року. Причини неявки суду не повідомлено.

За вказаних фактичних обставин, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про залишення позову без розгляду, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 9 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України «Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права)».

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно із ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання правами не допускається.

Згідно приписів ст. 58, ч. 3, 5 ст. 223 ЦПК України позивач може забезпечити свою участь в судовому засіданні особисто або шляхом участі повноважного представника, при цьому особиста участь позивача не позбавляє його права мати при розгляді справі й представника, неявка ж представника за умови участі позивача не є перешкодою в розгляді справи, відкладення розгляду справи у такому випадку є правом, а не обов`язком суду, коли з урахуванням обставин суд дійде поважності причин та підстав відкладення справи, в той час у разі одночасної повторної неявки позивача та його представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від цих учасників процесу надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, та не з`явлення безпосередньо позивача не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Системний аналіз наведених норм процесуального права свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що заявник не з`явилася в жодне з призначених засідань, Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18 листопада 2022 року у справі № 905/458/21 зазначено, що нормами процесуального права передбачено право учасника справи: а) брати участь в судових засіданнях (особисто або через представника); б) не брати участі в судових засіданнях, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, крім випадків, коли суд визнав явку учасника обов`язковою.

Аналіз зазначених норм процесуального права свідчить про те, що учасник справи не може відмовитися від свого права на участь в судових засіданнях за принципом мовчання, його волевиявлення щодо цього має бути формалізовано.

Правове значення для прийняття судом рішення про залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання, передбаченої цими нормами процесуального права, має одночасна наявність таких обставин: 1) належне повідомлення судом позивача про час і місце судового засідання; 2) неявка позивача в судове засідання або неповідомлення позивачем суду причин його неявки в судове засідання; 3) неподання позивачем суду заяви про розгляд справи за його відсутності.

Неявка позивача або його представника в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки може означати втрату позивачем юридичного інтересу до розгляду його справи судом.

Як зазначено у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 березня 2023 року у справі № № 755/21179/21 - у разі, якщо позивач не з`явився в судове засідання, однак, повідомив суду інформацію про причини своєї неявки, суд має здійснити оцінку поважності таких причин. За відсутності такого повідомлення суд приймає рішення про залишення заяви без розгляду.

Питання поважності причин неявки є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються відповідні обставини. Поважними причинами є лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язуються з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне вчинення певної процесуальної дії.

Положення статті 223 ЦПК України вказують на необхідність врахування судом поважності/неповажності повідомлених позивачем суду причин своєї неявки до суду в залежності від того, чи є ця неявка першою чи повторною, та передбачають настання процесуальних наслідків у кожному конкретному випадку.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

ЄСПЛ у своїх рішеннях у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначив, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини своєї неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

У постановах Верховного Суду: від 11 січня 2023 року у справі № 500/3032/18 (провадження № 61-19742св21), від 12 січня 2023 року у справі № 205/3009/16 (провадження № 61-6033св22), від 14 лютого 2023 року у справі № 947/15909/21 (провадження № 61-10773св22) зазначено, що причини повторної неявки позивача в судове засідання правового значення не мають, а обов`язковими умовами для застосування передбачених пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України процесуальних наслідків повторної неявки позивача в судове засідання є одночасно його належне повідомлення про час і місце судового засідання та відсутність заяви позивача про розгляд справи без його участі у судовому засіданні.

Правом на залишення позову без розгляду суд наділений лише у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і якщо його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача є негативним правовим наслідком для позивача у випадку зловживання ним своїми процесуальними правами, що презюмується.

Таким чином, положення частини п`ятої статті 223 та пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України дисциплінують позивача як ініціатора судового розгляду, стимулюють його належно користуватися своїми процесуальними правами, щоб не допустити затягування розгляду справи.

Суд зобов`язаний припиняти недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі.

Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема забезпечує захист інтересів інших учасників процесу, які змушені витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання.

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, що бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Вказані наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути і поважними. Отже, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма є імперативною та дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Проте таких дій заявник протягом розгляду справи Приморським районним судом м. Одеса не вчиняв взагалі.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21, провадження № 11-126заі22.

Суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Це забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору (постанови Верховного Суду, від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц, провадження № 61-17220св18, від 28 жовтня 2021 року у справі № 465/6555/16-ц, провадження № 61-9020св21, від 12 травня 2022 року у справі № 645/5856/13-ц, провадження № 61-2876св20).

У рішенні від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03, у справі «Цихановський проти України» ЄСПЛ зазначив «:…. саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні»

Як вказано у Постанові Верховного Суду від 28 березня 2023 року у справі № 711/7486/19 (провадження № 61-10183св21), процесуальний закон щодо наслідків неявки позивача у судові засідання є зрозумілим і передбачуваним для нього, щодо його застосування існує усталена судова практика залишення позову без розгляду.

Обізнаність заявника про дату, час та місце розгляду справи підтверджується матеріалами справи. Таким чином, заявнику було відомо про всі судові засідання, однак до суду він не з`явилася і заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав.

Отже, суд встановивши, що заявник був повідомлений належним чином про судові засідання, які були призначені на 18 липня 2024 року та 14 жовтня 2024 року, двічі у судові засідання не з`явився, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав, та, визнавши відсутність поважних обставин для відкладення розгляду справи, доходить висновку про наявність підстав для залишення заяви без розгляду на підставі частини п`ятої статті 223 та пункту 3 частин першої статті 257 ЦПК України.

При цьому слід ураховувати, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення його без розгляду, має право звернутися до суду повторно (частина друга статті 257 ЦПК України).

Залишення позову без розгляду це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, суд визнає, що заявник жодного разу не з`явився до суду без поважних причин.

За таких обставин, враховуючи принцип розумності строків розгляду справи та те, що заявник жодного разу не з`явився у судове засідання для розгляду справи по суті, протягом розгляду справи взагалі не проявляючи жодного інтересу до своєї справи, заявник не позбавлений був можливості подавати будь-які заяви через систему "Електронний суд", засобами електронного чи поштового зв`язку, даних про те, що перебувають за межами міста суду не надав суд дійшов висновку про необхідність залишення заяви без розгляду.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 257, 260-261 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 за участю Органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання ОСОБА_2 обмежено дієздатною та призначення піклувальника залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що залишення заяви без розгляду не позбавляє його у відповідності до ч. 2 ст. 257 ЦПК України права на повторне звернення до суду з тими самими вимогами.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії. Особи, які брали участь в судовому засіданні, але не були присутніми при оголошенні ухвали, в той же строк з дня отримання її копії.

Суддя Ю. Б. Свячена

Присяжні О. А. Уланов

І. В. Федоров