Справа № 214/2002/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 жовтня 2024 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Сіденка С.І.,

секретаря судового засідання Чаплиги О.О., за участю:

позивача ОСОБА_1

представника адвоката Дерій А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання рухомого майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення компенсації частки відчуженого спільного майна

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , у якому просить суд ухвалити рішення яким:

1.Визнати транспортний засіб марки «Jeep Compass 2,4і» 2018 року випуску, VIN № НОМЕР_1 , реєстраційной номер НОМЕР_2 , спільною сумісною власністю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , як подружжя.

2.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 308 498, 00 (триста вісім тисяч чотириста дев`яносто вісім) гривень - компенсації вартості 1/2 частини автомобіля марки «Jeep Compass 2,4і» 2018 року випуску, VIN № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , відчуженого ОСОБА_2 .

3.Вирішити питання щодо судових витрат, які складаються з витрат по сплаті судового збору та вартості проведеного транспортно-товарознавчого дослідження.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач ОСОБА_1 посилається на те, що 01.02.2003 між нею та відповідачем ОСОБА_2 укладено шлюб, який 16.02.2024 розірвано, фактично шлюбні відносини припинені у грудні 2023 року. Від шлюбу мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 03.09.2021 у період шлюбу ними придбано автомобіль Jeep Compass 2018 року випуску, VIN № НОМЕР_1 , реєстраційной номер НОМЕР_2 . При придбанні автомобіля право власності зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 . З моменту придбання, користувачем вказаного автомобіля здебільшого була позивач ОСОБА_1 , 21.12.2023 відбулася перереєстрація автомобіля на ім`я їх сина ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, про вказаний правочин позивач обізнана не була, згоди на продаж автомобіля не надавала. Позивач вважає, що даний правочин вчинено з метою створення перешкод у поділі вказаного транспортного засобу між ними як подружжям. 23.01.2024 автівка вибула з користування позивача, оскільки відповідач забрав в неї ключі від авто, технічний паспорт та повідомив, що користуватися вказаним автомобілем вона більше не буде, автівка належить синові він нею і буде користуватися. Як зазначає позивач, з метою досудового врегулювання вказаного спору вона неодноразово зверталася до відповідача з проханням добровільної сплати їй 1/2 частини від ринкової ціни автомобіля, але відповідач на них ніяк не реагував, вказував, що можливо сплатить тільки за рішенням суду, у зв`язку з чим, позивач змушена звернутися із цією позовною заявою до суду. В силу презумпції віднесення майна до спільної сумісної власності подружжя, вважає, що рухоме майно - автомобіль марки «Jeep Compass 2,4і» 2018 року випуску, VIN № НОМЕР_1 , реєстраційной номер НОМЕР_2 , нажите ними з відповідачем як подружжям за час шлюбу та є спільною сумісною власністю з рівністю часток та оскільки відповідач здійснив відчуження майна без її відома та згоди, вона має право на компенсацію половини вартості такого майна.З наведених підстав просить задовольнити позовні вимоги.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала просила їх задовольнити з підстав зазаначених в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Дерій А.О. заперечував проти задовлення позовних вимог надав суду відзив на позовну заяву в якій зазаначає шо автомобіль вже відчужений на користь сина ОСОБА_3 , що є спільним рішенням подружжя та не потребує нікої згоди так як відчуження відбулось на корсть члена родини.

Сам відповідач ОСОБА_2 в судове засідання незявився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином право на захист своїх інтересів у суді не порушено такяк їх захист здійснено за представництвом адвокатом Дерій А.О..

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що його батьками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 під час шлюбу було придбано автомобіль «Jeep Compass 2,4і» 2018 року випуску. В грудні 2023 року батьком ОСОБА_2 за договором купвлі-продажу було здіснено відчуження автомобіля на його користь та зроблено відповідну перереєстрацію транспотрного засобу на нього. Машину вони оцінли в 5000 гривень за яку він досі не розрахувався з батьком під час перереєстрації транспотного засобу в відповідному сервісному центрі відділу поліції. Під час відчуження майна батьком мати була відсутня, чи давала згоду на його відчуження йому не відомо. Автомобілем він корристується самостійно проживає окремо від батьків.

