Справа № 576/2064/24
Провадження № 2/576/468/24

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Глухів

Глухівський міськрайонний суд Сумської області

суддяУсенко Л.М.
секретар судового засіданняГамалій Н.М.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу№ 576/2064/24
за позовомОСОБА_1
до ОСОБА_2
простягнення матеріальної та моральної шкоди
учасники справи та представники:не викликались

ВСТАНОВИВ:

01 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та просить стягнути з останнього 3080 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди, а також судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що він та ОСОБА_3 є власниками будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 01.03.1988 року. Після смерті ОСОБА_3 дружина позивача ОСОБА_4 успадкувала частину вказаного будинку, однак земельна ділянка під будинком залишилась неприватизованою. З жовтня 2023 року між сторонами неодноразово виникали конфлікти щодо встановлення меж земельних ділянок. Відповідач вважає, що позивачем змінені межі суміжної земельної ділянки, захоплено до 1 метра земельної ділянки, що знаходиться у користуванні відповідача, та зміщено паркан, який складається з металевої сітки та шиферу, на відповідну відстань. Він часто завдавав шкоди паркану, що призвело до повного його зношення та неможливості користування за призначенням, чим завдав матеріальної шкоди у розмірі 3080 грн.. Водночас відповідач пошкодив внутрішньо будинкову електричну мережу у будинку АДРЕСА_1 та засипав дрібним склом частину належної позивачу земельної ділянки. Крім матеріальних збитків протиправними діями відповідача позивачу було завдано моральної шкоди, у зв`язку з чим він пережив нервовий стрес, що спричинило загострення черепно-мозкової травми, та був вимушений проходити стаціонарне лікування в КНП „Центр первинної медико-санітарної допомоги Глухівської міської ради. На вимогу добровільно відшкодувати завдану шкоду відповідач відмовився.

Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 19.08.2024 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, де він зазначає, що позов не визнає, оскільки жодні вигадані твердження позивача щодо пошкодження електричної мережі в його будинку, насипу скла на землі тощо не відповідають дійсності та нічим не підтверджуються. Натомість всі листи із поліції на скарги доньки позивача лише свідчать про те, що відповідач не вчиняв дій, які несуть кримінальну чи адміністративну відповідальність. Просить відмовити в задоволенні позову.

Жодна зі сторін не направила клопотання про розгляд справи з викликом у судове засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Безпосередньо дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач ОСОБА_1 є власником частини будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу № 304 від 01.03.1988 року (а.с. 8). Іншою половиною будинку володіє ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 9).

З Акту прийому-передачі межових знаків на зберігання від 30.05.2024 року та схеми прив`язки межових знаків вбачається, що начальник Глухівського міськрайонного виробничого відділу Сумської регіональної філії ДП „Центр ДЗК та землекористувач ОСОБА_2 склали акт про те, що межі земельної ділянки з кадастровим номером :01:015:0429, яка знаходиться у АДРЕСА_2 , площею 0,0600 га, наданої землевласнику ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка у кількості 10 штук. Власник земельної ділянки претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не має. Межові знаки пред`явлені та передані на зберігання землекористувачу земельної ділянки ОСОБА_5 (а.с. 10,11).

ОСОБА_6 (яка за твердженням позивача, являється його донькою, однак в матеріалах справи докази родинного зв`язку відсутні) неодноразово зверталась до відділу поліції у м. Глухові з приводу неправомірних на її думку дій ОСОБА_7 щодо обливання будинку займистою речовиною, пошкодження паркану та погроз у бік ОСОБА_1 .

Вказані звернення були розглянуті, про що свідчать листи керівника відділу поліції № 1 (м. Глухів). Так, у відповідях заявниці повідомляється про те, що в можливих діях ОСОБА_7 відсутні склади як адміністративних, так і кримінальних правопорушень. При цьому тексти звернень до правоохоронного органу в матеріалах даної справи відсутні, а з відповідей поліції неможливо встановити детальний зміст скарг з вказанням суті порушення, адреси та приналежності пошкоджених будинку та паркану (а.с.12-18).

У грудні 2023 року ОСОБА_6 скаржилась на порушення службової дисципліни окремими поліцейськими відділу поліції № 1 (м. Глухів), однак, вказані нею факти не підтвердились, про що зазначено у листі начальника цього відділу від 27.12.2023.

Також у червні 2024 року позивач звертався до АТ «СУМИОБЛЕНЕРГО» з приводу проведення обстеження внутрішньобудинкової електричної мережі по АДРЕСА_1 на предмет виявлення втручання та складання відповідного акту про порушення.

Це звернення також було розглянуто, а відповідь, у якій роз`яснено, що за станом внутрішньобудинкової мережі наглядає власник - направлена ОСОБА_1 (а.с. 19).

Окрім цього, 07.03.2024 засобами поштового зв`язку позивач направив ОСОБА_7 лист із проханням відшкодувати завдану пошкодженням паркану, що розмежовує належні їм земельні ділянки, матеріальну шкоду в розмірі 3 080 грн. (а.с.32).

На підтвердження позову також надані відеозаписи з камери вуличного спостереження, фотокартки фрагментів будинку, паркану тощо, товарний чек № 273 за 26.05.2020 на загальну суму 4 860 грн. та епікриз.

Порядок відшкодування матеріальної шкоди визначає Цивільний кодекс України (далі ЦК України).

Так, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками серед іншого є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.ч. 1-2 ст. 1166 ЦК України).

Таким чином, відшкодування матеріальної шкоди відбувається за обов`язкового дотримання одночасно усіх умов, передбачених статтею 1166 ЦК України, а саме:

а) наявності шкоди;

б) протиправної поведінки її заподіювача;

в) причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача;

г) вини останнього.

Усі зазначені обставини мають бути доведеними належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

При цьому позивач повинен довести наявність шкоди, винну протиправність поведінки особи, яка її завдала, та причинно наслідковий зв`язок між ними, а відповідач відсутність своєї вини, якщо перші умови виконані позивачем, а відповідач заперечує проти задоволення його вимог.

Порядок доказування встановлений Цивільним процесуальним кодексом України (далі ЦПК України).

Вказаний кодекс визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу (тобто разом із поданням позовної заяви або відзиву). Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї (ч. 1 ст. 84 ЦПК України).

Клопотання про витребування доказів від учасників справи не надходили.

В свою чергу докази повинні містити інформацію щодо предмета доказування, бути отриманими у відповідності до закону, такими, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, та у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. ст. 77-80 ЦПК України).

У позовній заяві ОСОБА_1 стверджує, що, починаючи з листопада 2023 року відповідач неодноразово завдавав шкоди паркану, який складається із металевої сітки та шиферу, що призвело до повного зношення паркану та неможливості користуватися ним за призначенням. Внаслідок чого позивачу завдано матеріальних збитків у розмірі 3 080 грн.

Саме цю суму ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на його користь.

Тому суд може прийняти до уваги лише ті докази, які стосуються пошкодження саме паркану і наслідків такого пошкодження, та повинен з`ясувати чи дотримані одночасно усі умови відшкодування матеріальної шкоди, передбачені статтею 1166 ЦК України:

а) наявність шкоди

На підтвердження розміру шкоди позивач надав товарний чек № 273 на загальну суму 4 860 грн., яким підтверджується придбання 26.05.2020 фарби, кісточки для фарбування, шиферу та сітки рабиці.

На підтвердження існування паркану, його місцезнаходження, часу побудови, довжини, способу та наслідків пошкодження тощо доказів не надано, так само як і доказів того, що паркан слугує межовим знаком.

Надані фотокартки містять в собі фрагменти будівель, сітки рабиці та інших деталей, суть яких неможливо встановити, не прив`язані до конкретної місцевості, тобто не несуть доказового змісту в даній справі.

Отже, позивачем не доведено факту завдання йому матеріального збитку у вигляді пошкодження паркану.

б) протиправна поведінка заподіювача шкоди

З приводу дій відповідача донька позивача неодноразово зверталась до поліції. Однак, як зазначено судом вище, із наданих листів начальника ВП № 1 (м. Глухів) неможливо встановити суть звернення, при цьому поліція під час перевірки скарг не знайшла в діях ОСОБА_2 ознак жодного правопорушення, а саме по собі звернення до правоохоронного органу в жодному разі не може свідчити про вчинення особою певного вчинку.

Щодо відеозаписів з камери вуличного спостереження, то вони також не дають змоги стверджувати, що відповідач вчинив які-небудь протиправні дії.

Таким чином, дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до висновку про недоведеність наявності протиправної поведінки у діях відповідача.

З огляду на недоведеність шкоди та протиправної поведінки ОСОБА_2 відповідно відсутні причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, а також вина. Тому позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягають. Моральна ж шкода в цьому позові є похідною від майнової, тому в цій частині у позові також слід відмовити.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишаються за позивачем.

На підставі наведеного, керуючись статтями 12, 13, 19, 81, 141, 259, 263 265, 274, 279, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складене 15 жовтня 2024 року.

Суддя Глухівського міськрайонного суду

Сумської області Л.М. Усенко