Справа № 473/3319/24
"16" жовтня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді - Ротар М.М., при секретарі - Матвієць Ю.П..
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики
19 червня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 06 квітня 2024 року відповідач ОСОБА_2 за договором позики, який оформлювався письмовою розпискою отримав від позивача ОСОБА_1 у позику грошові кошти в розмірі 1 000 дол. США, які зобов`язувався повернути до 05.05.2024 року. Станом на час звернення з вказаним позовом до суду відповідач позику не повернув.
Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання умов договору позики, позивач просила стягнути борг в розмірі 1 000 дол. США, а також судові витрати.
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 21 червня 2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Яковенко Г.М. не з`явилися від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача, заявлені позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.
За таких обставин суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Позивач проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечував.
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Так, в судовому засіданні встановлено, що 06 квітня 2024 року відповідач ОСОБА_2 за договором позики, який оформлювався письмовою розпискою отримав від позивача ОСОБА_1 у позику грошові кошти в розмірі 1 000 дол. США, яку зобов`язувався повернути до 05.05.2024 року. На підтвердження цих умов особисто відповідачем було написано розписку.
В судовому засіданні було встановлено, що позивачем сума позики 1 000 дол. США була передана відповідачу, що підтверджується розпискою, яка була підписана відповідачем 06.04.2024 року. Проте відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, оскільки не здійснив повернення грошових коштів, що були обумовлені договором.
У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми, а знаходження розписки у позикодавця свідчить, згідно ст. 1047 ЦК України, про невиконання зобов`язання боржником у повному обсязі.
Згідно положень ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. В даному випадку сторони обумовили строк повернення боргу - 05.05.2024 року.
Таким чином, судом встановлено, що між сторонами мали місце договірні зобов`язання, які відповідач порушив, а саме не повернув позивачу обумовлену суму, а тому суд вважає, що позовні вимоги про стягнення суми боргу по договору позики обґрунтовані та на підставі ст. 526 ЦК України підлягають задоволенню.
Доказів виконання зобов`язання відповідачем ОСОБА_2 перед позивачем ОСОБА_1 матеріали справи не містять.
Аналізуючи вказані норми, суд вважає за можливе стягнути з відповідача суму боргу в іноземній валюті, що узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц.
Таким чином, позовні вимоги про стягнення боргу відповідача ОСОБА_2 , який підлягає стягненню становить 1 000 дол. США.
Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» яка передбачає пільги щодо сплати судового збору, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.
Відповідно до п. 8 статті 6 ЗУ «Про судовий збір», розподіл судового збору між сторонами та перевірка повноти сплати судового збору здійснюються відповідно до процесуального законодавства.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи положення ст.141 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1 211 гривні 20 коп..
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 89, 263-265, 273, ЦПК України, суд
Позов - задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована м. Миргород, Полтавська область, в/ч А1356 ІПН НОМЕР_2 борг за договором позики у розмірі 1000 (одна тисяча) доларів США.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в розмірі
1 211 гривні 20 коп..
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя М.М. Ротар