Ухвалою суду від 11 березня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано з Сервісного центру МВС №1248 (місцезнаходження: Стрєльнікова, 15, м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, електрона адреса: ) відомості щодо автомобіля Jeep Compass 2018 року випуску, VIN № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , а саме: інформацію щодо дати реєстрації транспортного засобу автомобіля Jeep Compass 2018 року випуску, VIN № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 за власником ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;інформацію щодо дати та на користь якої особи (ПІБ, датанародження, РНОКПП та адреса реєстрації) було відчужено Jeep Compass 2018 року випуску, VIN № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ;засвідчені належним чином копії правовстановлюючих документів на підставі яких було здійснено відчуження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , транспортний засіб Jeep Compass 2018 року випуску, VIN № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 та його реєстрацію за новим власником.

Дослідивши надані сторонами докази та оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. При цьому суд встановив та врахував наступне.

Частинами першою та другою статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, з 01 лютого 2003 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 16 лютого 2024 року розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_5 .

Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На виконання ухвали суду від 11 березня 2024 року, від Сервісного центру МВС №1248 надані відомості щодо автомобіля Jeep Compass 2018 року випуску, VIN № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , де зазначено, що згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів автомобіль Jeep Compass2018 року випуску, VIN № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , 03 вересня 2021року був зареєстрований за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

21 грудня 2023 року автомобіль Jeep Compass2018 року випуску, VIN № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 було перереєстровано на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (ІПН НОМЕР_6 , який мешкає за адресою АДРЕСА_1 ) на підставі договору купівлі-продажу.

Згідно із статтею 60 Сімейного кодексуУкраїни майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц, провадження № 61-15462св18.

Під час розгляду даного спору судом встановлено придбання спірного транспортного засобу у період шлюбу за спільні кошти подружжя, оскільки як встановлено судом на час придбання автомобіля подружжя перебувало у шлюбі, проживало разом.

Таким чином на спірне рухоме майно поширюється правовий режим спільного сумісного майна подружжя.

Щодо позовних вимог в частині компенсації за належну частку у спільному майні подружжя суд зазначає наступне.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України).

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України).

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою (абзаци перший і другий частини другої статті 364 ЦК України).

Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України).

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України).

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21) зауважила, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України, з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні.

Вимога позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на майно подружжя не породжує обов`язку відповідача попередньо внести відповідну суму на депозитний рахунок суду (див. висновок, сформульований у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 червня 2018 року у справі № 299/2587/15-ц). Підтвердження платоспроможності такого відповідача законодавство України не вимагає.

Саме до такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21), та у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21).

Сторони правочинів повинні діяти добросовісно й у випадку порушення цього обов`язку вони позбавляються захисту (стаття 13 ЦК України). Зазначене свідчить, що відчуження одним із подружжя спільного подружнього майна за ціною, нижчою за ринкову вартість цього майна, без згоди на таку вартість іншого з подружжя є порушенням права цього подружжя на мирне володіння своїм майном та отримання за нього справедливої ціни, а також є проявом недобросовісності відчужувача, що позбавляє останнього права виплатити компенсацію саме у визначеному договором розмірі.

Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції іншому з подружжя (співвласнику) у зв`язку з припиненням його права на спільне майно. При цьому вартість майна, що підлягає поділу, у разі недосягнення згоди між подружжям, визначається на час розгляду справи, а не на час продажу майна одним з подружжя проти волі іншого. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18). Він є сталим при вирішенні вказаного правового питання у спірних правовідносинах, тому Велика Палата Верховного Суду у справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21) підстав для відступу від нього не знайшла.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині четвертій статті 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Частинами другою, третьою статті 65 СК України також передбачено, що дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Згідно з частиною четвертою статті 369 ЦК України правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника, який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 216 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України, встановлено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідач не спростував презумпцію права спільної сумісної власності на спірний автомобіль, на застосуванні якої наголошувала позивач ОСОБА_1 .

При цьому суд також враховує, що теперішній власник автомобіля - ОСОБА_3 є спільним сином сторін, а тому очевидно, що сторони договору діяли недобросовісно, зокрема знали про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя.

