Справа № 216/6088/23
Провадження № 2/216/726/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді Онопченка Ю.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Авшаряна С.О.,

позивача ОСОБА_1 у режимі відеоконференції,

представника позивача ОСОБА_2 у режимі відеоконференції,

відповідачки ОСОБА_3 ,

представника відповідачки ОСОБА_4 ,

представника третьої особи ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини і спілкуванні з нею,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні і спілкуванні з дитиною, уточнивши 12 листопада 2023 року позовні вимоги, які мотивував таким.

У період з 09.03.2013 року до 20.07.2022 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, під час якого в них народився син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З метою належного матеріального забезпечення сімї позивач виїхав працювати до м. Києва, де з 02.12.2019 року працює в ТОВ «Вікінг Моторз» на посаді консультанта у сфері технічного обслуговання автотранспортних засобів.

У період з липня 2021 року до грудня 2021 року, час фактичного припинення спільного проживання, відповідачка та син також мешкали разом з ним у м. Києві, де дитина відвідувала загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів спеціалізовану школу з української мови та літератури № НОМЕР_1 . Після припинення спільного життя син залишився проживати разом з матірю, яка повернулась до м. Кривого Рогу.

У зв`язку з постійним проживанням та роботою в м. Києві, позивач не в змозі регулярно бачитись з сином. При цьому відповідачка не лише не сприяла, але й перешкоджала зустрічам батька з сином за місцем їх проживання під час приїздів позивача до м. Кривого Рогу, а також їх спілкуванню дистанційно за телефоном, за допомогою відео-дзвінків, про які неодноразово просив позивач. Батькам позивача, які є дідом та бабою дитини й постійно проживають в м. Кривому Розі, відповідачка також перешкоджає у спілкуванні з дитиною.

Позивач неодноразово надавав матеріальну допомогу в грошовій формі. Крім того, судовим наказом Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.06.2023 року у справі № 216/3898/23 з позивача на користь відповідачки стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, у зв`язку з чим у провадженні Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровьскої області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 72053323 з виконання вказаного судового наказу про стягнення аліментів й заборгованості в нього не має.

Позивач як батько бере участь в утриманні дитини, заборгованість зі сплати аліментів відсутня, та бажає брати участь у вихованні сина і спілкуванні з ним, однак обмежений відповідачкою у цьому праві, яка зловживаючи своїм службовим становищем голови районної у місті ради та виконкому районної у місті ради, залякувала позивача, що в разі його появи на порозі їхнього помешкання для зустрічі з сином, вона з використанням своїх зв`язків у поліції та ТЦК зробить все для того, щоб він потрапив на «нуль» і ніколи звідти не повернувся.

Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 06.11.2023 року було визначено спосіб участі позивача у спілкуванні з сином, а саме три дні на тиждень у вільний від навчання та проведення дозвілля час, за попередньою домовленістю з матірю, на нейтральній території в межах Кривого Рогу й лише за згодою дитини.

Позивач вважає вказаний висновок однобічним, упередженим, необґрунтованим і таким, що суперечить інтересам гармонійного розвитку дитини та вимогам чинного законодавства, оскільки мати дитини ОСОБА_3 є головою районної у місті ради й головою органу опіки та піклування, члени якого є її підлеглими, та вплинула на таке рішення. Разом з тим згода дитини на побачення з батьком не передбачена законом.

09.11.2023 року працівниками служби у справах дітей Центрально-Міської районної у місті ради було проведено обстеження житлово-побутових умов за місцем бажаних зустрічей батька з дитиною за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкають батьки позивача, яким установлено, що для дитини створені належні житлово-побутові умови для її виховання та розвитку.

Позивач вважає, що участь батька у вихованні сина є не менш важливою ніж матері, оскільки вона не може замінити дитині батька, яку б належну увагу вона не приділяла вихованню, навчанню та здоровю дитини.

