КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 року м Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Ламбуцька Т.О.,

за участю:

представників позивача Гнідунець А.В. , ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Гнідунець Анастасією Віталіївною, на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Двадцять першої Київської державної нотаріального контори, державного нотаріуса Двадцять першої київської державної нотаріального контори Литвин Ірини Володимирівни, третя особа: ОСОБА_4 , про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та визнання права власності на квартиру,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- скасувати постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії №1085/02-31/669/2022 від 28.03.2023 Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори, а саме державним нотаріусом Литвин І.В.;

- визнати за ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом право власності на квартиру АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати ОСОБА_3 на підставі рішення суду по даній справі здійснити державну реєстрацію права власності визнаного за нею нерухомого майна, зокрема державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_1 , видане 04.05.2022 Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції ( м.Київ).

26.08.2022 Двадцять першою Київською державною нотаріальною конторою на підставі поданої ОСОБА_3 заяви про прийняття спадщини заведена спадкова справа №669/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє місце проживання якої було за адресою: АДРЕСА_2 .

28.03.2023 до Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори звернулася ОСОБА_3 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 .

Для вчинення нотаріальної дії ОСОБА_3 подала наступні документи, а саме:

- свідоцтво про смерть ОСОБА_5 ;

- заповіт;

- свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Десятою Київською державною нотаріальною конторою 07.05.2018 за реєстровим №3-277;

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданий Десятою Київською державною нотаріальною конторою 07.05.2018 року, індексний номер: 123036562.

На виконання вимог п.п. 5.1. п. 5 гл. 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 №296/5 нотаріусом було надано правову оцінку поданого для вчинення нотаріальної дії заповіту та відмовлено у вчиненні нотаріально дії - видачі Позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 , після смерті Заповідача ( спадкодавця).

Разом з тим, позивач зазначав, що відмова нотаріуса у вчиненні запитуваної позивачем нотаріальної дії є грубим порушенням чинного цивільного законодавства України, зокрема ч. 2 ст. 1223, ч. 1 ст. 1275 ЦК України, оскільки з 04.05.2022 по 02.05.2023 сплинув 1 рік та 7 днів, тобто строк для прийняття спадщини, визначений ст. 1270 ЦК України та п. 3 постанови КМ України "Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану" від 28.02.2022 № 164.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що з двох спадкоємців за заповітом не прийняв спадщину та не відмовився від неї лише один спадкоємець, позивач вважав, що він має право успадкувати усю спадкову масу за заповітом, відповідно до положень ст. 1275 ЦК України.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 30.05.2024 у задоволенні позову відмовлено (т. 2, а.с. 20-27).

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не враховано, що протягом більш ніж одного року зі смерті заповідача ОСОБА_4 не здійснила жодних дій ані для того, щоб прийняти спадщину, ані для того, щоб відмовитися від неї.

Також, зазначає, що її звернення до суду з даним позовом є не передчасним, а таким, що спрямоване на припинення дії, яка порушує право позивача, та визнання права позивача на квартиру АДРЕСА_1 .

Вказує, що суд першої інстанції помилково застосував правові позиції Верховного Суду щодо відумерлої спадщини оскільки за заповітом, який було видано ОСОБА_5 , є два спадкоємця, один із яких є позивач і вона прийняла спадщину за виданим заповітом у визначеному законом порядку та у визначений законом строк (т. 2, а.с. 44-60).

Представники позивача у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістили.

Враховуючи положення ч.2 ст. 372 ЦПК України, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представників позивачки, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Так, як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 .

За життя ОСОБА_5 склала заповіт від 08.11.2017, відповідно до якого заповіла належну їй квартиру АДРЕСА_1 третій особі - ОСОБА_4 .

При цьому, житловий будинок АДРЕСА_3 , земельну ділянку, розташовану за вказаною адресою та машиномісце № НОМЕР_2 , що розташоване в підземному паркінгу по АДРЕСА_4 спадкодавець заповіла позивачу - ОСОБА_3

26.08.2022 Двадцять першою Київською державною нотаріальною конторою на підставі поданої ОСОБА_3 заяви про прийняття спадщини була заведена спадкова справа № 669/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє місце проживання якої було за адресою: АДРЕСА_2 .

