Справа № 204/813/24
Провадження № 2/204/1621/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого - судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання - Єрмак Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

25 січня 2024 року позивач ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до суду із позовною заявою до відповідача - ОСОБА_1 , в якій прохає стягнути заборгованість за кредитним договором № 1097-9096 від 10 жовтня 2022 року, у сумі 35000 гривень, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у сумі 7000 гривень та прострочену заборгованості по нарахованим відсоткам у сумі 28000 гривень (а. с. 1-6).

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 10 жовтня 2022 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та відповідачем за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua) було укладено в електронній формі договір про відкриття кредитної лінії № 1097-9096 на суму 7000 гривень. Відповідно до умов Кредитного договору позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб. Строк кредитування - 300 днів. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання, однак, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка відповідачем у добровільному порядку не погашена. Станом на 28 грудня 2023 року загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить грошову суму у розмірі 70000 гривень, яка складається з: простроченої заборгованості за кредитом у сумі 7000 гривень та простроченої заборгованості за нарахованими відсотками у сумі 63000 гривні, з яких позивач прохає суд стягнути лише частину у сумі 35000 гривень, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом у сумі 7000 гривень та прострочену заборгованості по нарахованим відсоткам у сумі 28000 гривень, яку він прохає стягнути з відповідача разом із судовими витратами по справі у сумі 2422 гривні 40 копійок.

Ухвалою суду від 26 лютого 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 14 годину 20 хвилин 03 квітня 2024 року (а. с. 49), копія якої надіслана сторонам за вихідним № 5290/24-вих/2/204/1621/24 від 26 лютого 2024 року (а. с. 49а).

01 січня 2024 року на адресу суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнає, проти їх задоволення заперечує (а. с. 67-69 та на звороті).

В обґрунтування відзиву зазначив, що він є потерпілим від злочинної недбалості позивача, оскільки останній не забезпечив безпеку його персональних даних. Зазначив, що 09 листопада 2022 року о 19 годині 51 хвилина у програмному комплексі «Дія. Підпис» він отримав запит на підписання цифрових документів від ТОВ «Українське бюро кредитних історій», який він не підписував. Пізніше він з`ясував, що на початку жовтня 2022 року на його ім`я, невстановленою особою, без його відому, шляхом використання його банківських карток, було оформлено сім кредитів, внаслідок чого невстановлені особи заволоділи грошовими його коштами на суму 29380 гривень. Вказує, що після цього він звернувся до позивача з відповідною заявою, однак останній не здійснив жодних дій на виявлення та припинення шахрайських дій та листом від 09 січня 2023 року № 137 надав йому відповідь у порядку Закону України «Про звернення громадян». Зазначає, що з цих підстав, 02 грудня 2022 року він звернувся до правоохоронних органів, якими відкрито кримінальне провадження № 0000039. Разом з цим, зазначає, що реквізити сторін у кредитному договорі не відповідають дійсності, оскільки: в адресі відсутні номер квартири, а зазначена електронна адреса не має до нього жодного відношення; номер телефону, яким він не користується. Вважає, що стягнення коштів відбулося шахрайським способом за сприяння позивача, що в свою чергу підтверджує те, що він своїми діями чи бездіяльністю не сприяв у доступі до відомостей по кредитній картці, його особового рахунку, аканту чи мобільного додатку, незаконному використанню пін-коду, або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції щодо перерахування з його карткового (кредитного) рахунку грошових коштів. Тому прохає суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві прохав про розгляд справи за його відсутності (а. с. 5 на звороті).

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а. с. 86), в якій він позовні вимоги не визнав, прохав суд у їх задоволенні відмовити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про залишення позовних вимог без задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 10 жовтня 2022 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі договір про відкриття кредитної лінії № 1097-9096 на суму 7000 гривень, строком на 300 днів зі сплатою відсотків (занижена ставка 2,5% в день, стандартна - 3,00 % в день) (а. с. 10-15).

Крім того, 10 жовтня 2022 року відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а. с. 23-24 та на звороті, 23)

Відповідно до довідки про перерахування суми кредиту № 1097-9096 від 10 жовтня 2022 року видача коштів за кредитним договором здійснювалася за допомогою LIQ PAY на картку № НОМЕР_1 (а. с. 32).