Посилаючись на викладене, позивач за уточненими вимогами просив усунути йому перешкоди у спілкуванні з сином та визначити порядок спілкування з сином таким чином:

- у разі перебування батька в м. Кривому Розі встановити систематичні побачення три дні на тиждень, у тому числі вівторок та четвер з 16:00 год. до 20:00 год. і неділю з 09:00 год. до 15:00 год. за адресою проживання його батьків: АДРЕСА_1 , або на нейтральній території без присутності матері ОСОБА_7 ;

- спільний відпочинок з сином загальною тривалістю до тридцяти днів, в тому числі до двадцяти днів поспіль будь-якого літнього місяця та до десяти днів поспіль будь-якого зимового місяця календарного року під час канікул з правом виїзду батька з сином за кордон терміном до одного місяця без необхідності отримання згоди матері;

- у разі перебування батька у м. Кривому Розі встановити систематичні побачення з сином щорічно в інші, крім суботи та неділі, святкові, неробочі дні та дні канікул за попередньою домовленістю з матірю дитини, без її присутності;

- у разі перебування батька за межами м. Кривого Рогу встановити систематичне спілкування з сином три дні на тиждень, у тому числі вівторок та червер з 16:00 год. до 20:00 год. і неділю з 09:00 год. до 15:00 год., засобами телефонного відеозв`язку за допомогою соціальних мереж, у тому числі, але не обмежуючись «Skype», «Viber», «WhatsApp», «Facetime», «Telegram» тощо, засобами електронної пошти без присутності матері;

- зобов`язати відповідачку надавати сина для спілкування з батьком та запебпечити їх систематичне спілкування за наведеним вище порядком.

17 жовтня 2023 року відповідачка надала суду відзив на позов, а 17 листопада 2023 року - відзив на уточнений позов, в яких зазначила таке. Для уникнення реального конфлікту інтересів, на виконання вимог Закону України «Про запобігання корупції», вона не брала участі у засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконкому Центрально-Міської районної у місті ради. Звинувачення представника позивача в упередженості та неогрунтованості висновку, наданого органом опіки та піклування виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, у зв`язку з тим, що вона обіймає посаду голови районної у місті ради є надуманими, не відповідають дійсності та ґрунтуються лише на припущеннях, оскільки всі працівники виконкому керувалися нормами закону.

Син є вихованцем ПЗ ДЮСШ з футболу «Футбольна Академія Кривбас» та відповідно до довідки від 14.11.2023 року № 125 термін і тривалість перерви в навчанні вихованців влітку встановлюється щороку згідно з наказми школи, тобто графік занять у літній період конкретно не визначений та яким він буде в період літніх канікул відповідачці невідомо.

Спір між сторонами фактично відсутній, оскільки вона як матір не здійснює перешкод у спілкуванні батька з сином, а позивач не здійснив жодної спроби зустрічі з дитною. Будь-яких доказів перешкоджання з її боку спілкуванню батька з сином позивач не надав. Вона не забороняла та не забороняє сину спілкуватися з батьком, а навпаки, коли батько двічі обіцяв зустрітися з сином, вона сприяла цьому, однак позивач не дотримав свого слова та не приїхав до сина, чим завдав дитині психологічної травми та втратив її довіру. Наразі син не бажає спілкуватися з батьком, а вона не може його примусити до цього, оскільки це призведе до психологічного тиску на дитину та явно не відповідатиме її найкращим інтересам в аспекті забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі. Посилаючись на викладене, відповідачка просила відмовити в задоволенні позову.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції позивач ОСОБА_1 позов підтримав і пояснив, що він постійно проживає в м. Києві, працює шість днів на тиждень і має лише один вихідний день для відпочинку, тому не має можливості приїжджати до м. Кривого Рогу. Відповідачка перешкоджає у спілкуванні з дитиною за телефоном, заблокувавши його номер телефону в усіх месенджерах в телефоні сина. Конфліктів між ним з сином не було, а заблокували його після того, як він пообіцяв сину приїхати, але не приїхав до нього, саме з того часу син перестав з ним спілкуватися, але про образу на нього та небажання спілкуватися син йому не казав. Востаннє він бачився із сином у квітні 2022 року й з того часу не брав участі в його вихованні через проживання в іншому місті та зайнятість на роботі. Наразі він також не може приїхати до м. Кривого Рогу у зв`язку із постійною зайнятістю на роботі. Його батьки не спілкуються з онуком, оскільки останній не відповідає на їх дзвінки. Відповідачка погрожувала йому та навмисно зробила так, що наразі він перебуває в розшуку з невідомих йому підстав. Просив суд зобов`язати відповідачку розблокувати його в усіх месенджерах і надати можливість спілкуватися з дитиною.

Представник позивача ОСОБА_2 підтримав уточнені позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити з наведених у позові підстав. Разом з тим звернув увагу на бездіяльність матері в участі батька у вихованні дитини, відповідачка не сприяє участі сина в спілкуванні з батьком і не спілкується з останнім. Також представник позивача наголосив на необ`єктивності та необґрунтованості висновку органу опіки та пілкування, який підпорядкований відповідачці. Водночас зауважив, що навіть у разі встановлення відсутності перешкод у спілкуванні з дитинною, суд все одно повинен визначити спосіб участі батька у вихованні сина.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 , кожен окремо, проти задоволення позову заперечували, посилаючись на відсутність у позивача будь-яких перешкод у спілкуванні з сином, жодних доказів на підтвердження таких перешкод з боку матері позивачем не надано. Насправді відповідачкою не чинились перешкоди позивачу в спілкуванні з сином і не будуть чинитися в майбутньому, але батько свідомо не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з сином, не цікавиться його життям і не приїжджає до нього, не виконуючи свої обіцянки сину, чим завдає дитині психологічної травми. Уся участь позивача в житті дитини полягає лише в примусовій сплаті аліментів, що є його обов`язком як батька, жодних інших дій стосовно дитини позивач не вчиняє. Разом з тим представник ОСОБА_4 зауважив, що позивач протягом двох останніх років жодного разу до м. Кривого Рогу не приїхав, унаслідок чого дитина образилась на нього та не бажає спілкуватися з батьком, про що повідомила безпосередньо під час її допиту в судовому засіданні. Примусово змушувати дитину спілкуватися з батьком очевидно буде суперечити її інтересам. Крім того, запропонований позивачем порядок спілкування не враховує інтересів дитини, її зайнятість тощо.

Представник третьої особи ОСОБА_5 просила задовольнити позовні вимоги частково, пояснивши, що наданий органом опіки та піклування висновок щодо участі позивача у вихованні та спілкуванні з сином від 06.11.2023 року було прийнято з урахуванням однакових прав батьків у вихованні дитини, а також врахуванням інтересів дитини.

Допитаний у судовому засіданні малолітній ОСОБА_6 (на момент допиту повних десять років), за відсутності батьків, за участю представників органу опіки та піклування й служби у справх дітей, пояснив таке. Він навчається в гімназії № НОМЕР_2 . З моменту його повернення із-за кордону влітку 2023 року він спілкувався з батьком один раз за телефоном, особисто батька не бачив. Останній раз вони зустрічались на кордоні під час його виїзду з матір`ю за кордон у 2022 році. Він особисто не хоче спілкуватися з батьком через образу на нього, оскільки батько декілька разів обіцяв йому приїхати, він (дитина) кожного разу чекав на таку зустріч, але батько жодного разу не приїхав до нього без пояснення причин. Унаслідок такого обману батька він (дитина) наразі не бажає з ним спілкуватися ні особисто, ні за телефоном, це його вибір, а мати ніколи не забороняла йому спілкуватися з батьком. Батько телефонував йому на особистий телефон з паролем, який мати не знає та його телефон не дивиться. Просив суд не змушувати його до такого спілкування. Також повідомив суду про те, що в будні дні тижня він займається футболом, а в обидва вихідні дні плаванням.

