Справа № 357/4312/24
Провадження № 8/357/6/24
У Х В А Л А

15 жовтня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого Кошель Б. І. ,

при секретарі Нізовій А. Р.,

за участі заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Коломієць Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №6 м. Біла Церква заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа (стягувач): ОСОБА_2 про перегляд судового наказу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2024 року у справі №357/4312/24 за нововиявленими обставинами, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою, в якій просив: 1) задовільнити заяву про перегляд судового наказу у справі №357/4312/24 виданого за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ; 2) скасувати судовий наказ, винесений суддею Білоцерківського міськрайонного суду Київської області 27.03.2024 року у справі 357/4312/24 за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/ боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.03.2024 року до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заяви зазначив, що судовий наказ виданий судом передчасно, безпідставно та незаконно, оскільки ОСОБА_2 не має правових підстав на стягнення на її користь із ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 . З огляду на те, що судовий наказ про стягнення аліментів був виданий на підставі недостовірних даних та документів, наданих ОСОБА_2 , які не доводить жодним чином факт проживання неповнолітньої дитини із ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 фактично проживає і проживав на момент видачі судового наказу із батьком, а частину тижня він гостює у матері, таке проживання має постійний (не періодичних характер), даний правозастосовний акт має бути скасований. Крім того, на даний час в Білоцерківському міськрайонному суді Київської області розглядається спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання дитини. Доказами, які можуть довести факт проживання неповнолітньої дитини із матір`ю може бути, зокрема, судове рішення про встановлення місця проживання дитини, якого не має. Не зважаючи на роздільне проживання із заявницею, ОСОБА_1 прожовує фінансово утримувати і заявницю, і її доньку від першого шлюбу ОСОБА_4 , оскільки доходи заявниці є не великими, їх не вистачає на забезпечення навіть мінімальних потреб самої ОСОБА_5 , не говорячи вже про потреби малолітнього сина ОСОБА_6 та неповнолітньої доньки ОСОБА_4 .

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17 травня 2024 року головуючим суддею по справі було визначено суддю ОСОБА_7 та матеріали передані для розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 429 ЦПК України заява про перегляд судового рішення за ново виявленими або виключними обставинами розглядається судом у судовому засіданні протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження за нововиявленими або виключними обставинами.

Ухвалою судді від 25 травня 2024 року вказану заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

Судом 15.07.2024 року за вх.№37843 отримано заперечення, в яких представник заінтересованої особи ОСОБА_2 адвокат Коломієць Тетяна Олександрівна просила відмовити у задоволенні заяви про перегляд судового наказу від 27.03.2024 у справі № 357/4312/24 за нововиявленими або виключними обставинами. В запереченнях зазначила, що ОСОБА_1 не надав суду будь-яких доказів, які би не були відомі суду під час ухвалення наказу про стягнення аліментів. Малолітній ОСОБА_3 дійсно проживає з матір`ю, на підтвердження чого боржник сам надав докази, а стягувач обґрунтувала свою заяву. Боржник, у свою чергу, не надав жодного доказу, який би свідчив про наявність нововиявлених обставин у справі № 357/4312/24 чи доказів, які би спростовували аргументи та доводи стягувача, якими обґрунтовано та документально підтверджено її позицію щодо права дитини на отримання аліментів. Крім цього, доводи та міркування заяви про перегляд за нововиявленими обставинами зводяться до переоцінки доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи (Рішення № 67 від 30.01.2024, яке прийнято на підставі актів обстеження умов проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ), а також доказів які не оцінювалися судом стосовно обставин, що були встановлені судом (жодні показання свідків не спростовують фактичного проживання дитини з матір`ю та перебування дитини в гостях у батька що і бачили, ймовірно, «свідки» та не заперечує стягувач). Зазначила, що участь батька у додаткових витратах на дитину, докази чого долучені до заяви про прегляд не спростовують та не означають, що батько не повинен сплачувати аліменти на утримання дитини.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_2 адвокат Коломієць Тетяна Олександрівна направила до суду додаткові пояснення, які були зареєстровані канцелярією суду 14.08.2024 року за вх..№42664, в яких зазначила, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. Наявність спору між батьками про визначення місця проживання дитини, як право батьків на заявлення у судовому порядку таких позовів - не повинно перешкоджати отриманню аліментів дитини та права на її належне забезпечення через саму по собі наявність спору між батьками, а тим більше у випадку коли фактичне місце проживання зафіксовано у актах та рішенні служби у справах дітей. Отже, скасування судового наказу порушує права дитини на отримання аліментів та право на належний рівень утримання, отже суперечить найкращим інтересам дитини. Боржник не спростував за допомогою належних та допустимих доказів факту проживання дитини разом із матір`ю, як і не подав жодного доказу на підтвердження проживання дитини разом із ним.

Судом 11.10.2024 року за вх..№52640 отримано додаткові пояснення за підписом представника заявника ОСОБА_1 адвоката Неженець-Черкавової Натели Євгенівни, в яких остання зазначила, що звертаючись до суду з заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , в обґрунтування вимог заяви, не долучено будь-яких доказів, що підтверджують факт її сумісного проживання з неповнолітньою дитиною та перебування дитини на її утриманні. Заявниця умисно не повідомила суд про факт проживання неповнолітньої дитини із батьком, а судом при розгляді заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів факт спільного проживання дитини з одним із батьків не досліджувався, що вплинуло на юридичну оцінку обставин та постановлення рішення. ОСОБА_3 проживає із батьком, а декілька днів на тиждень буває у матері, як правило із батьком він проживає з четверга по понеділок, а інші гостює у матері, однак, іноді дні проживання можуть змінюватися, що не змінює факту того, що неповнолітня дитина проживає із батьком. Жодних непорозумінь щодо проживання дитини неповнолітнього сина у ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , не було і наразі не має. Однак, скориставшись порадою свого адвоката, ОСОБА_2 подала позов до суду про встановлення місця проживання дитини із нею. Відповідно до цього, ОСОБА_1 було подано зустрічний позов про визначення місяця проживання дитини з ним. Наразі, вказані вище питання розглядаються Білоцерківським міськрайонним судом Київської області в межах справи №357/12031/23, справа перебуває на стадії підготовчого провадження. Не зважаючи на вказаний судовий спір, неповнолітня дитина продовжує проживати із батьком, а частину часу проводить із матір`ю. Саме ця обставина, як і факт «утримання» матір`ю неповнолітньої дитини є ново виявленими, є істотніми для розгляду справи, існували на момент розгляду справи, не були відомі суду і не були встановлені судом, а також призвели до винесення незаконного рішення.

Заявник в судовому засіданні підтримав заяву, надав пояснення аналогічні викладеним в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами та просив скасувати судовий наказ Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.03.2024 року, яким стягнуто з нього аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/ Боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.03.2024 року до досягнення дитиною повноліття.

Представник заінтересованої особи адвокат Коломієць Тетяна Олександрівна в судовому засіданні заперечувала проти заява ОСОБА_1 , надала пояснення аналогічні викладеним у письмових запереченнях, просила відмовити в задоволенні заяви, оскільки така заява не містить нововиявлені обставини.

Суд, вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, матеріали цивільної справи № 357/4312/24 провадження № 2-н/357/971/24, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 20 березня 2024 року ОСОБА_2 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовим наказом Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2024 року у справі № 357/4312/24 провадження № 2-н/357/971/24 стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/ Боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.03.2024 року до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування своєї заяви заявник зазначив, що у справі є нововиявлені обставини, які мають істотне значення, що судом не були встановлені при видачі судового наказу, а саме, що дитина проживала разом з ним, ОСОБА_2 не надала належних доказів на підтвердження факту спільного проживання з дитиною та її утримання, а також те, що між сторонами в Білоцерківському міськрайонному суду Київської області розглядається спір щодо визначення місця проживання дитини.

На підтвердження зазначеного надав консультативні висновки лікарів, квитанції та талони, з яких вбачається, що заявник ОСОБА_1 несе витрати на утримання малолітнього сина, акт обстеження житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_2 від 04.12.2023 року, акт обстеження житлово-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 від 29.12.2023 року, висновок оцінки потреб сім`ї від 14.12.2023 року та письмові пояснення сусідів та знайомих від 28.04.2024 року, 29.04.2024 року та 08.05.2024 року.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно з пунктами 4, 5 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб; заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до частини першої, сьомої, восьмої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. У разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Частинами першою, другою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 919/11027/18, провадження № 12-7звг22, пункт 5.3).

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18, пункт 26).

Обставини, які могли бути встановлені при розгляді справи в разі виконання учасниками справи та судом вимог процесуального закону (змагальність, диспозитивність тощо), не можуть визнаватися нововиявленими (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 345/1362/20, провадження № 61-8675св21).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18, пункти 27, 28).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, доказ, який підтверджує обставини, що виникли після рішення, або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 9901/819/18, провадження № 11-430заі20, пункт 6.38).

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) за умови відсутності зловживання. У цьому контексті ЄСПЛ неодноразово наголошував, що сама по собі наявність у національних законодавствах процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами не суперечить праву на справедливий судовий розгляд та принципу правової визначеності, якщо зазначений вид перегляду використовується для виправлення помилок правосуддя (рішення ЄСПЛ від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти росії», від 06 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2).

Процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами має бути використана у спосіб, сумісний із пунктом 1 статті 6 Конвенції.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 глави 3 розділу V ЦПК України з метою перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів дає підстави для висновку, що такими нововиявленими обставинами є юридичні факти, які існували на час видачі судового наказу, є істотними для розгляду заяви про його видачу, тобто могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки заявника і боржника. Нововиявлені обставини є також обставини, які виникли після набрання судовим наказом законної сили, але віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами (постанова Верховного Суду від 30 серпня 2021 року у справі № 461/1229/20, провадження № 61-15179св20).

Ключовим для розуміння природи зазначеного виду перегляду судових рішень є тлумачення поняття «нововиявлені обставини». ЄСПЛ зауважує, що процедура скасування судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що віднайдено докази, які раніше не були об`єктивно доступними та які можуть призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка вимагає скасування судового рішення, має довести, що вона не мала можливості надати суду докази до закінчення судового розгляду і що такі докази мають вирішальне значення для справи.

Системний аналіз практики ЄСПЛ щодо перегляду судових рішень дозволяє зробити висновок, що нововиявленими обставинами можуть бути визнані обставини, які: а) існували під час розгляду справи судом; б) не були відомими суду та учасникам справи під час розгляду справи судом; в) мають істотне значення для справи і можуть призвести до іншого результату судового розгляду (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте) (рішення ЄСПЛ від 26 червня 2018 року у справі «Industrial Financial Consortium Investment Metallurgical Union проти України», від 09 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України»).

Враховуючи викладене, як за чинним процесуальним законодавством, так і за сталою практикою ЄСПЛ, до нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Визначені законодавчо як нововиявлені, ці обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Такі обставини мають бути відповідним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Отже, процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає існування доказу або факту, який має значення для з`ясування обставин справи, раніше не був відомий, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18, провадження № 12-7звг22).

При вирішенні питання щодо перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами, суду слід враховувати, що у своїй судовій практиці Верховний Суд вказує на те, що під ознаки нововиявлених обставин у справі про стягнення аліментів не підпадають наступні обставини: факт спільного проживання боржника зі стягувачем на час подання заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів; факт утримання боржником сім`ї, у тому числі й факт перебування сторін у шлюбі; добровільне надання батьком допомоги та утримання дітей за його рахунок; перешкоджання дружиною у здійсненні ним батьківського обов`язку; наявність невирішеного спору між сторонами щодо місця проживання дітей та участі батьків у їх вихованні (справа №264/1739/18 рішення ВС від 18.12.2018, справа №359/3012/18 рішення ВС від 19.11.2018).

В цьому випадку платник аліментів повинен ставити питання зменшення розміру (припинення стягнення) аліментів та в деяких випадках - про стягнення безпідставно стягнених коштів (за аналогією з ч. 2 ст. 82 СК України). Однак відповідно до положень статті 181 СК України, за рішенням суду аліменти можуть бути присуджені тому з батьків, з яким проживає дитина. Відтак вирішення питання про стягнення аліментів з одного з батьків залежить від встановлення факту з ким із батьків проживають діти. Встановлення цих обставин впливає на вирішення питання про видачу судового наказу.

Отже невирішеність спору між сторонами щодо місця проживання дітей не є підставою для скасування судового наказу за нововиявленими обставинами.

ОСОБА_1 мотивував вимоги про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами наявністю судового спору між ним та ОСОБА_2 з приводу визначення місця проживання дитини, а також вказав на те, що дитина фактично проживає та проживала на момент винесення судового наказу з ним, а частину тижня дитина гостює у матері.

Суд приходить до висновку про те, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 , не є нововиявленими обставинами в розумінні положень пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

У випадку незгоди з судовим наказом боржник вправі захистити своє право шляхом подачі позову про зменшення розміру аліментів (припинення стягнення, тощо) (частина сьома статті 170 ЦПК України).

За таких обставин, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення, постановленого у формі судового наказу.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна протиУкраїни»).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 260,261, 353-355, 423-429 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа (стягувач): ОСОБА_2 про перегляд судового наказу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2024 року у справі №357/4312/24 за нововиявленими обставинами відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Повний текст ухвали виготовлено 18.10.2024 року.

Суддя Б. І. Кошель