Таким чином судом установлено, що спірний автомобіль є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та вибув з володіння позивача, як одного із співвласників, не з її волі, на підставі недійсного правочину.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач відчужив спільне майно подружжя без згоди дружини, позивачки ОСОБА_1 , в звязку з чим остання має право на грошову компенсацію частки у спільному майні подружжя 1/2 частини автомобіля марки «Jeep Compass 2,4і» 2018 року випуску, що відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи становить 308 498, 00 гривень.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, беручи до уваги мету заявленого позову, а саме отримання позивачем вартості своєї частки у спільному майні подружжя, на підставі аналізу положень нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позову у спосіб визнання спірного автомобіля спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , припинивши право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку транспортного засобу, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості частки рухомого майна у сумі 308 498, 00 (триста вісім тисяч чотириста дев`яносто вісім) гривень.

Визначаючи розмір компенсації позивачу, суд посилається на висновок транспортно-товарознавчого дослідження №22/24 від 05.02.2024 щодо середньої ринкової ціни автомобіля марки автомобіль «Jeep Compass 2,4і» 2018 року випуску, VIN № НОМЕР_1 , реєстраційной номер НОМЕР_2 , станом на 31.01.2024, тобто на дату оцінки, яка складає 616 996,17 (шістсот шістнадцять тисяч дев`ятсот девяносто шість гривень 17 копійок) висновок долучений до матеріалів цивільної справи.

На думку суду, такий спосіб захисту порушених прав є оптимальним за обставин цієї справи з огляду на мету заявленого позову, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 22 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21).

Доводи представника відповідача щодо необхідності відмовити в задоволенні позовних вимог не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Посилання на практику Верховного Суду в тому числі і на висновок Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 року у справі 372/504/17 що закон не повязує наявність чи відсутність всіхь співласників на куладання договору ні з добросовістю того з подружжя який уклав договір щодо спільного майнас ні третьої особи контрагента за таким договором і неставить оскарженняч такого довговору в залежність від добросовісності сторін договору,- не стосуються даних правовідносин тому суд не приймає до уваги дане рішення. Як вбачається з даної справи ОСОБА_1 до ОСОБА_4 позивачка не давала згоди на відчуження майна придбаного у шлюбі тому має законні права на відчуження його ринкової вартості хоча і новим власником став їх син ОСОБА_5 який розроряжається придбаним майном на власний розсуд, що не впливає на зміст вимог і неможе бути якоюсь вийнятковою обставиною для відмови в задоволенні позовних вимог.

Доводи позивачки, що остання не давала згоди на відчуження спільного майна подружжя автомобіля «Jeep Compass 2,4і» в судовому засіданні ні відповідачем ні його представником не спростовані.

На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Так, позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в розмірі 3084, 98 гривень, за позовну вимогу майнового характеру, що складає 1% від ціни позову та підтверджується квитанцією ID 7508-3583-2820-8197 від 29.02.2024 та 1211,20 грн. за позовну вимогу немайнового характеру, що підтверджується квитанцієями ID 1168-6421-1822-8953 від 29.02.2024

Крім того, з метою встановлення середньої ринкової ціни автомобіля марки «Jeep Compass 2,4і» 2018 року випуску, позивачем проведено транспортно-товарознавче дослідження №22/24, вартість якого згідно рахунку фактури № 23 від 31 січня 2024 року, склала 1500, 00 грн, оплата якого підтверджується квитанцією про сплату позивачем послуги на зазначену суму на користь ФОП ОСОБА_6 .

Позивачем заявлено вимоги про відшкодування судових витрат по сплаті судового збору за подання позову у загальному розмірі 4296,18 грн. та витрати на проведення транспортно-товарознавчого дослідження у розмірі 1500,00 грн. які суд, з урахуванням задоволення позову вважає можливим задовольнити у спосіб стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 60,61,63, 70-73 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263 265, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати транспортний засіб марки «Jeep Compass 2,4і» 2018 року випуску, VIN № НОМЕР_1 , реєстраційной номер НОМЕР_2 , спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , припинивши право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку транспортного засобу, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості частки рухомого майна у сумі 308 498, 00 (триста вісім тисяч чотириста дев`яносто вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування витрат, понесених по сплаті судового збору у сумі 4296,18 грн (чотири тисячи двісті дев`яносто шість грн. 18 коп.) за подання позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1500,00 грн. (одна тисяча п`ятсот грн. 00 коп.) витрат, пов`язаних з проведенням транспортно-товарознавчої експертизи по визначенню ринкової вартості транспортного засобу.

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сіденко С.І.