Вислухавши пояснення учасників справи та думку дитини, дослідивши матеріали справи,з`ясувавши повно і всебічно всі фактичні обставини справи в їх сукупності, давши відповідну правову оцінку наявним у справі доказам, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом установлено, що в перід з 09.03.2013 року до 23.08.2022 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.07.2022 року та свідоцтвом про народження дитини (а.с.12-14, 15).

На підставі судового наказу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 216/3898/23 від 13.06.2023 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів і станом на 21.08.2023 року заборгованість зі сплати аліментів у позивача відсутня, про що свідчить постанова державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Ковальчука Д.Р. від 20.06.2023 року та відповідний розрахунок (а.с. 10, 11).

Згідно із довідкою про доходи ТОВ «Вікінг Моторз» від 17 серпня 2023 року № 25/03 позивач ОСОБА_1 з 02 грудня 2019 року до цього часу працює в указаному товаристві на посаді на посаді консультанта у сфері технічного обслуговання автотранспортних засобів за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9).

Відповідачка ОСОБА_3 разом з малолітнім сином ОСОБА_6 зареєстровані та мешкають у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , яка належить на праві власності відповідачці ОСОБА_8 , що підтверджується довідкою з Реєстру Криворізької міської територіальної громади від 03.11.2023 року № 24526 та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 03.11.2023 року (а.с.43-45).

За відомостями Криворізької територіальної громади позивач ОСОБА_1 був зареєстрований за вказаною вище адресою в період з 08 липня 2021 року до 01 червня 2023 року (а.с.8, 45).

Відповідно до довідки Криворізької гімназії № 8 Криворізької міської ради від 29 травня 2023 року № 243 ОСОБА_1 , батько учня 3-А класу гімназії ОСОБА_9 , дійсно не бере участі у вихованні дитини, а саме не спілкується з вчителями, не бере участі в батьківських зборах та не цікавиться успішністю сина (а.с.14)

За змістом рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 червня 2024 року у справі № 216/3901/23, яке набрало законної сили 09 липня 2024 року, судом установлено, що батько дитини ( ОСОБА_1 ) мешкає в іншому місті, матеріально підтримує дитину сплачує аліменти, оскільки в силу ст. 180 СК України зобов`язаний це робити, проте не цікавиться життям дитини та з дитиною фактично не спілкується.

19 вересня 2023 року відповідачка ОСОБА_8 зареєструвала шлюб з ОСОБА_10 та змінила прізвище на « ОСОБА_11 » (а.с.30).

За характеристикою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з місця навчання від 29 травня 2023 року останній навчається в Криворізькій гімназії № 8 з січня 2021 року, має достатній фізичний розвиток, високий рівень навчальних досягнень з усіх предметів. У здобувача освіти сформовано широкий кругозір, читає багато художньої літератури. ОСОБА_12 вміє висловлювати власну думку усно та письмово. Учень має добре розвинуту довільну увагу, вільно переключається із одного виду діяльності на інший, вміє зосереджуватись на суттєвих фактах, розподіляти їх. Програмний матеріал засвоює швидко, ґрунтовно, легко його відтворює. Вміє відрізняти істотні та другорядні ознаки предметів та явищ, має розвинену уяву. Особливі здібності проявляє у вивченні математики, інформатики, англійської мови. Організований, вміє самостійно працювати з підручником, засвоювати та відтворювати програмовий матеріал. Здобувач освіти контролює себе, свідомо дотримується норм культурної поведінки. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно, відповідально. Бере активну участь у громадському житті гімназії та класу, у виховних заходах, в учнівському самоврядуванні. Скромний, товариський, стриманий, врівноважений, розсудливий, дисциплінований, не піддається чужому впливу. Правила поведінки завжди виконує свідомо. Користується повагою серед учителів. Має авторитет серед однокласників і друзів. Підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Адекватно реагує на похвалу чи зауваження вчителя. ОСОБА_12 добрий, спокійний, вихований, чесний, порядний, товариський хлопчик. Мати учня, ОСОБА_8 , приділяє належну увагу вихованню сина. Мати і бабуся систематично відвідують заклад освіти, цікавляться не лише успіхами ОСОБА_13 , але й справами класу, стосунками хлопчика з однокласниками, його психоемоційним станом, самопочуттям, адекватно й своєчасно реагують на зауваження, рекомендації та прохання вчителя. Беруть активну участь в класних батьківських зборах, залучаються до вирішення організаційних питань класу. Користуються авторитетом серед інших батьків. Між мамою та сином панують взаємоповага та довіра. Мама та бабуся забезпечують всебічний розвиток дитини й виховують в ОСОБА_13 найкращі риси характеру (а.с.46).

Відповідно до довідки ПЗ ДЮСШ з футболу «Футбольна академія «Кривбас» від 12 жовтня 2023 року № 112 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в приватному закладі дитячо-юнацькій спортивній школі з футболу «Футбольна академія «Кривбас», відвідує заняття з футболу згідно з графіком у будні дні з 14:00 год. та бере участь в Чемпіонаті міста Кривого Рогу з футболу (а.с.28).

Згідно із довідкою КПНЗ «Дитячо-юнацька спортивна школа № 1» Криворізької міської ради вд 13 жовтня 2023 року № 05-15/355 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчається в комунальному позашкільному навчальному закладі «Дитячо-юнацька спортивна школа № 1» Криворізької міської ради на відділенні плавання з 01.09.2020 року до цього часу, тренування відбуваються згідно з розкладом: середа 17:00 год. - 19:00 год., субота, неділя 15:00 год. - 17:00 год. (а.с.29).

За висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради від 06.11.2023 року № 8/33-3960 указаний орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити такий спосіб участі позивача ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_6 - три дні на тиждень у вільний від навчання та проведення дозвілля час, за попередньою домовленістю з матір`ю, ОСОБА_7 , на нейтральній території в межах міста Кривого Рогу лише за згодою дитини (а.с.37-39).

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (стаття 7 СК України).

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), які стосуються застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.

У рішенні ЄСПЛ «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року зазначено, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Аналіз релевантної практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Положеннями статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Таким чином, при вирішенні спору, що стосується вкрай чутливої сфери правовідносин та долі дитини, першочергова увага приділяється інтересам дитини із дотриманням відповідної процедури, яка базується на оцінці всіх елементів у конкретних обставинах справи.

За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Положеннями статті 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно із частинами першою, другою статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Так, під час розгляду цієї справи судом установлено, що припинення спілкування позивача із сином відбулося саме з ініціативи дитини через образу на батька та втрату довіри до нього у зв`язку з невиконанням ним наданих дитині обіцянок стосовно особистих зустрічей, дитина щоразу чекала на приїзд і побачення з рідним батьком, але останній не дотримався свого слова та жодного разу до дитини не приїхав, фактично обмежившись спілкуванням із сином виключно за телефоном.

Таким чином, припинення спілкування з батьком є власним вибором дитини, який був спровокований саме поведінкою батька, унаслідок якої дитина заблокувала його контакти в своєму телефоні й наразі категорично не бажає з ним спілкуватися, про що безпосередньо повідомила суду під час її допиту.

Отже, впливу відповідачки на формування в дитини такої позиції щодо спілкування із батьком та негативне ставлення до останнього судом не встановлено, оскільки така реакція дитини викликана виключно поведінкою позивача.

Позивач у судовому засіданні не заперечував того факту, що з моменту повернення дитини із-за кордону він жодного разу до неї не приїхав, посилаючись на постійну зайнятість на роботі. При цьому позивач повідомив суд, що й наразі він також не має можливості приїжджати до м. Кривого Рогу, у тому числі для зустрічі з сином, з указаної причини.

Водночас суд бере уваги, що в судовому засіданні позивач, підтримуючи заявлені позовні вимоги, фактично просив зобов`язати відповідачку розблокувати його в усіх месенджерах і надати можливість спілкуватися з дитиною за телефоном.

Разом з тим доводи позивача щодо погроз йому з боку відповідачки не знайшли свого об`єктивного підтвердження під час розгляду справи. Крім того, позивач у судовому засіданні зазначав, що неможливість приїзду до м. Кривого Рогу обумовлена виключно його зайнятістю на роботі.

Аргументіи позивача про несприяння відповідачкою в участі батька у вихованні дитини суд вважає беззмістовними, оскільки поняття «несприяння» (не надання допомоги, підтримки) не є тотожним з понняттям «створення перешкод» та позивачем не зазначено яким саме чином, на його думку, мати дитини мала би сприяти спілкуванню сина з батьком.

Отже, судом не встановлено перешкод з боку відповідачки у спілкуванні позивача з дитиною, оскільки позивачем не зазначено конкретних перешкод, які створювала йому відповідачка з метою обмеження спілкування з дитиною, та не надано жодних доказів на підтвердження таких обставин. При цьому за відсутності дійсних намірів і спроб позивача особисто зустрітися з дитиною, зокрема на нейтральній території, фактично унеможливлює створення йому будь-яких перешкод у спілкуванні з дитиною.

З огляду на наведене суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у сплікуванні з дитиною відмовити за їх недоведеністю.

Щодо визначення способів участі батька у вихованні дитини, місця та часу їхнього спілкування слід зазначити таке.

Суд враховує висновок, викладений у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2024 року в справі № 742/1716/23 щодо застосування положень ч. 2 ст. 159 СК України, згідно з яким відмова в задоволенні вимог про усунення перешкод у вихованні дитини та спілкуванні з нею не є підставою для відмови судом у визначенні способів участі батька у вихованні дитини, місця та часу їхнього спілкування.

Разом з тим, оцінюючи висновок органу опіки та піклування щодо способів особистого спілкування батька з дитиною, у сукупності з іншими доказами та кожен окремо, а також заявлений позивачем порядок спілкування, суд дійшов висновку, що вони є нечіткими, неконкретними та не в повній мірі відповідають найкращим інтересам дитини, з огляду на її зайнятість та відносини з батьком, які склались між ними на цей час.

Твердження позивача, що згода дитини на спілкування з батьком не має враховуватися при визначенні способів участі у вихованні дитини, не заслуговують на увагу, зважаючи на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору щодо її місця проживання.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватися, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.

Система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і гарантує, що інтереси дітей захищені. Належна увага повинна приділятися поглядам та думці дитини згідно з її віком і зрілістю.

Закріплене вказаними вище міжнародними документами та актами внутрішнього законодавства України право дитини бути почутою передбачає, що думка дитини повинна враховуватися при вирішенні питань, які її безпосередньо стосуються. Така думка не є абсолютною для суду у випадку, якщо вона не відповідає та не захищає права та інтереси дитини, передбачені Конвенцією.

Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25 липня 2023 року в справі № 752/3009/21.

Крім того, за висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 12 січня 2023 року в справі № 607/1377/22, побачення повинні відбуватися лише за бажанням дітей.

Допитаний судом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за своїм віком, зрілістю та наведеними вище характеристиками здатний сформулювати власні погляди, достатньо чітко та ґрунтовно висловив свою думку в судовому засіданні, пояснивши проблематику спілкування з батьком і відсутність наразі бажання спілкуватися з ним через втарту довіри як особисто, так і за телефоном, а також просив суд не тиснути на нього та не примушувати до такого спілкування.

За встановлених обставин, ураховуючи ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини та висловлену ним думку, а також з метою забезпечення дотримання якнайкращих інтересів дитини, суд вважає за недоцільне визначати конкретні способи участі батька у вихованні дитини з покладенням на відповідачку обов`язку забезпечувати їх спілкування, що не позбавляє позивача можливості своїми власними діями залагодити провину перед сином, відновити його довіру та повноцінний дитячо-батьківський зв`язок.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Конвенцією про права дитини, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст. 7, 141, 151, 153, 157-159 СК України, Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини і спілкуванні з нею відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасникам справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду виготовлене 02 жовтня 2024 року.

Суддя Ю.В. Онопченко