Справа № 750/8880/24
Провадження № 2/750/1816/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 жовтня 2024 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
судді - Маринченко О.А.,
секретар судового засідання - Шилова Ж.О.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
26 червня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.
Обґрунтовано позов тим, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами відповідач припинив виконувати свої батьківські обов`язки, не приймав участі у вихованні дитини, жодного разу не бачив дочку та не цікавився її життям, не надавав їй матеріальної допомоги. З метою ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків відповідач приховував своє місце проживання, а тому позивач не могла звернутися до нього щодо стягнення аліментів. Позивач вживала заходів щодо отримання аліментів, однак відповідач ухилявся від їх сплати, у зв`язку з чим вона звернулася до суду з даним позовом.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 02 липня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.
Відповідач відзив на позов не подав.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Також, позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Пояснила, що з 2009 року відповідач коштів на утримання дочки не надавав. Матеріальним забезпеченням дитини займається позивач та її чоловік. Позивач не зверталася до відповідача з вимогами щодо сплати коштів/аліментів на дитину, лише у 2014 році написала йому в месенджері, однак він кошти так і не надав.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи сповіщався завчасно та належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У телефонному режимі відповідач повідомив, що йому відомо про перебування справи в провадженні суду.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Заслухавши доводи позивача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6).
Відповідно до довідки № 4567 від 25 червня 2024 року про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Управлінням адміністративних послуг Чернігівської міської ради, дочка сторін зареєстрована за адресою реєстрації позивача (а.с. 11).
З акту про проживання особи без реєстрації від 25 червня 2024 року слідує, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , проживають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9).
Відповідно до довідки № 01-07/184 від 30 травня 2024 року, наданої Спеціалізованою загальноосвітньою середньою школою № 1 з поглибленим вивченням іноземних мов, ОСОБА_3 є ученицею 10-Д класу. Мати дитини, ОСОБА_1 , відвідує батьківські збори та шкільні заходи, цікавиться результатами навчальних досягнень дочки. Батько дитини, ОСОБА_2 , протягом навчання дитини в середній та старшій школі участі у шкільному житті дочки не брав, батьківських зборів та шкільних заходів не відвідував (а.с. 7).
Згідно із довідкою № В-863/124/48/8-2024 від 11 червня 2024 року, виданою Чернігівським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, ОСОБА_1 09 лютого 2024 року зверталася до Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області для встановлення місцезнаходження ОСОБА_2 та в ході перевірки було встановлено, що він проживає за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 8).
Угоди про добровільну сплату аліментів та їх розмір між сторонами не досягнуто.
Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
У статті 51 Конституції України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно із частиною першою статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до частини першої статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно із частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Відповідно до частини другої статті 191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.
Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитини.
Ухилення може виражатися у тому, що зобов`язана особа - відповідач ухилявся від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховував своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи) та інші подібні дії.
Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача протягом всього спірного періоду, але не змогла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.
Доводи позивача, що відповідач приховував своє місце проживання, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, враховуючи, що відповідач із 2004 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 15), і як повідомила позивач у судовому засіданні, їй була відома вказана адреса його місця проживання.
Таким чином, враховуючи вимоги законодавства, обов`язок відповідача утримувати неповнолітню дитину, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.
Суд не стягує з відповідача аліменти в тому розмірі, що просить позивач, оскільки нею не доведено належними та допустимими доказами того, що відповідач має достатній дохід і можливість сплачувати аліменти в такому розмірі.
Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір пропорційно до задоволених вимог.
Окрім цього, на підставі статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення, а відповідно до статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись статтями 2, 4, 5, 10-13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 279, 280-282, 289, 354, 355, 430 ЦПК України та статтями 180-183, 191 Сімейного кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) аліменти на неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26 червня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.
У задоволенні решти вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 908 грн. 52 коп. судового збору.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 14.10.2024.

Суддя