УХВАЛА

15 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 760/11192/22

провадження № 61-13405ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві Державної податкової служби України на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року в справі за позовом акціонерного товариства «Універсал Банк» до Головного управління Державної податкової служби України Державної податкової служби України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , визнання протиправними дій та зобов'язання звільнити майно з податкової заставита зобов'язання вчинити дії,

встановив:

04 жовтня 2024 року Головное управління Державної податкової служби у м. Києві Державної податкової служби України (далі - ГУ ДПС у м. Києві ДПС України) засобами поштового зв`язку надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року у вказаній справі, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції з огляду на таке.

Заявник просить суд поновити строк на касаційне оскарження, посилається на те, що судова справа в частині її розгляду в апеляційній інстанції відсутня в підсистемі «Електронний суд», у зв'язку з чим представник заявника не мав можливості отримати інформацію електронними засобами.

Вказує також, що заявник не отримував копію оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції рекомендованим листом, у контролюючого органу відсутня будь-яка інформація щодо такого відправлення. Стверджує, що текст вступної та резолютивної частини постанови Київського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року було зачитано представнику заявника ОСОБА_3 , однак повного тексту зазначеного судового рішення (як і короткого тексту) останнім фактично отримано не було. Заявник повідомляє про те, що ОСОБА_3 приєднався до лав Збройних Сил України, з 27 травня 2024 року відповідно до наказу від 28 травня 2024 року № 678-о він є увільненим працівником. Наступному відповідальному співробітнику стало відомо про постанову суду апеляційної інстанції зі змісту заяви АТ «Універсал Банк» від 26 червня 2024 року б/н (вх. № 60597/6 від 26 червня 2024 року).

Заявник наголошує на тому, що ГУ ДПС у м. Києві є державним органом, у співробітників на супроводженні перебуває велика кількість справ та відповідно ними не можуть вживатись окремі дії, спрямовані на отримання оскаржуваних постанов у кожній окремій справі.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.

Відповідно до частини третьої статті 272 ЦПК України у разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складення в електронній формі у порядку, встановленому законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Заявником не надано жодного доказу щодо недотримання апеляційним судом вимог статті 272 ЦПК України, а із доданих до касаційної скарги матеріалів неможливо встановити, чи був порушений апеляційним судом порядок вручення судового рішення.

Причини пропуску строку на касаційне оскарження, зазначені заявником у відповідному клопотанні, не дають достатніх підстав для визнання їх поважними.

Згідно з даними, внесеними до Єдиного державного реєстру судових рішень, повний текст оскаржуваної постанови апеляційного суду складений 07 березня 2024 року, тому останнім днем звернення з касаційною скаргою є 08 квітня 2024 року (робочий день - понеділок).

Проте заявник звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою 04 жовтня 2024 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження, встановленого статтею 390 ЦПК України.

У зв'язку з тим, що безпідставне поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, а особі, яка її подала, надати строк для усунення вказаних недоліків, а саме: направити до суду касаційної інстанції заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень, в якій навести інші підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази (супровідний лист, поштовий конверт про надсилання кореспонденції апеляційним судом, довідку апеляційного суду про надсилання на адресу заявника на виконання вимог статті 272 ЦПК України копії постанови Київського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року та про отримання/неотримання ним копії такої постанови тощо).

Крім того, заявник вже звертався до Верховного Суду з касаційною скаргою на ті ж самі судові рішення 22 липня 2024 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження. Касаційна скарга була залишена без руху ухвалою Верховного Суду від 08 серпня 2024 року та повернута заявнику ухвалою від 09 вересня 2024 року, оскільки недоліки касаційної скарги в повному обсязі усунуті не були.

Заявник в силу норм ЦПК України має право на повторне звернення до суду касаційної інстанції, але це не означає безумовне поновлення строку касаційного оскарження, тому він зобов`язаний довести, що перешкоджало йому вчасно вперше подати касаційну скаргу.

Також згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До касаційної скарги долучено копію платіжної інструкції від 04 липня 2024 року № 1949 про сплату судового збору в сумі 9 924, 00 грн.

З інформації, що наявна в Автоматизованій системі діловодства Верховного Суду за номером касаційного провадження 61-10559ск24, вбачається, що ГУ ДПС у м. Києві ДПС України подавалась до суду платіжна інструкція від 04 липня 2024 року № 1949, як доказ сплати судового збору за розгляд касаційної скарги, поданої 22 липня 2024 року.

Закон України «Про судовий збір» не передбачає можливості Верховному Суду зараховувати в якості судового збору кошти, що сплачені фізичними і юридичними особами за подання інших заяв чи скарг, по яким судами були ухвалені процесуальні рішення.

Таким чином, заявнику слід надати суду касаційної інстанції інший документ, що підтверджує сплату судового збору за подання саме цієї, а не вперше поданої касаційної скарги.

Разом з тим згідно з пунктом 2 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» ГУ ДПС у м. Києві ДПС України не позбавлене можливості звернутися до суду в межах касаційного провадження 61-10559ск24 з клопотанням про повернення судового збору, який був сплачений ним за розгляд касаційної скарги, поданої 22 липня 2024 року.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Судові рішення оскаржуються заявником в частині двох задоволених позовних вимог немайнового характеру.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення з позовом) судовий збір за подання до суду юридичною особою позовної заяви немайнового характеру становив 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено, що з 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі складає 2 481, 00 грн.

Ураховуючи викладене, судовий збір за подання цієї касаційної скарги становить 9 924, 00 грн (2 481, 00 грн * 1 * 2 * 200 %).

Отже, заявнику необхідно надати суду доказ сплати судового збору в сумі 9 924, 00 грн за подання саме цієї, а не вперше поданої ним касаційної скарги.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перерахований або внесений до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату.

Крім того, за приписами пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (на яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судових рішень пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України касаційна скарга має містити посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено висновок щодо застосування норми права, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржених судових рішень сформованій практиці у подібних правовідносинах.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України касаційна скарга має містити обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, із чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовним обґрунтуванням мотивів такого відступлення.

У випадку визначення підставою касаційного оскарження судового рішення пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

У випадку оскарження судових рішень на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України з посиланням на частину першу статті 411 ЦПК України у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини першої статті 411 ЦПК України, який є обов'язковою підставою для скасування судового рішення, з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.

У випадку оскарження судових рішень на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України з посиланням на частину третю статті 411 ЦПК України у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини третьої статті 411 ЦПК України з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.

Заявник вказує, що касаційна скарга подається на підставі пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України, та зазначає про необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду в справах № 825/1764/16 та № 910/4772/17 та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, не зазначаючи при цьому дати прийняття таких постанов Верховного Суду.

Таким чином, заявнику слід уточнити підстави касаційного оскарження.

Також відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

В порушення вказаної законодавчої норми до касаційної скарги не додано її копій та копій доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. Натомість до касаційної скарги долучено докази надіслання копії такої скарги іншим учасникам справи.

Верховний Суд звертає увагу на те, що обов'язок щодо надання доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів виникає лише у разі подання до суду документів в електронній формі. Однак, в цьому випадку касаційна скарга надіслана до суду касаційної інстанції не в електронній формі, а засобами поштового зв'язку.

З огляду на зазначене, заявнику необхідно надати суду нову редакцію касаційної скарги, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК України з урахуванням вимог цієї ухвали, разом із копіями скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості всіх учасників справи, а також із уточненням у скарзі підстав касаційного оскарження. Крім того, заявнику необхідно подати до суду заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження, в якій навести інші підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази, а також сплатити судовий збір за подання саме цієї касаційної скарги.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов'язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві Державної податкової служби України на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 06 березня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших підстав для його поновлення та наданням відповідних доказів у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в іншій частині касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов