ЄУН №337/952/24
Провадження №2/337/838/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді Бредуна Д.С., при секретарі Сакоян О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА» про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2024 року представник позивача адвокат Кофанов А.В. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відмовідальністю «ДІЄСА» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 141 143 гривні 38 коп.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що він перебував у трудових відносинах з ТОВ «ДІЄСА» з 12.10.2022 по 06.09.2023 на посаді продавця-консультанта філії 2 департаменту з роздрібної торгівлі. 06.09.2023 позивач звільнився із займаної посади на підставі п.1 ст.36 КУпАП за згодою сторін. На день звільнення була нарахована, проте не виплачена заробітна плата, що стало підставою для звернення до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі. При здійсненні виконавчих дій ТОВ «Дієса» 23.01.2024 перерахувало на рахунок позивача суму заборгованості по заробітній платі, згідно судового наказу у розмірі 27 013,18 грн. Оскільки фактичний розрахунок при звільнені здійснений відповідачем із затримкою на 139 днів, позивач просить стягнути середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з вересня 2023 року по січень 2024 року, який за його розрахунком на момент звернення до суду становить 141 143,38 грн..

Ухвалою судді від 27 березня 2024 року, після усунення недоліків згідно ухвали суду від 21 березня 2024 року, позов прийнято до розгляду, у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 14 травня 2024 року клопотання позивача ОСОБА_1 задоволено. Витребувано уТОВ «ДІЄСА» довідку про розмір середнього заробітку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на момент звільнення (обрахувати за два останні місяці роботи).

На виконання ухвали, 03 червня 2024 року до суду надано довідку про доходи ОСОБА_1 за період з липня по вересень 2023 року, а також розрахункові листки ОСОБА_1 за період з вересня 2023 року по травень 2024 року.

Ухвалою суду від 27 червня 2024 року повторно витребувано уТОВ «ДІЄСА» довідку про розмір середнього заробітку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на момент звільнення, який обрахувати за два останні повні місяці роботи, із зазначенням кількості відпрацьованих днів у кожному місяці.

На виконання ухвали, 23 липня 2024 року до суду надано розрахунок середнього заробітку ОСОБА_1 за період з 01.07.2023 по 31.08.2023.

28 серпня 2024 року від представника відповідача ТОВ «ДІЄСА» - Вітинської В.В. через систему «Електронний суд» надійшло клопотання, в якому просить суд розглянути справу за відсутності відповідача та відмовити у задоволенні позовних вимог. Клопотання обґрунтовує тим, що військова агресія російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 24.02.2022 року відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року є форс-мажорною обставиною, обставиною непереборної сили, що підтверджується сертифікатом №3000-24-0827 про форс мажорні обставини, виданим Київською торгово-промисловою палатою листом від 23.04.2024 № 17/3-4/398. Крім того, зазначають що наразі Господарський суд м. Києва у справі № 910/3368/24 розглядає заяву про затвердження плану санації боржника ТОВ «ДІЄСА» до порушення провадження у справі про банкрутство.

Сторони були повідомлені про місце, дату й час розгляду справи в передбаченому ст. 128 ЦПК України порядку, а також відповідним повідомленням на офіційному веб-порталі судової влади України; надано час для подання відзиву та заперечень.

28 серпня 2024 року представник позивача адвокат Кофанов А.В. через систему «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі. Просить стягнути з відповідача судові витрати на сплату судового збору та професійну правничу допомогу, докази щодо сплати якої будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Представник відповідача ТОВ «ДІЄСА» у судове засідання не з`явився, та згідно з клопотанням від 28.08.2024, поданим через систему «Електронний суд» просив розглядати справу за відсутності відповідача та відмовити у задоволенні позовних вимог пов`язаних із стягненням середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з 12.10.2022 з ТОВ «Дієса» на посаді продавця-консультанта філії 2 департаменту з роздрібної торгівлі. З липня 2023 року відповідач став сплачувати заробітну плату нерегулярно та не у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованость перед позивачем у розмірі 27 013,18 грн. 06.09.2023 позивач звільнився на підставі п.1 ст.36 КУпАП за згодою сторін, проте заробітна плата при звільненні сплачена не була.

