ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року

м. Харків

справа № 642/4323/24

провадження № 22-ц/818/3478/24

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Мальованого Ю.М., Маміної О.В.

сторони справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 31 липня 2024 року у складі судді Пашнєва В.Г.,-

ВСТАНОВИВ:

У липня 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про стягнення грошової компенсації.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 31 липня 2024 року справу за позовом ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації передано на розгляд Харківського районного суду Харківської області за правилами ст. 27 ЦПК України оскільки, позови до фізичної особи відповідача пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем його проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Ухвала мотивована тим, що оскільки місце проживання відповідачки відноситься до юрисдикції Харківського районного суду Харківської області, позовна заява про стягнення компенсації підлягає розгляду цим судом.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на порушення судом норм процесуального права просить ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким повернути цивільну справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позовні вимоги стосуються нерухомого майна, розташованого за адресою вул. Полтавський Шлях в м. Харкові, а тому відповідно до правил виключної підсудності мають розглядатись Ленінським районним судом м. Харкова, за його місцезнаходженням.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 3,4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Як встановлено судом до Ленінського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації.

У заяві до суду ОСОБА_3 зазначає, що в період шлюбу за спільні кошти подружжя на ім`я відповідачки за договором купівлі - продажу від 16 листопада 2022 року придбано: цінні папери щодо придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , вартістю 772224,00 гривень, реквізити ідентифікації: -вид/тип/різновид/найменування ЦП: облігації підприємств, відсоткові, забезпечені -найменування емітента ЦП: АТ «ТРЕСТ ЖИТЛОБУД-1», код за ЄДРПОУ емітента ЦП: 01270285 -форма випуску ЦП: іменна, форма існування ЦП: бездокументарна -міжнародний ідентифікаційний номер ЦП: ІІА - кількість ЦП: 773 (сімсот сімдесят три) штуки -серія ЦП: /У5, номінальна вартість ЦП: 1 000,00 гривень, дата погашення облігацій: з 01 жовтня 2040 року по 30 вересня 2041 року, власником та володільцем яких є ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу цінних паперів №1704-22/1703-22/БВ від 16 листопада 2022 року укладеного з АТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Будівельник», що обліковуються на її рахунку в цінних паперах в будь-яких депозитарних установах.

Одночасно між цими ж сторонами укладено попередній договір № 225/119 від 16 листопада 2022 року на придбання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 вартістю 772 224,00 грн, що дорівнює вартості придбаних цінних паперів за договором від 16 листопада 2022р.

Передаючи за підсудністю Харківському районному суду Харківської області позовну заяву ОСОБА_3 суд першої інстанції керувався правилами загальної підсудності та виходив з того, що предметом звернення до суду є вимога позивача про стягнення з відповідача грошової компенсації частини вартості внесених спільних коштів подружжя. Таким чином позивачем при зверненні до суду не заявлена вимога, пов`язана з його правом на нерухоме майно, що унеможливлює звернення до суду в порядку виключної підсудності.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Як вбачається з позову, відповідачка ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно змісту позовної заяви предметом спору є в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнення грошової компенсації частини вартості пакету цінних паперів, що після настання терміну їх погашення можуть бути обмінені на нерухоме майно. Тобто на час виникнення спору предметом спору є грошові кошти, а не є нерухоме майно.

Частиною 1 статті 27 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 9 ст.187ЦПК України якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31цього Кодексу.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки, за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Частина 1 ст.378 ЦПК України передбачає, що недотримання судом правил територіальної юрисдикції є порушенням процесуального закону та є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд до належного суду.

Відповідно до п.1 ч.1ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За адміністративно-територіальним поділом, смт. Пісочин належить до Харківського району Харківської області, отже відповідно до приписів ч.1ст. 27 ЦПК України, спір належить до підсудності Харківського районного суду Харківської області.

Висновок Великої Палати ВС у справі № 911/2390/18 від 16.02.2021 у справі не є релевантний до спірних правовідносин , оскільки у справі на яку посилається позивач заявлені вимоги про стягнення орендної плати за нерухоме майно.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом процесуальних норм за результатами розгляду його заяви від 08.08.2024 про відкликання позовної заяви не знайшли свого підтвердження. Посилаючись на існування такої заяви, апелянт доказів її направлення та отримання судом не надає. В матеріалах справи зазначенні докази відсутні.

НОРМИ ЦПК ст. 375

За таких обставин, передаючи справу на розгляд іншому суду, суд першої інстанції не порушив норми процесуального права, а тому підстав для її скасування судова колегія не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 382, 383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 31 липня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 15 жовтня 2024 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді Ю.М. Мальований

О.В. Маміна