Справа № 645/6831/23
Провадження № 2/645/564/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року місто Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сілантьєвої Е.Є.

за участю секретаря судового засідання Ятлової Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позиції позивача.

01.12.2023 року позивач ОСОБА_1 , звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті її матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на день смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить частка квартири АДРЕСА_2 , право на яку підтверджено свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 30.01.1997 року. За своє життя ОСОБА_3 заповіла їй зазначену частку квартири за заповітом від 05.02.2016 року, посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Кореневою С.А. Весь час ОСОБА_3 проживала у вказаній квартирі, більше нікому свою частку у квартирі не заповідала. Її чоловік та батько позивачки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживав разом з нею і помер в січні 2017 року, а належну йому частку заповів позивачці, за наслідком чого була відкрита спадщина в 2017 році. Строк прийняття спадщини матері згідно ЦК України встановлений до кінця квітня 2022 року. Разом з тим, постановою КМУ №1236 від 09.12.2020 року "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та розпорядженням КМУ №338 від 25.03.2020 року "Про переведення єдиної державної системи цивільного захисту у режим надзвичайної ситуації" в Україні з березня 2020 року було запроваджено карантин та обмежувальні протиепідемічні заходи, дія яких тривала до липня 2023 року.

Період наприкінці 2021 року в зв`язку з втратою матері та негативною епідеміологічною обстановкою на Харківщині та в країні в цілому, спричиненою коронавірусною хворобою, позивачка почувала себе слабко та морально виснажено, до того ж відчуваючи симптоми даної хвороби, зайвий раз не наражалась на небезпеку та намагалась не наражати оточуючих, відмовившись від взаємовідносин з різного роду установами та організаціями. Надалі, з 24.02.2022 року в зв`язку з вторгненням Російської Федерації та збройним захистом суверенітету і територіальної цілісності України територія міста Харкова та Харківської області опинилася в зоні фактичних бойових дій, внаслідок чого склалась вкрай гостра ситуація із реальними загрозами життю та здоров`ю, через що наприкінці лютого 2022 року державним евакуаційним транспортом позивачка була вимушена покинути територію України та евакуюватись до республіки Німеччина. У зв`язку з тривалими бойовими діями та регулярними обстрілами території міста Харкова та Харківської області протягом 2022-2023 років позивачка була вимушена шукати захисту та притулку у Німеччині, а постійна реальна загроза життю та здоров`ю не давали безпечної змоги на повернення додому, де, окрім іншого, знаходились документи на спадщину та на житло. Окремий період часу зайняла бюрократична процедура оформлення притулку та статусу переміщеної особи (переселенця) у республіці Німеччина, що також безпосередньо вплинуло на необхідність знаходження у місці наданого притулку та неможливості довготривалого від`їзду за його межі (оформлення сертифікату про підтвердження фізичної особи від 21.04.2022 року та посвідки на проживання від 04.08.2022 року).

Необхідність дотримання карантинних обмежень і запобігання зараженню й поширенню коронавірусної хвороби і фактичні бойові дії створили позивачці перешкоди у тому, щоб своєчасно подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, тому вона у шестимісячний строк об`єктивно не мала можливості звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. По поверненню до міста Харкова в листопаді 2023 року кількома нотаріусами Харківського міського нотаріального округу їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини та відмовлено в складенні та видачі відповідної відмови у відкритті спадкової справи.

Позивачка вважає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, а тому є достатні підстави визначити додатковий строк, який буде достатнім для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2023 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено до підготовчого розгляду справи.

16.01.2024 року від ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Воробйов Василь Валентинович, надійшло клопотання про залучення ОСОБА_2 до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 14 лютого 2024 року залучено ОСОБА_2 до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 17 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 липня 2024 року задоволено клопотання представника третьої особи ОСОБА_2 адвоката Воробйова Василя Валентиновича про витребування доказів, витребувано з Четвертої харківської державної нотаріальної контори належним чином посвідчені копії матеріалів спадкової справи, №219П/2023, яка була заведена після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на день смерті була зареєстрована та постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

09.07.2024 року з Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори надійшла спадкова справа №219П/2023, на виконання Ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04 липня 2024 року.

