Дата документу 01.10.2024 Справа № 336/771/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/771/22 Головуючий у І інстанції: Щаслива О.В.
Провадження № 22-ц/807/1702/24 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кочеткової І.В.,

Кухаря С.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Войтовича Євгена Михайловича на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором зі спадкоємця,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2022 року ТОВ «АНСУ» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором зі спадкоємця.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20 квітня 2007 року між ПАТ «Банк Форум», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_2 укладений договір № 0135/07/07-КЕ, на підставі якого позичальник отримала кредит в сумі 45 000 доларів на строк до 19 квітня 2012 року. В цей же день, а саме: 20 квітня 2007 року, між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_3 , смерть якого сталася 19 серпня 2018 року, укладений договір поруки № 146, за умовами якого поручитель прийняв на себе відповідальність за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. У зв`язку з неналежним виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, у неї утворилася заборгованість, наявність якої зумовила звернення кредитора до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості, і рішенням суду, яке набрало сили, з позичальника та поручителя солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором.

09 жовтня 2018 року ПАТ «Банк Форум» і ТОВ «АНСУ» уклали договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором з ОСОБА_2 , і до позивача перейшло право висувати вимоги про виконання позичальниками зобов`язань за вказаними договорами. На підставі ухвали суду від 18 січня 2019 року, яка набрала законної сили, стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення суду про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за договором № 0135/07/07-КЕ змінено з ПАТ «Банк Форум» на ТОВ «АНСУ».

Після смерті боржника ОСОБА_3 спадщину прийняв його син ОСОБА_1 , який у встановлений законом час звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини і отримав свідоцтво про право на спадщину, яка складається з недобудованого житлового будинку, зазначеного в технічній документації літерою Ж, за адресою: АДРЕСА_1 , та земельної ділянки під зазначеним нерухомим майном. Після того, як новому кредитору стало відомо про смерть боржника, а саме 27 липня 2021 року, коли приватний виконавець Шавлукова З.А. прийняла постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із смертю боржника ОСОБА_3 , позивач направив до п`ятої Запорізької державної нотаріальної контори претензію кредитора до спадкоємців боржника про погашення заборгованості за кредитним договором.

Оскільки у зв`язку зі смертю боржника, виконання ним зобов`язань за основним договором припинилося, позивач просив стягнути з відповідача як спадкоємця ОСОБА_3 грошову суму, що була стягнута з позичальника та поручителя на підставі рішення суду від 24.05.2011, яке на момент звернення позивача до суду з цим позовом не виконане.

Посилаючись на означені обставини, ТОВ «АНСУ» просило суд стягнути з ОСОБА_1 в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_3 , на користь ТОВ «АНСУ» заборгованість за Кредитним договором № 0135/07/07/КЕ від 20.04.2010 в сумі в розмірі 489574,77 грн, встановлену рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.05.2011 у справі № 2-0827/66/2011, та витрати зі сплати судового збору.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АНСУ» в рахунок погашення заборгованості за договором кредитування № 0135/07/07/КЕ від 20.04.2010 суму в розмірі 489574,77 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 7343,62 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 червня 2024 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 в особі представника адвоката Войтовича Є.М. про перегляд заочного рішення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Войтовича Є.М. подавапеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2023 року та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 не є стороною кредитного договору, за яким з нього стягнуто заборгованість. Він не є правонаступником сторони цього договору. ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_3 , який лише поручився за виконання кредитного договору з боку боржника.

Разом з тим, право кредитора на звернення стягнення за кредитним договором вже реалізовано. Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2011 року у справі № 2-0827/66/2011 задоволено позов про стягнення всієї суми боргу за Договором № 0135/07/07/КЕ від 20.04.2010 з боржника та поручителя. Рішення набрало законної сили, тому, за таких обставин, позивачу залишається доступним лише механізм заміни сторони у виконавчому провадженні, передбачений ст. 442 ЦПК України.

Також скаржник завертає увагу на те, що Договір про відступлення права вимоги № 1274-Ф від 09.10.2018, за яким ТОВ «АНСУ» отримало від первісного кредитора ПАТ «Банк Форум» право вимоги до боржника ОСОБА_2 , а не до поручителя ОСОБА_3 , який є спадкодавцем відповідача.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «АНСУ» заперечує проти її доводів, просить залишити скаргу без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

У судовому засіданні представник ТОВ «АНСУ» Кононов І.К. наполягав на відмові в задоволенні апеляційної скарги, залишенні без змін заочного рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2023 року.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 97), клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Згідно частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, тому колегія суддів вирішила розглядати апеляційну скаргу за відсутності осіб, які не з`явились.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну слід частково задовольнити з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

За змістом частин першої-п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогами оскаржуване рішення не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що його вимоги доведені позивачем наданими ним письмовими фактичними даними.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 січня 2022 року всправі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність

або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити у сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково зазначити правові аргументи на його спростування це процесуальний обов`язок суду. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд стверджує, що верховенство права означає, що усі люди рівні перед законом як у своїх правах, так і в своїх обов`язках. Тим не менше, законодавство має враховувати різницю між людьми та ситуаціями за умови, що така різниця має об`єктивну і розумну підставу, переслідує правомірну мету, узгоджується з вимогами, яких дотримуються демократичні суспільства, та пропорційні цим принципам (рішення у справі «Партія добробуту (Refah Partisi), Ербакан, Казан та Текдаль проти Туреччини», від 31 липня 2001 року).

Так, матеріалами справи підтверджено, що 20 квітня 2007 року між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_2 укладений договір № 0135/07/07-КЕ, на підставі якого позичальник отримала кредит в сумі 45000 доларів США на строк до 19 квітня 2012 року. 20 квітня 2007 року між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_3 укладений договір поруки № 146, за умовами якого поручитель прийняв на себе відповідальність за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором (а. с. 9-27).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2011 року стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно на користь ПАТ «Банк «Форум» 448664,77 грн заборгованості за договором кредиту № 0135/07/07-КЕ від 20 квітня 2007 року. (28-30).

На підставі договору № 1274-Ф від 09 жовтня 2018 року про відступлення права вимоги, ТОВ «АНСУ» набуло право вимоги за кредитним договором № 0135/07/07-КЕ від 20 квітня 2007 року, укладеним між ПАТ «Банк Форум» та ОСОБА_2 (а. с. 31-40).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З матеріалів спадкової справи встановлено, що 30 серпня 2018 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали приватному нотаріусу Запорізького міського нотаріального округу Хамулі Н.Г. заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 102, а. с. 102 (зворотній бік)). 15 січня 2019 року означені особи відкликали заяви про прийняття спадщини (а. с. 103, а. с. 103 (зворотній бік)). 15 січня 2019 року, вказані спадкоємці відмовились від прийняття спадщини (а.с. 104, зворот) 08 лютого 2019 року ОСОБА_1 направив до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Хамула Н.Г. заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 (а. с. 105). 08 лютого 2019 року ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса з заявою про відмову від прийняття спадщини після ОСОБА_3 (а. с. 105, зворотний бік).

Крім того, ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 18 січня 2019 року сторону виконавчого провадження з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2011 року про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором № 0135/07/07-КЕ від 20 квітня 2007 року ПАТ «Банк Форум» замінено ТОВ «АНСУ» (а. с. 22).

30 листопада 2020 року судом новому стягувачу поновлено строк пред`явлення виконавчих листів з виконання вказаного рішення до виконання (а. с. 44-46).

Виконавчі листи з виконання рішення суду видані Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 16 червня 2021 року (а. с. 50-53).

На підставі заяви нового стягувача від 01 липня 2021 року про відкриття виконавчого провадження постановою приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Шавлукової З.А. від 07 липня 2021 року відкрито виконавче провадження з виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» заборгованості за кредитним договором в сумі 488664,77 грн (а. с. 58-59).

На підставі постанови приватного виконавця від 27 липня 2021 року виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором закінчено у зв`язку із смертю боржника (а. с. 60-61).

Таким чином, виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «АНСУ» заборгованості за кредитним договором в сумі 488664,77 грн перебуває на примусовому виконанні.

У статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

За положеннями ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

З огляду на встановлені обставини, вимоги кредитодавця про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0135/07/07-КЕ квітня 20 квітня 2007 року вже захищена в судовому (примусовому) порядку.

Матеріали справи не містять доказів про звернення ТОВ «АНСУ» із заявою про заміну сторони боржника у виконавчому провадженні з ОСОБА_3 на його правонаступника ОСОБА_1 .

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що позичальником за договором № 0135/07/07-КЕ квітня 20 квітня 2007 року, право вимоги за яким набуло ТОВ «АНСУ», була тільки ОСОБА_2 .

За Договором № 1274-Ф про відступлення прав вимоги від 09 жовтня 2018 року, ПАТ «БАНК ФОРУМ» відступило ТОВ «АНСУ» права вимоги до позичальників та поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору.

Згідно з Додатком № 1 до Договору № 1274-Ф, боржником товариства стала ОСОБА_2 . Відомості про боржника ОСОБА_3 чи ОСОБА_1 у додатку відсутні.

Отже, матеріали справи не містять доказів того, що ТОВ «АНСУ» набуло право вимоги до ОСОБА_3 чи ОСОБА_1 .

Разом з тим, звертаючись із позовом, ТОВ «АНСУ» просило суд стягнути повну суму заборгованості за договором № 0135/07/07-КЕ квітня 20 квітня 2007 року в розмірі 488664,77 грн з ОСОБА_1 , в той час як рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 травня 2011 року стягнуто цю суму солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Таким чином, за наявності відкритого виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості за договором № 0135/07/07-КЕ квітня 20 квітня 2007 року в розмірі 488664,77 грн, стягнення цієї ж суми заборгованості за тим же самим договором може призвести до подвійного стягнення.

Натомість матеріали справи не містять доказів оскарження постанови приватного виконавця про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю боржника, з огляду на її передчасність, оскільки виконавець не замінював боржника за наявності спадкоємця, для подальшого примусового виконання рішення суду, тому пред`явлення вимоги про стягнення боргу кредитором спадкодавця у цій справі не є ефективним способом захисту порушеного права позивача, а заявлені вимоги до ОСОБА_1 не обґрунтовані та не відповідають критеріям ефективного судового захисту й задоволення такої вимоги не відновлює порушені права позивача та не встановить між сторонами правової визначеності.

Колегія суддів вважає помилковим застосування судом першої інстанції правого висновку ВСУ в частині того, що задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред`явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена, задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред`явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена, адже правовідносини у цій справі не стосуються звернення стягнення предмет іпотеки чи застави.

Європейський суд з прав людини досить часто посилається на принцип рівності перед законом і судом у своїх рішеннях, при тому, що засади рівності і змагальності у судовому процесі виведені ним із принципу верховенства права, якому підпорядкована вся Конвенція, та є складовою права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції. Принцип рівності сторін у процесі у розумінні «справедливого балансу» між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (рішення у справах Dombo Beheer B. V. v. The Netherlands, заява № 14448/88, від 27 жовтня 1993 року, Ankerl v. Switzerlan, заява № 17748/91, від 23 жовтня 1996 року та

Kaya v. Austria, заява № 54698/00, від 08 червня 2006 року).

Таким чином, всупереч вимогам процесуального закону суд першої інстанції не з`ясував належним чином фактичних обставин справи, неповно встановив обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в частині неповного з`ясування судом першої інстанції обставин справи, у зв`язку з чим, її слід частково задовольнити, заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2023 року на підставі ч. 1 ст. 376 ЦПК України слід скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

В силу вимог частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи скасування рішення суду першої інстанції та відмову в задоволенні позову, фактичне задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , він має право на відшкодування витрат зі сплати судового зборуза подання апеляційної скарги в розмірі 11015,43 грн, які слід стягнути з позивача.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Войтовича Євгена Михайловича задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 грудня 2023 року скасувати. Прийняти у цій справі нову постанову, якою:

«Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором зі спадкоємця залишити без задоволення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АНСУ» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 11015 (одинадцять тисяч п`ятнадцять) гривень 43 копійки.

Постанова набирає законної сили з дняїї прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 11 жовтня 2024 року.

Головуючий:

Судді :