ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/6830/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі головуючого судді Каліушка Ф.А., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 , відповідач) в якому просить стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в розмірі 17 646,25 грн на відшкодування матеріальної шкоди; судовий збір в розмірі 1 211,20 грн; витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 20 січня 2024 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) за участю автомобіля марки «HYUNDAI Getz», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , та автомобіля марки «FORD Focus», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Унаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Про настання страхового випадку було повідомлено ТДВ «Страхова компанія «Кредо».

Протоколами огляду транспортного засобу від 23 січня 2024 року та від 09 лютого 2024 року був встановлений перелік пошкоджень отриманих автомобілем марки «HYUNDAI Getz», державний номерний знак НОМЕР_1 , у результаті ДТП.

Згідно постанови Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2024 року по справі № 753/1747/24 винуватцем у даній ДТП визнано ОСОБА_2 .

На підставі даних протоколів суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «БВН ЕВ ГРУП» проведено ремонтну калькуляцію № 59867 від 18 березня 2024 року та встановлено, що вартість ремонту складає 36 858,15 грн. Проте з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,70 та розміру франшизи, сума страхового відшкодування власнику транспортного засобу марки «HYUNDAI Getz», державний номерний знак НОМЕР_1 , становить 17 611,90 грн (20 811,90 грн вартість збитку; 3 200 грн сума франшизи). Розмір франшизи відповідачем було відшкодовано.

Оскільки вина відповідача щодо пошкодженого транспортного засобу позивачки повністю встановлена постановою суду, кошти, які будуть витрачені позивачкою на ремонт транспортного засобу підтверджені належним чином, страхове відшкодування не в повній мірі покривають понесені витрати, ОСОБА_1 вважає, що з відповідача підлягає стягненню різниця між отриманою страховою виплатою та реальними витратами у розмірі 36 858,15 грн - 20 811,19 грн = 16 046,25 грн, необхідних для відновлення пошкодження автомобіля.

Крім цього, позивачкою понесені витрати на евакуатор, яким було евакуйовано транспортний засіб «HYUNDAI Getz», державний номерний знак НОМЕР_1 , у зв`язку з ДТП та сплачено 1 600 грн.

Таким чином розмір матеріальної шкоди спричинений внаслідок ДТП складає 17 646,25 грн.

За таких обставин позивачка вважає, що відповідач зобов`язаний відшкодувати їй різницю між страховою виплатою та вартістю із відновлення автомобіля.

Також позивачкою у зв`язку з розглядом справи було понесено судові витрати: судовий збір у розмірі 1 200,20 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000 грн, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Учасників справи повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, яким одночасно сторонам роз`яснено їх процесуальні права на подачу відповідних заяв по суті справи у встановлені строки.

У червні 2024 року ОСОБА_2 подав до суду відзив на позов, відповідно до якого вважає позов необґрунтованим та просить відмовити у його задоволенні. Зазначає, що сума, яка визначена позивачкою в позовній заяві не є різницею між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а є складовою виплати обов`язкового страхового відшкодування матеріальної шкоди страховиком, передбаченої статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, часткова виплата страхового відшкодування матеріальної шкоди, яка виплачена страховиком позивачці є порушенням норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки відповідно до відомостей звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу від 18 березня 2024 року наданого суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «БВН ЕВ ГРУП», а саме: в пункті 4.1. «Визначення вартості відновлювального ремонту» зазначено, що вартість відновлювального ремонту, згідно калькуляції складає 36 858,15 грн, а пункт 4.2 «визначення величини втрати товарної якості», втрата товарної вартості «HYUNDAI Getz», державний номерний знак НОМЕР_1 , складає 0.00 грн. Звертає увагу на те, що згідно умов полісу № ЕР /218222341, страхова сума на одного потерпілого за шкоду майну становить 160 000,00 грн, а отже вартість відновлювального ремонту 36 858,15 грн не перевищує ліміти виплат страхових сум.

Суд, в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами статті 264 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судовим розглядом встановлено, що 20 січня 2024 року сталася ДТП за участю автомобіля марки «HYUNDAI Getz», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , та автомобілем марки FORD Focus», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Згідно постанови Дарницького районного суду м. Києва від 02 лютого 2024 року по справі № 752/1747/24 винуватцем у вищевказаній ДТП визнано ОСОБА_2 .

Згідно звіту ТОВ «БВН ЕВ ГРУП» від 18 березня 2024 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «HYUNDAI Getz», державний номерний знак, НОМЕР_1 складає 36 858,15 грн.

ТДВ «Страхова компанія «Кредо» прийняла рішення про виплату ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди в результаті ДТП, яка мала місце 20 січня 2024 року, в розмір 17 611,90 грн.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За правилом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із відповідача, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19, від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц, від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц , від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17.

На підставі викладеного позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 16 046,25 грн підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення витрат на транспортні послуги (евакуатор) у розмірі 1 600,00 грн., судом встановлено наступне.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до квитанції № 121Н-МСС8-М18Н-ВА6А від 23 січня 2024 року було сплачено грошові кошти на користь приватного підприємця ОСОБА_3 в розмірі 1 600 грн за послуги технічної допомоги (евакуатор).

Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на її користь витрат пов`язаних з транспортуванням пошкодженого автомобіля у розмірі 1 600,00 грн. підлягають задоволенню.

За таких підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо вимог в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн., судом встановлено наступне.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною третьою 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з частиною третьою статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

В обґрунтування понесених витрат, пов`язаних з розглядом справи в розмірі 4 000,00 грн., позивач надала договір про надання правової допомоги № 09/04/2024 від 09 квітня 2024 року, акт приймання-передачі виконаних робіт від 15 квітня 2024 року та платіжну інструкцію від 09 квітня 2024 року.

Так, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (частина перша статті 137 ЦПК України).

Водночас, розмір понесених позивачем витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову.

На думку суду, даний розмір витрат на правову допомогу є обґрунтованим, підтвердженим відповідними належними доказами, відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих послуг.

За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 4 000,00 грн.

Крім того, у відповідності до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1 211,20 грн.

На підставі викладеного та керуючись стст. 22, 23, 1166, 1167, 1187 Цивільного кодексу України, стст. 4, 12, 76-81, 89, 141, 259, 263-268, 351, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) матеріальну шкоду, спричинену внаслідок ДТП, у розмірі 16 046,25 грн, витрати на транспортні послуги (евакуатор) у розмірі 1 600 грн, а також судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1 211 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.

Повний текст рішення складено 23.09.2024 року.