04.07.2024 року від сторони відповідача Харківської міської ради надійшов відзив на позовну заяву. 04.07.2024 року від сторони відповідача Харківської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Представник відповідача вважає, що наведені позивачем обставини не обґрунтовують позовну заяву та не доводять наявність поважних причин для продовження строку для подання ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини. Обґрунтовуючи свої заперечення, представник Харківської міської ради, посилаючись на вимоги ст. т 1220, 1269, 1270, 1272 вказав, що у позивача не було дійсних та довготривалих, непереборних перешкод для подання заяви про прийняття спадщини. Так, наявність захворювання , на яке посилається позивач, не підтверджено медичними документами. Також позивач мала можливість, відповідно до вимог . 2.1 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини (у тому числі поштовим зв`язком), направити заяву про прийняття спадщини поштою. Крім того, як вказав представник ХМР, міська рада ні є належним відповідачем по справі, оскільки у позивача є рідний брат, ОСОБА_2 , який є сином спадкодавця ОСОБА_5 та в умовах не прийняття спадщини іншим спадкоємцем за заповітом, відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України, спадкоємцем першої черги. Також відповідно до пояснення ОСОБА_2 він зареєстрований у квартирі АДРЕСА_2 , частина якої входить до спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 43, 76, 263 ЦПК України, просить суд в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити повністю.

17.02.2024 року від представника третьої особи адвоката Воробйова В.В. до суду надійшли письмові пояснення, в яких він просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 3 Постанови КМУ №164 від 28 лютого 2022 року «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» в редакції від 06 березня 2022 року встановлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. 24 червня 2022 року в п. 3 вищевказаної Постанови КМУ були внесені зміни, пункт викладений в наступній редакції: «3. Установити, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. З урахуванням вищевказаних вимог, а також вимог ст. ст. 122-124 ЦПК України останнім днем строку для подання позивачкою заяви про прийняття спадщини є 24 серпня 2022 року. Таким чином, позивач, звернувшись до суду 01 грудня 2023 року із позовною заявою, пропустив строк для прийняття спадщини на один рік, три місяці і шість днів. В своїй позовній заяві позивачка не посилається на труднощі , які є істотними та непереборними, які завадили їй вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. У позивачки було декілька варіантів прийняття спадщини, якими вона не побажала скористатися. У неї було багато часу для того, щоб прибути в Україну та подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Причини, які вказує позивачка, не є поважними, істотними та непереборними. Оформлення статусу переміщеної особи не може зайняти більше року. Неможливість довготривалого від`їзду з місця притулку також не є поважною причиною не прибуття в Україну, для цього необхідно було витратити всього декілька днів. Керуючись, ст. ст. 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 181 ЦПК України просить відмовити позивачці ОСОБА_1 у задоволенні позову до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Крім того, 30.08.2024 року від представника третьої особи адвоката Воробйова В.В. до суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначено наступне. У позивачки було декілька варіантів прийняття спадщини, якими вона не побажала скористатися. У неї було багато часу для того, щоб прибути в Україну особисто та подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Позивачка могла подати заяву про прийняття спадщини консулу, могла надіслати заяву, не посвідчену нотаріально, поштою, телеграмою, електронною поштою. Тому просить відмовити позивачці ОСОБА_1 у задоволенні позову до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

У судове засідання позивачка не з`явилася, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити в задоволенні позову та слухати справу за відсутності представника Харківської міської ради.

Третя особа та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно та належним чином. Представником третьої особи надавалися письмові пояснення, в яких викладене обґрунтоване прохання відмовити у задоволенні позову.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини:

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 30.01.1997 року, посвідченого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, квартира за адресою: АДРЕСА_1 передана у спільну сумісну власність наступним особам: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, який посвідчений 05.02.2016 року приватним нотаріусом ХМНО Кореневою С.А.

14.14.2023 року ОСОБА_2 , син ОСОБА_3 , звернувся до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За його заявою державним нотаріусом Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Синельниковим І.П. відкрита спадкова справа №219П/2023. Відповідно до відомостей, які містяться в інформаційній довідці з реєстру територіальної громади міста Харкова, яка отримана на запит державного нотаріуса та міститься в матеріалах спадкової справи, станом на день відкриття спадщини ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані наступні особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В матеріалах спадкової справи №219П/2023 міститься лист, датований 04.07.2023 року за №1065/02-14/П, направлений на ім`я ОСОБА_1 за підписом державного нотаріусу Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори Синельникова І.П., яким позивачка повідомляється про те, що до цього часу заява про прийняття спадщини від неї до нотаріальної контори не надходила, разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вона постійно не проживала, тобто вона вважається спадкоємцем, який не прийняв спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, згідно з ч.3 ст.1223 ЦК України.

Відповідно до положень ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1220-1221, 1223 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, що визначається ст. 1261 ЦК України.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, а з урахуванням пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів від 28 лютого 2022 року 3164 «Деякі питання в умовах воєнного стану», відповідно до якого перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці.

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Отже законодавчо передбачено, що якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст.1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Отже, позивачка звернулася до суду із вказаним позовом 01 грудня 2023 року. Спадщина відкрилася 23 жовтня 2021 року. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 року № 164 перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці. Таким чином, строк прийняття спадщини сплив 24 серпня 2022 року. Тому, позивачка пропустила строк для прийняття спадщини більше, ніж на один рік та три місяці.

В обґрунтування причин пропуску вказаного строку позивачка зазначає, що з кінця 2021 року по 24.02.202 року почувала себе слабкою, морально виснаженою, відчувала симптоми хвороби COVID-19. При цьому доказів наявності вказаної хвороби чи її лікування суду не надано.

Посилання позивачки на встановлений в країні карантин відповідно до постанови Кабінету Міністрів України» № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої короновірусом SARS-CoV-2», що стало перешкодою для своєчасного звернення до нотаріуса з відповідною заявою, не може бути поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки робота нотаріусів у цей час не припинялася.

Позивачка також обґрунтовує пропуск строку на прийняття спадщини тим, що наприкінці лютого 2022 року вона була вимушена покинути територію України та евакуюватись до республіки Німеччина, а постійна реальна загроза життю та здоров`ю не давали їй безпечної змоги на повернення додому, де, окрім іншого, знаходились документи на спадщину та на житло. При цьому ніяких доказів неможливості прибути в Україну чи іншим шляхом подати заяву про прийняття спадщини суду не надано. Наявності документів на спадщину та на житло вказана процедура не вимагає.

Згідно з ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють нотаріальні дії зокрема щодо видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п. 2.1 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини (у тому числі поштовим зв`язком). Таким чином, позивачка мала змогу звернутися із заявою про прийняття спадщини до будь-якого нотаріуса в Україні.

Законодавство України передбачає альтернативні варіанти процедури прийняття спадщини. Згідно з підпунктами 3.11.3, 3.11.6 пункту 3.11 глави 3 Положення про порядок вчинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року № 142/5/310, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2004 року за № 1649/10248, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати консулу заяву про прийняття спадщини. Письмова заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто консулу. Справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається консулом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним способом, або прибути особисто до консула. Таким чином, позивачка мала можливість звернутися до консула України в республіці Німеччина із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до пункту 3.5 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним способом (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Таким чином, позивачка мала можливість направити свою заяву про прийняття спадщини, не посвідчену нотаріально, на адресу будь-якого нотаріуса в Україні і таким чином прийняти спадщину.

Крім того, серед причин пропуску строку на прийняття спадщини позивачка вказує необхідність проходження процедури оформлення притулку та статусу переміщеної особи (переселенця) у республіці Німеччина, оформлення сертифікату про підтвердження фізичної особи від 21.04.2022 року та посвідки на проживання від 04.08.2022 року, що, на думку позивачки, потребувало необхідності знаходження у місці наданого притулку та неможливості довготривалого від`їзду за його межі. При цьому суду не надано доказів заборони виїзду з країни притулку або неможливості у будь-який спосіб, передбачений законодавством, подання заяви про прийняття спадщини. В будь-якому випадку, навіть до останнього дня подання заяви про прийняття спадщини, а саме 24 серпня 2022 року, позивачка мала можливість прибути в Україну, в місто Харків для здійснення процедури прийняття спадщини.

Позивачка не надала суду доказів звернення до нотаріусів після прибуття в Україну. Також не надала суду постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Крім того, не залучила до участі у справі у якості відповідача свого рідного брата, ОСОБА_2 , який спадщину прийняв.

Позивачка не посилається на необізнаність про наявність заповіту. ВПВС в постанові від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 констатувала наявність підстав для відступу від загального правового висновку ВСУ, викладеного в постанові від 06.09.2017 у справі № 6-496цс17, про те, що «необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини», шляхом конкретизації, зазначивши таке: необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини; втім це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини; спадкоємець за законом, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини у встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини; тож необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом (закликані до спадкування). Враховуючи викладене, навіть при посиланні позивачки на необізнаність про наявність заповіту, ця обставина не надавала б їй права на визначення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки вона є спадкоємцем першої черги.

З огляду на вищевикладене, слід підсумувати, що своїй позовній заяві позивачка не посилається на труднощі, які є істотними та непереборними, які завадили їй вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Саме лише перебування за межами країни не є поважною причиною пропуску строку для подання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини. У позивачки було декілька альтернативних варіантів прийняття спадщини, якими вона не скористалася. У неї було багато часу для того, щоб прибути в Україну особисто та подати до будь-якого нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Позивачка могла подати заяву про прийняття спадщини до консульства України в країні перебування, могла надіслати до нотаріуса заяву, не посвідчену нотаріально, поштою, телеграмою, електронною поштою.

Викладене вище повністю узгоджується із правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 07.12.2013 року в справі №548/2415/21: «Верховний Суд погоджується з наведеними висновками судів, оскільки саме лише перебування за межами країни не є поважною причиною пропуску строку для подання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини, яка унеможливила чи в інший спосіб перешкодила йому вчасно здійснити таку дію.

Процедура подання заяви про прийняття спадщини визначена пунктом 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок № 296/5), відповідно до пункту 3.5 глави 10 якого якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним способом (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Згідно з підпунктами 3.11.3, 3.11.6 пункту 3.11 глави 3 Положення про порядок вчинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року № 142/5/310, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2004 року за № 1649/10248, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати консулу заяву про прийняття спадщини. Письмова заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто консулу. Справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається консулом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним способом, або прибути особисто до консула.

У постанові від 13 квітня 2023 року у справі № 607/13549/21 (провадження № 61-562св23) Верховний Суд виснував, що в екстрених випадках, коли існує ризик пропущення строку для прийняття спадщини, спадкоємець має право направити нотаріусу за місцем відкриття спадщини електронне повідомлення (аналог телеграми), в якому зазначити про прийняття спадщини, що узгоджується з пунктом 2.1 глави 10 Порядку № 296/5. Відтак, законодавство України передбачає альтернативні варіанти процедури прийняття спадщини, що спрощує процес реалізації прав спадкоємців.

Отже, позивач не був позбавлений можливості звернутися із відповідною заявою про прийняття спадщини до посольства України в іноземній країні, яке виконує консульські функції, або подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини через засоби поштового чи електронного зв`язку.

Доказів, які б свідчили про наявність перешкод для подання такої заяви, позивач до суду не подав.

Верховний Суд, враховуючи, що тривалість пропуску строку для прийняття спадщини становить понад п`ять місяців, а також встановлені судами обставини, погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що позивач не довів існування об`єктивних та неподоланних перешкод для прийняття спадщини у встановлений законом строк, а отже, не довів, що пропуск строку відбувся з поважних причин.

Безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента верховенства права та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у випадку відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.

Установивши, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини, не навівши обставин, що створювали об`єктивні та непереборні труднощі для нього щодо подання такої заяви, суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норми матеріального права, частину третю статті 1272 ЦК України, за змістом якої підлягає визначенню додатковий строк для прийняття спадщини лише за наявності поважної причини, а тому дійшли обґрунтованих висновків про відсутність підстав для надання ОСОБА_1 додаткового строку для прийняття спадщини.

В даній справі позивачка не надала доказів того, що під час перебування за кордоном більше року вона не мала можливості прибути особисто в Україну або ж не могла відправити заяву поштою в паперовому чи в електронному вигляді, не могла прибути до консула та подати відповідну заяву, посвідчену чи не посвідчену нотаріально. Отже, у цій справі позивачка не надала безспірних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, не довела наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню цієї заяви у встановлений законом строк, що згідно статті 81 ЦПК України є її процесуальним обов`язком, тому їй у задоволенні позову слід відмовити.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що пропущений позивачем строк є значним, а причини пропуску строку не є поважними, суд вважає відсутніми підстави для визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Керуючись статтями:12, 13, 76-82, 89, 200, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: https://fr.hr.court.gov.ua

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_6 ; адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .

відповідач - Харківська міська рада, ел. пошта , адреса м. Харків, вул. Квітки- Основ`яненка, 7, 2-й пов., .

третя особа - ОСОБА_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 .

представник третьої особи - адвокат Воробйов Василь Валентинович; ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_7 ; адреса: АДРЕСА_4 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №1465 від 08.08.2007 р.

Повний текст рішення складено 14.10.2024 року.

Суддя -