10.03.2023 державним нотаріусом Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом та за позивачем визнано право власності на машиномісце № НОМЕР_2 , що знаходиться в підземному паркінгу за адресою: АДРЕСА_4 .

28.03.2023 ОСОБА_3 звернулася до Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 , та надала до заяви наступні документи:

- свідоцтво про смерть ОСОБА_5 , видане Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 04.05.2022, серія НОМЕР_1 ;

- заповіт, складений від імені ОСОБА_5 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Краснокутською Г.О. 08.11.2017, зареєстрований у реєстрі за № 2290;

- свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Десятою Київською державною нотаріальною конторою 07.05.2018 за реєстровим № 3-277;

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданий Десятою Київською державною нотаріальною конторою 07.05.2018, індексний номер 123036562.

Постановою державного нотаріуса Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори Литвин І.В. від 28.03.2023 було відмовлено позивачу ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру АДРЕСА_1 .

Так, як передбачено ч. 1 ст. 49 Закону України "Про нотаріат", визначено, що нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо:

- вчинення такої дії суперечить законодавству України;

- не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії;

- дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії;

- є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства;

- з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень;

- правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності;

- особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення;

- особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням;

- особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Як передбачено п. 2 ст. 1236 ЦК України, заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі неприйняття спадщини спадкоємцями за заповітом право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Разом з тим, згідно із ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Як передбачено частинами 1, 3 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись до суду з позовом, позивачка, як на підставу для його задоволення, посилалася на те, що оскільки ОСОБА_4 у визначеному законом порядку та у визначений законом строк спадщину за заповітом не прийняла і не відмовилася від її прийняття, тобто є такою, що не прийняла спадщину, позивачка має право успадкувати усю спадкову масу за заповітом.

Так, як вбачається зі змісту заповіту, заповідачем було перераховано належне йому майно і визначено, кому із спадкоємців він залишає його у спадок. Відповідно до вказаного заповіту частку квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 заповіла на користь іншого спадкоємця, а не на користь ОСОБА_3 .

При цьому, оскільки визначений у заповіті щодо квартири спадкоємець протягом встановленого ст. 1270 ЦК України строку не подав заяву про прийняття спадщини та, як вбачається з матеріалів спадкової справи, на час відкриття спадщини постійно не проживав разом із спадкодавцем, він вважається таким, що спадщину не прийняв.

Отже, враховуючи вищевстановлені обставини справи та зміст вимог ст. 1223 ЦК України, частка квартири АДРЕСА_1 спадкується спадкоємцями на загальних підставах за законом.

Натомість, як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачка звернулася до суду з даним позовом з тих підстав, що вона має право успадкувати вищенаведену квартиру саме за заповітом, а не за законом.

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що вчинення нотаріальної дії, а саме видача свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3 на квартиру на підставі поданого заповіту суперечить законодавству України, правильними є висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі з підстав недоведеності протиправності дій нотаріуса при винесенні оскаржуваної постанови, а також обрання неналежного способу захисту своїх прав щодо позовних вимог в частині визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом та зобов'язання вчинити дії щодо реєстрації права власності на нерухоме майно.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянта щодо незаконності рішення не грунтуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи, а отже не спростовують та не впливають на законність і обгрунтованість ухваленого судом рішення.

Крім цього, наведені в апеляційній скарзі доводи, які на думку скаржника, є підставою для скасування рішення суду, є тотожними із його поясненнями на обгрунтування позовних вимог, ці доводи були предметом судового розгляду в суді першої інстанції, яким суд надав грунтовну оцінку, яка узгоджується з вимогами закону і з якою у суду апеляційної інстанції відсутні підстави не погодитися.

Таким чином, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Гнідунець Анастасією Віталіївною, - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 30 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Двадцять першої київської державної нотаріального контори, державного нотаріуса Двадцять першої київської державної нотаріального контори Литвин Ірини Володимирівни, третя особа: ОСОБА_4 , про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та визнання права власності на квартиру - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 15 жовтня 2024 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова