Справа № 201/9693/23
Провадження №2п/201/36/2024
УХВАЛА

про залишення заяви без задоволення

10 жовтня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіна Олена Валентинівна) про визнання договорів дарування недійсними, скасування державної реєстрації права власності,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіна Олена Валентинівна) про визнання договорів дарування недійсними, скасування державної реєстрації права власності.

Заочним рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2024 позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіна Олена Валентинівна) про визнання договорів дарування недійсними, скасування державної реєстрації права власності - задоволені.

Визнано недійсним договір дарування від 19 грудня 2022 року, укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) і ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною Оленою Валентинівною, зареєстрований в реєстрі за №1387, щодо 58/100 часток земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Скасоване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіної Олени Валентинівни, індексний номер: 55825958 від 19 грудня 2022, запис про право власності 48744030 за ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) на 58/100 часток земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Визнано недійсним договір дарування від 19 грудня 2022 року, укладений між ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) і ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ), посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіною Оленою Валентинівною, зареєстрований в реєстрі за №1390, щодо 41/100 часток домоволодіння, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Скасоване рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіної Олени Валентинівни, індексний номер: 55826642 від 19.12.2022, запис про право власності 48744521 за ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) на 41/100 часток домоволодіння, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

10.07.2024 представник відповідачів - адвокат Яременко Є.І. (діє на підставі ордерів від 10.07.2024) подав до суду заяву про перегляд заочного рішення суду, в якій просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, переглянути заочне рішення суду, скасувати і призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування вимог заяви послався на те, що у судовому засіданні 27.05.2024 проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, про судове рішення, відповідачі дізнались 10.07.2024, ознайомились з повним текстом. Вважають, що рішення ухвалене без встановлення фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Судом встановлено, станом на 19.12.2022 ОСОБА_1 у день укладення з ОСОБА_2 договорів дарування 58/100 часток земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , був боржником перед позивачем на підставі договору позики від 20.10.2021 на суму 40212,05 доларів США, міг передбачити необхідні від грошового зобов`язаннях негативні наслідки для себе, що фактично підтверджує вчинення з його боку недобросовісних дій для неповернення боргу та уникнення стягнення такого боргу за рахунок майна належного йому на праві власності.

У зв`язку зі зверненням позивача 16.11.2022 до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики у позивача виник обов`язок довести, що його права та законні інтереси порушені саме невиконанням відповідачем зобов`язань за договором позики від 20.10.2021, наявність у нього права вимоги до відповідача саме у розмірі заявлених позовних вимог 40212,05 доларів США, а суд мав дослідити договір позики, виявити його правову природу, надати оцінку всім наявним доказам. Станом на 19.12.2022 у день укладення між ОСОБА_1 із ОСОБА_2 оспорюваних договорів дарування, наявність у ОСОБА_1 перед позивачем будь - якого зобов`язання на підставі будь-якого рішення суду, яке набрало законної сили, не встановлена. На момент укладення між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 оспорюваних договорів дарування не доведено, а судом не встановлено наявності чи відсутності боргу у ОСОБА_1 перед позивачем за договором позики від 20.10.2021, розмір суми боргу, факту відмови ОСОБА_1 від виконання обов`язку за договором позики або часткового виконання грошового зобов`язання. Судом не враховано, що виконавчі провадження № 72120995 та № 72121103 відкриті на підставі постанов приватного виконавця Русецької О.О. від 27.06.2023 після спливу шести місяців від дня укладення між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 договорів дарування і на момент ухвалення 27.05.2024 заочного на підставі постанов приватного виконавця від 22.09.2023 виконавчі провадження зупинені до остаточного вирішення спору між позивачем і ОСОБА_1 .

До того ж, згідно довідки про інформацію справі з порталу Судова влада України, 26.06.2024 представнику позивача на підставі її заяв від 21.06.2024 та від 25.06.2024 Верховним Судом надано доступ до електронної справи, а 03.07.2024 справу передано судді, що підтверджує відсутність остаточного рішення у цивільній справі № 201/9121/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики від 20.10.2021 та наявності у ОСОБА_1 перед ОСОБА_3 суми боргу за договором позик саме у розмірі 40212,05 доларів США, на забезпечення виконання повернення якої, слугуватиме нерухоме майно, яке є предметами оспорюваних договорів дарування і яке підлягає поверненню боржнику задля звернення на нього стягнення. Судом не враховано, що на момент ухвалення заочного рішення в ухвалі Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 201/9121/23 (провадження № 61-1104ск24) про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , Верховний Суд зазначив про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду, порушення судами норм процесуального права, зокрема, справу розглянуто за відсутності відповідача, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання; суд не дослідив зібрані у справі докази. З цього слідує, що висновок суду першої інстанції про те, що станом на 19.12.2022, у день укладення оспорюваних договорів дарування у ОСОБА_1 перед позивачем існувало невиконане грошове зобов`язання у сумі 40212,05 доларів США за договором позики від 20.10.2021 є передчасним.

Нерухоме майно, яке є предметами оспорюваних договорів дарування, підлягає поверненню боржнику для звернення на нього стягнення для виконання грошового зобов`язання перед позивачем. Згідно висновку Верховного Суду у постанові від 26.04.2023 у справі № 644/5819/20 (провадження № 61-1787св23) укладення оспорюваних договорів дарування ОСОБА_1 не є діями спрямованими на уникнення певних боргових зобов`язань, оскільки ОСОБА_1 не уникає боргових зобов`язань, а лише спрямовує свої дії на об`єктивне встановлення судом розміру цих зобов`язань відповідно до Закону.

Судом не досліджено розмір загальної оцінювальної вартості часток земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 , співмірність суми боргового зобов`язання ОСОБА_1 із сумою оцінювальної вартості нерухомого майна, яке є предметом оспорюваних договорів дарування.

Істотне значення для правильного вирішення справи є постанови приватного виконавця виконавчого від 27.06.2023 про відкриття виконавчих проваджень № 72120995 та № 2121103, від 22.09.2023 про зупинення цих виконавчих проваджень, довідка про інформацію у справі з порталу Судова влада України, ухвала Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 201/9121/23 (провадження № 61-1104ск24) про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2023 і постанову Дніпровського апеляційного суду від 07.12.2023.

Під час ухвалення заочного рішення відповідачі не були присутніми у судовому засіданні у зв`язку неповідомленням їх належним чином про час та дату проведення судового засідання, що слугувало невизначеності подачі відзиву з поважних причин, у зв`язку з чим не були перевірені їх доводи і усі обставини справи.

На підставі викладеного, просили заочне рішення скасувати і призначити вказану цивільну справу до розгляду в загальному порядку.

21.08.2024 від представника позивача ОСОБА_3 адвоката Миронової В.В. (діє на підставі ордеру від 02.02.2023) до суду надійшли заперечення на заяву про перегляд заочного рішення, в якому представник вважала заяву необґрунтованою. Зазначила, що договір позики від 20.10.2021 є предметом розгляду іншої судової справи №201/9121/22, всі наведені відповідачами обставини встановлені рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2023, яке набрало законної сили 07.12.2023 після його апеляційного оскарження відповідачем. Суд при розгляді справи не може виходити за межі позовних вимог. Сапо по собі касаційне оскарження рішення у справі №201/9121/22 не може бути підставою для перегляду заочного рішення. Більш того, ухвалою Верховного Суду від 31.01.2024 по справі 201/9121/22, у задоволенні клопотання відповідача про зупинення виконання рішення по вказаній справі відмовлено.

У матеріалах справи містяться докази направлення поштою усіх повісток на судові засідання та повного тексту рішення за адресою реєстрації відповідачів, ця ж адреса вказана у заяві про перегляд заочного рішення. Також повістки направлялися через підсистему «Електронний Суд» представнику відповідача. Відповідачам та їх представнику було достеменно відомо про судовий розгляд, що підтверджено їх активними діями, а саме, подання заяви про зупинення судового розгляду по справі, клопотання про перенесення судового розгляду. У обох справах брав участь той же представник відповідачів. Учасники та їх представник мають цікавитись справою, добросовісно використовувати права. Просила заяву залишити без задоволення.

10.09.2024 представник відповідачів надав відповідь на заперечення, у якій наполягав на задоволенні заяви.

Представник позивача адвокат Миронова В.В. у судове засідання надала заяву, якою проти вимог заяви заперечувала, просила відмовити у її задоволенні, просила справу розглянути без її участі.

Відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та їх представник адвокат Яременко Є.І. у судове засідання не з`явилися. 08.10.2024 на електронну пошту суду відповідачі надали заяву про відкладення розгляду їх заяви, у якій вказали, що просять відкласти розгляд справи у зв`язку із сімейними обставинами.

Розглядаючи цю заяву, суд доходить висновку про відмову у її задоволенні. Так, відповідно до ч. 1 ст. 287 ЦПК України заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

20.08.2024 представник відповідачів адвокат Яременко Є.О. подавав заяву про відкладення розгляду справи, яка була судом задоволена і розгляд справи був відкладений на 10.10.2024. Однак 10.10.2024 ані відповідачі ані їх представник до суду не прибули, причини неявки у судове засідання не обґрунтували належними доказами.

Суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав суду свої номери та адреси, але не користується чи не стежить за ними.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі "Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії" від 07.07.1989).

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі "Тойшлер проти Германії" від 04.10.2001 наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

З огляду на викладене, суд вважає, що з боку заявників, які подали заяву про перегляд заочного рішення, вбачається свідоме затягування розгляду справи, та зважаючи на їх обізнаність про дату, місце і час розгляду їх заяви, суд вважає за можливе розглянути заяву по суті.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вважає необхідним поновити строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення, втім заяву про перегляд заочного рішення суду залишити без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 284 ЦПК України, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення і учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відповідно до положень ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

В день проголошення заочного рішення суду, його копія не була вручена відповідачам, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про отримання.

Таким чином, суд вважає можливим поновити відповідачам строк на подачу заяви про перегляд заочного рішення суду у відповідності до положень ст. 127, ч. 3 ст. 284 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у підготовче та у судове засідання жодного разу не з`явиляся, про дату, місце та час розгляду справи повідомлялися кожного разу належним чином за адресою їх зареєстрованого місця проживання, докази чого наявні у матеріалах справи. У заяві представник відповідачів не вказував, що вони мешкають за іншою адресою. Окрім того, з матеріалів справи видно, що відповідачі були обізнані про наявність віднесеного на розгляду суду спору, оскільки представник відповідачів звертався до суду із заявами про відкладення розгляду справи. Водночас правом на надання суду заяв по суті, клопотань не скористалися.

Відмовляючи в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення, судом врахована практика Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13), по якій Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

Суд постановив, якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (див. рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine), заява № 3236/03, п. 41, від 03 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Окрім того, зі змісту ст. 232 ЦПК випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не з`явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідачі вказують, що суд не дослідив належним чином факт наявності заборгованості за договором позики, тому висновок суду про укладення оспорюваних договорів дарування з метою уникнення боргових зобов`язань є передчасним. Також вказують, що суд не дослідив і не надав оцінку матеріалам виконавчого провадження, зокрема, постанові приватного виконавця від 22.09.2023 про зупинення виконавчих проваджень, ухвалі Верховного Суду від 31.01.2024 у справі № 201/9121/23 про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.04.2023 і постанову Дніпровського апеляційного суду від 07.12.2023. Разом із тим, відповідачі не вказують, яким чином наявність цих доказів могла б вплину на висновки суду по справі, а лише стверджує, що такі докази наявні. Відповідачі не були позбавлені можливості надати їх під час розгляду справи.

Таким чином, суд доходить висновку, що відсутні підстави для скасування заочного рішення суду, а тому вважає необхідним заяву відповідачів про перегляд заочного рішення залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284-288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву відповідачів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2024 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бунякіна Олена Валентинівна) про визнання договорів дарування недійсними, скасування державної реєстрації права власності - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає. Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня підписання ухвали.

Повний текст ухвали складний і підписаний 14 жовтня 2024 року.

Суддя О.С. Наумова