Також, 10 жовтня 2022 року ОСОБА_1 було узгоджено та підписано Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) (а. с. 16-22 та на звороті).

01 березня 2023 року відповідач звернувся до АТ «Райффайзен Банк» із заявою про надання інформації про рух коштів по його рахунку (а. с. 71).

09 січня 2023 року позивач надав відповідачу відповідь в порядку Закону України «Про звернення громадян» № 137 (а. с. 72 та на звороті), з якої вбачається, що кредитний договір № 1097-9396 від 10 жовтня 2022 року між сторонами укладався в електронній формі, зокрема: позичальник на сайті кредитодавця, здійснив заповнення заявки на отримання кредиту, вказав всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення; заявка подана через особистий кабінет; кредитодавець проінформував позичальника про прийняте рішення щодо видачі кредиту смс-повідомленням на телефонний номер та електронним листом на адресу електронної пошти позичальника з гіперпосиланням на пропозицію кредитодавця щодо укладення договору відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» та ст. ст. 641-642 ЦК України; позичальник в особистому кабінеті ознайомився з пропозицією кредитодавця щодо укладення кредитного договору (офертою), яка була розміщена в Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця; позичальник надав відповідь кредитодавця електронним повідомленням (п. 5.2 Правил) про ознайомлення та повне і безумовне прийняття (акцепт) оферти кредитодавця, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором (пароль надісланий позичальнику в смс-повідомленні на номер телефону НОМЕР_2 ), відповідно до вимог абз. 2 ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»; кредитодавець надав підтвердження про укладання договору шляхом розміщення інформації в особистому кабінеті позичальника та направлення примірника договору на адресу електронної пошти позичальника, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1

Відповідно до фабули кримінального правопорушення, викладеної у витязі з ЄРДР № 0000039 від 09 березня 2023 року (а. с. 61), 02 грудня 2022 року на адресу чергової частини ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що на початку жовтня 2022 року на його ім`я, без його відому, оформлено сім займ-кредитів, невстановленою особою, використовуючи при цьому банківські картки заявника, внаслідок чого, невстановлені особи заволоділи грошовими коштами ОСОБА_1 на загальну суму 29380 гривень.

У витязі з реєстрів банків щодо видачі кредиту № 1097-9096 від 10 жовтня 2022 року (а. с. 73) зазначено, що видача коштів за кредитним договором відповідачу здійснювалася за допомогою системи LIQ PAY АТ «Приватбанк» (а. с. 73).

Натомість з відповіді АТ «Приватбанк» від 29 квітня 2024 року № 20.1.0.0.0/7-240403/58335 (а. с. 75) вбачається, що за результатами проведеної перевірки встановлено, що для отримання позики 10 жовтня 2022 року ані акаунт Приват24 відповідача, ані його клієнтська інформація, яка була актуальною на момент отримання позики в банку (актуальний фінансовий номер тощо), не використовувалися. Вказано, що позику отримано на картку іншого банку за номером телефону НОМЕР_3 , який був фінансовим до 07 серпня 2021 року.

Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Нормами ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Вимогами ч. 2 ст. 207 ЦК України, встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Отже, передумовою для виникнення у позичальника обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування ними має бути встановлений факт отримання і використання кредитних коштів відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

На підтвердження того, що між банком і відповідачем було укладено договір про надання кредиту, позивачем надано в якості письмового доказу: договір про відкриття кредитної лінії № 1097-9096 від 10 жовтня 2022 року (а. с. 10-15), правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) (а. с. 16-22 та на звороті), паспорт споживчого кредиту (а. с. 23-24 та на звороті); повідомлення АТ КБ «Приватбанк» щодо переказу коштів через систему LiqPay (а. с. 27-31 та на звороті), довідку ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування коштів (а. с. 32).

