Справа № 296/2612/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" жовтня 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі головуючого судді Драча Ю.І., за участю секретаря судового засідання Дальянської В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини в сумі 16700,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.05.2008 року, який було розірвано рішенням Володар-Волинського районного суду Житомирської області від 24.12.2013 року. За час перебування у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач зазначила, що заочним рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 06 червня 2017 року зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на мою користь на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі з 1/3 до 1/4 всіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, проте відповідач не тільки допускає постійно-заборгованість по сплаті аліментів, але й неналежно виконує свій обов`язок щодо участі у додаткових витратах на утримання своєї дитини, який є дитиною, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи. Виховання та утримання неповнолітнього сина постійно потребує додаткових витрат.

ОСОБА_1 також вказала, що дитині встановлено діагноз: 2 клас за Енгелем; скупчення зубів на верхній та нижній щелепі середнього ступеня, визначено план лікування та надано стоматологічні послуги зі встановлення брекет-систем разом із заміною дуг на загальну суму 25 800 гривень. Згідно з довідкою ПП «Прем`єр -Дент» орієнтовна вартість продовження лікування для сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить 7 600 гривень. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідача половину вказаних коштів.

Ухвалою суду від 04 квітня 2024 року відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання.

07.05.2024 відповідачем по справі подано відзив на позовну заяву в якому він зазначив, що не визнає позовні вимоги, а мотиви якими керується позивач є надуманими і такими, що не відповідають дійсності. Також вказав, що підставою для стягнення додаткових витрат є каліцтво або тяжка хвороба, доказів яких позивачем надано не було. Також, позивачем не надано доказів, що вказані витрати не покриваються з доходу отриманого від сплати аліментів. Крім цього позивачем не надано доказів неможливості проведення обстежень, діагностики, проходження лікування дитини у державних та комунальних закладах охорони здоров`я і необхідності звернення у зв`язку з цим до приватних медичних закладів.

У відзиві на позовну заяву також вказано, що дохід ОСОБА_2 є значно меншим ніж ОСОБА_1 , однак відповідач не ухиляється від обов`язку сплати аліментів, попри те, що здійснює сплату аліментів на ще двох малолітніх дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу (а.с. 47-54).

02.10.2024 представником позивача адвокатом Шматко Н.Г. подала заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

Так, сторони по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (а.с. 8,9).

Рішенням Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 06 червня 2017 року зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на мою користь на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі з 1/3 до 1/4 всіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 13).

Відповідно до довідки розрахунку Коростенського ВДВС у Коростенському районі Житомирської області заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 31.01.2024 складає 80032,38 грн. (а.с. 15).

Позивач посилається на необхідність додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами, а саме наданням дитині стоматологічних послуг зі встановлення брекет-систем разом із заміною дуг на загальну суму 25 800 гривень, а також продовженням лікування, вартість якого становить 7600,00 грн.

Відповідно до акту прийому-передачі наданих послуг та квитанцій до прибуткового касового ордеру, позивачем у справі ОСОБА_1 сплачено за надання послуг на лікування сина 25800,00 грн. ( а.с. 20-23,25).

Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В силу приписів ч. 1ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

У п. 18постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами. У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Аналізуючи положення ст. 185 Сімейного кодексу України слід дійти висновку, що додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17.

Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Тобто, якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини.

Тому, заявляючи вимоги про одноразове стягнення додаткових витрат на дитину, необхідно надати докази усієї суми фактично понесених витрат, в той час, як заявляючи про періодичні або постійні витрати, позивач повинен довести їх необхідність.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) та 09 вересня 2019 року в справі № 344/5315/18 (провадження № 61-6722св19).

При цьому, Сімейний кодекс України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків.

Таким чином, позивачем фактично були понесені додаткові витрати на утримання дитини в загальній сумі 25800,00 грн.

Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню у рахунок відшкодування додаткових витрат, суд повинен враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Враховуючи, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом документально підтверджені витрати на суму 25800,00 грн., суд вважає за можливе стягнути з відповідача полони вказаної суми, а саме 12900,00 грн.

Однак, суд вважає недоведеною позивачем суму, яку вона просить стягнути з відповідача в розмірі 3800,00 грн. (7600,00/2), оскільки відповідно до листа ПП «Прем`єр-Дент» вказана сума лікування є лише орієнтовною та не підтверджена належними доказами.

Також, суд не буре до уваги доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву, оскільки вказані обставини не звільняють відповідача від обов`язку утримання дитини та надання їй матеріальної допомоги.

Крім цього, суд не бере до уваги твердження відповідача, що вказані кошти могли бути використані із стягуваних аліментів, оскільки сліз зазначити, що аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини та не можуть покривати додаткових витрат необхідних для дитини.

За таких обставин, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з урахуванням наведеного.

Згідно з приписами ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки позивач при зверненні до суду з даним позовом був звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211, 20 грн. на користь держави.

Керуючись ст. ст.12,13,76,81,141,264,265,267 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) одноразово додаткові витрати на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у сумі 12900 (дванадцять тисяч дев`ятсот) грн. 00 коп.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Юрій ДРАЧ