Згідно зі ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частина 1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» та ч.1 КЗпП України встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ст.ст. 21, 22 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Згідно ч. 3 ст. 15 Закону України «Про оплату праці» оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

17 жовтня 2023 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя винесено судовий наказ про стягнення з ТОВ «ДІЄСА» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі у розмірі 27 013,18 грн.

Кошти обумовлені цим рішенням були виплачені позивачу 23.01.2024.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Середньоденна та середньогодинна заробітна плата позивача визначається на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 за два повні останні місяці роботи позивача.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999, при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995р. (далі Порядок №100).

Відповідно до абз.3 п.2 Порядку №100 середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з п.5 Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Абз.1 п.8 Порядку №100 передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Суд відхиляє розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку, здійснений позивачем, оскільки він проведений не у відповідності до Порядку №100 - середньоденна заробітна плата розрахована, виходячи із заробітку за травень-червень 2023, а не за два останні місця роботи позивача перед звільненням липень-серпень 2023. У зв`язку з цим суд здійснює власний розрахунок вказаної суми.

При здійсненні розрахунку суд враховує довідку відповідача№Z від 29.05.2024 про дохід ОСОБА_1 за період з 01.07.2023 по 06.09.2023 та довідку відповідача №Z від 15.07.2024 про розрахунок середнього заробітку, згідно якої за два останні місяці перед звільненням позивач відпрацював 264 години (33 дні), та отримав дохід у розмірі 30 478,82 грн. (липень 2023 - 20 390,17 грн., серпень 2023 10 088,65 грн.) отже, середньоденна заробітна плата позивача за останні два місяці роботи позивача склала 923,60 грн.

Позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку з 06.09.2023 по 23.01.2024, що становить 139 днів прострочки.

Отже, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає: 923,60 грн.х 139 робочі дні = 128 380,40 грн.

Доводи представника відповідача щодо відсутності його вини в порушенні строків виплати заробітної плати та проведення з позивачем розрахунку при звільненні через дію форс-мажорних (непереборних) обставин і скрутне фінансове становище, суд вважає безпідставними і відхиляє.

Як вже зазначалось, виплата заробітної плати працівнику - це обов`язок роботодавця. Нормами трудового законодавства не передбачено підстав для звільнення роботодавця від виплати працівникові заробітної плати у випадку наявності обставин непереборної сили.

Аналогічний висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2022 року у справі №905/857/19.

У своїй Постанові від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, якщо відповідальність роботодавця перед колишнім працівником за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку при звільненні не обмежена в часі та не залежить від простроченої заборгованості, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо роботодавця, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання роботодавцем певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати іншим працівникам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків.

З огляду на наведені мотиви Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст. 117 КЗпП України.

При цьому Велика Палата Верховного Суду сформулювала перелік обставин, які повинен ураховувати суд, вирішуючи питання про зменшення розміру відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 ЦПК України. Такими обставинами є: 1) розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; 2) період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; 3) ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; 4) інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Однак, враховуючи ст. 117 КЗпП України зі змінами від 01.07.2022, чинною на дату звернення позивача з цим позовом, якою передбачена виплата працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців, суд вважає правильним стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06.09.2023 по 23.01.2024 у розмірі 128 380,40 грн. (139 робочих днів х 923,60 гр).

Враховуючи вищезазначене, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 06.09.2023 по 23.01.2024 у розмірі 128 380,40 грн.

Судові витрати, що понесені та документально підтверджені позивачем, в порядку ст. 141 ЦПК України також підлягають стягненню з відповідача.

Оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1284 грн. 40 коп. (91%).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.116, 117 КЗпП,ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ЗУ «Про оплату праці» суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІЄСА»( , місце знаходженя: м.Київ, вул. Велика Васильківська, буд.45), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ):

середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 06.09.2023 по 23.01.2024 у розмірі 128 380,40 гривень (сто двадцять вісім тисяч триста вісімдесят гривень 40 коп).

судовий збір у розмірі 1284,40 гривень (одна тисяча двісті вісімдесят чотири гривні 40 коп).

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.С. Бредун