При цьому, суд зазначає, що зі змісту п. 3.3 вказаного договору відкриття кредитної лінії з-поміж іншого вбачається, що доступ до електронного кабінету здійснюється позичальником після авторизації шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), який надсилається кредитодавцем позичальнику в СМС-повідомленні або надається шляхом дзвінку на номер телефону, який вказаний позичальником відповідно до п. 3.2 на веб-сайті кредитодавця, і який має юридичне значення ідентифікації позичальника в розумінні ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

В свою чергу, підписання договору, відповідно до вимог п. 3.10 вказаного договору, відбувається шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Разом з цим, приписами п. п. 15-16 п. 2.1 правил відкриття кредитної лінії (а. с. 16-22 та на звороті) визначено, що логін особистого кабінету - номер мобільного телефону заявника/позичальника, а одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує заявник/позичальник, який прийняв пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в ІТС кредитодавця, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор (одноразовий пароль) кредитодавець може передавати заявнику засобом зв`язку, вказаним заявником під час реєстрації у ІТС кредитодавця, в тому числі, але не виключно, шляхом направлення СМС-повідомлення на номер телефону, вказаний заявником під час заповнення заявки. Одноразовий ідентифікатор також надається позичальнику під час кожного входу і ІТС кредитодавця для ідентифікації особи позичальника за допомогою електронного підпису.

З указаного слідує, що як для входу до особистого кабінету позичальника, так і для ідентифікації позичальника та укладання ним договору оферти (отримання пропозиції, її погодження, підписання договору тощо) необхідною умовою є наявність мобільного телефону, на який він буде отримувати або смс-повідомлення або дзвінки із одноразовим ідентифікатором.

В свою чергу, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ані сам договір про відкриття кредитної лінії № 1097-9096 від 10 жовтня 2022 року, ані правила відкриття кредитної лінії, ані паспорт споживчого кредиту, ані таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, ані повідомлення АТ КБ «Приватбанк» щодо переказу коштів через систему LiqPay, ані довідка ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування коштів, не містять відомостей про фінансовий номер позичальника ОСОБА_1 , а тому не зрозуміло, по-перше, яким чином позивачем було ідентифіковано відповідача, по-друге, за допомогою якого саме номеру телефону відповідача, який має юридичне значення для ідентифікації позичальника, позивачем передавалася останньому інформація щодо одноразового ідентифікатора, тим більше, що доказів такого надіслання/передачі позивачем відповідачу одноразового ідентифікатора, позивачем суду не надано, так само, як і не надано Заявки відповідача щодо бажання останнього отримати кредит, в якій, з-поміж іншого, зазначено його фінансовий номер.

Натомість, у відповіді № 137 від 09 січня 2023 року, наданій позивачем на запит відповідача, (а. с. 72 та на звороті) зазначено, що таким номером телефону позичальника є НОМЕР_4 , який, водночас, відповідно до наданої відповіді АТ «КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-240403/58335 від 29 квітня 2024 року, не є фінансовим номером телефону відповідача з 08 серпня 2021 року (а. с. 75).

З огляду на викладене, враховуючи те, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження того, що позивачем, по-перше було ідентифіковано відповідача перед укладенням договору; по-друге, що договір був підписаний саме відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора, який ним отримано в смс-повідомленні на його номер телефону; по-третє, що такий номер телефону є фінансовим номером відповідача відповідно до його Заявки; більш того, зважаючи на те, що така Заявка позивачем суду не надана, натомість інші документи, такі як договір про відкриття кредитної лінії № 1097-9096 від 10 жовтня 2022 року, правила відкриття кредитної лінії, паспорт споживчого кредиту, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, повідомлення АТ КБ «Приватбанк» щодо переказу коштів через систему LiqPay, довідка ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування коштів, відомостей про номер телефону відповідача не містять, а вказаний позивачем номер відповідача у позовній заяві « НОМЕР_4 », відповідно до наданої відповіді АТ «КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7-240403/58335 від 29 квітня 2024 року, з 08 серпня 2021 року не є фінансовим номером телефону відповідача, суд доходить переконливого висновку про те, що позивачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами того, що спірний договір укладався з відповідачам, а відтак останній повинен нести обов`язок щодо його виконання, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних с у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з вимогами ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Нормами ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи у сукупності усі інші доводи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити про те, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Отже, при ухваленні рішення по суті, суд повинен вживати всіх заходів задля того, щоб судове рішення було не лише законним, але й справедливим.

Європейський суд з прав людини вказав у своєму рішенні «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року вказав на те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 289, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407; ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 про стягнення заборгованості - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів зо дня його підписання суддею або протягом 30 днів зо дня його отримання учасниками справи.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів зо дня його підписання суддею або протягом 30 днів зо дня його отримання учасниками справи, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна