ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8385/24 Справа № 185/4043/24 Суддя у 1-й інстанції - Шаповалова І. С. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Макарова М.О., Свистунової О.В.

за участю секретаря Попенко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Меркулової Тетяни Петрівни на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві , -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2024 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Меркулова Т.П. звернулася до суду з позовом ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Меркулова Т.П. посилалася на те, що позивач ОСОБА_1 у період часу з 25 грудня 1997 року по 03 травня 2018 року перебував у трудових відносинах з відповідачем та працював гірником очисного забою з повним робочим днем у шахті. 03 травня 2018 року ОСОБА_1 був звільнений за станом здоров`я. У зв`язку з шкідливими і тяжкими умовами праці позивач отримав хронічні професійні захворювання. Відповідно до акту форми П-4 розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 18 червня 2019 року позивачу встановлений діагноз: 1) антракосилікоз першої стадії, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої-другої стадії, група В, легенева недостатність другого ступеня; 2) остеоартроз в поєднанні з періартрозом колінних і ліктьових суглобів (ПФ першого - другого ступеня), двобічний плечолопатковий періартроз (ПФ другого ступеня); 3) - нейросенсорна приглуховатість справа першого ступеня (з легким зниженням слуху), зліва другого ступеня (з помірним зниженням слуху). Цим же актом встановлено обставини виникнення хронічного професійного захворювання: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на організм хворого, недосконалість технології, механізмів, робочого інструменту тощо. Особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи: не встановлено, через тривалий час роботи в умовах дії шкідливих факторів та зміною керівників структурних підрозділів та керівників дільниць. Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК від 17 липня 2019 року, позивачу ОСОБА_1 первинно встановлено 40% втрати працездатності, з яких: 15% - антракосилікоз, 15% - ДПЛ, 10 % туговухість. Згідно із довідкою до акту огляду МСЕК від 07 квітня 2021 року позивачу встановлена третя група інвалідності та 65 % втрати працездатності, з яких: 30 %- антракосилікоз, 25% - ДПЛ, 10%- туговухість. Рекомендовано медикаментозне та санаторне лікування. Зазначає, що позивач отримав професійне захворювання, що завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло у період роботи на підприємстві, оскільки було допущено перевищення гранично допустимого рівня концентрації пилу, рівня шуму, перевищення показників важкості та напруженості праці, несприятливий мікроклімат. У позивача порушений звичайний спосіб життя, він не має можливості нормально рухатися, постійно відчуває біль у хребті, колінних, ліктьових, плечових суглобах, що завдає йому постійний фізичний біль, не має можливості виконувати будь-які дії з фізичним навантаженням, оскільки одразу починається задуха, не може нормально дихати внаслідок постійного кашлю з мокротою, нормально спати вночі внаслідок такого постійного фізичного болю, змушений постійно лікуватися, приймати медичні препарати, внаслідок зниження слуху він не має можливості нормально спілкуватися з його оточенням, внаслідок чого змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. На підставі викладеного представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Меркулова Т.П. просить суд стягнути з відповідач на користь позивача на відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві у розмірі 130000 грн. та витрати на правничу допомогу.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди 80 000 грн. у два щомісячні платежі по 40 000 грн кожен з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. Сума моральної шкоди підлягає оподаткуванню. В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. Стягнуто з ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3076 грн.92 коп. В іншій частині судові витрати покладено на позивача.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Меркулова Т.П.просить рішення суду від 12 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин у справі, порушення норм матеріального, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля просить апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Меркулової Т.П. залишити без задоволення, рішення суду від 12 червня 2024 року змінити, зменшивши розмірі моральної шкоди що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з 80000 грн. до 40000 грн. з виплатою двома щомісячними платежами по 20000 грн.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 3 Конституцією України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Згідно з ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України Про охорону праці роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Стаття 173 КЗпП України закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди судам роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно з пунктом 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року №20-рп/2008, громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника, або уповноваженого ним органу (роботодавця).

За таких обставин, з огляду на вищезазначені норми Законів, судом встановлено що позивачу спричинено моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача хронічного професійного захворювання.

Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15).

У справі встановлено позивач ОСОБА_1 у період часу з 25 грудня 1997 року по 03 травня 2018 року перебував у трудових відносинах з відповідачем та працював гірником очисного забою з повним робочим днем у шахті (а.с.8, 9).

03 травня 2018 року ОСОБА_1 був звільнений у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи на підставі п.2 ст.40 КЗпП України (а.с.8, 9).

За час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав хронічне професійне захворювання.

Відповідно до п.7 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 18 червня 2019 року, затвердженого т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, встановлено наявність у ОСОБА_1 професійних захворювань: 1) антракосилікоз першої стадії, ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої-другої стадії, група В, легенева недостатність другого ступеня; 2) остеоартроз в поєднанні з періартрозом колінних і ліктьових суглобів (ПФ першого - другого ступеня), двобічний плечолопатковий періартроз (ПФ другого ступеня); 3) - нейросенсорна приглуховатість справа першого ступеня (з легким зниженням слуху), зліва другого ступеня (з помірним зниженням слуху) (а.с.15, 16).

Пункт 16 вказаного акту встановлює, що професійне захворювання виникло за таких обставин: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на організм робочого, недосконалість технології, механізмів, робочого інструменту.

Згідно з п. 18 зазначеного акту причинами виникнення професійного захворювання є: хімічні фактори вміст пилу зі вмістом SiO2 кристалічного до 10% в повітрі робочої зони в 34 рази перевищує ГДК; важкість праці перебування у вимушеній робочій позі 93% змінного часу (при допустимих 10%), фізичне динамічне навантаження при нормальному навантаженні з переважною участю м`язів рук та плечового поясу становили 26577 кг/м, при допустимому 13000 кг/м), маса вантажу, що постійно піднімається та переміщується вручну 50 кг (при допустимій до 30 кг); фізичні фактори еквівалентний рівень шуму перевищує нормативний на 14 дБА (фактичне значення 94дБА при допустимому значенні 80дБА), відносна вологість повітря 90,7% (при допустимому 75%).

Пунктом 19 вказаного акту особи, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи: не встановлені (а.с.15, 16).

Вказаним актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 18 червня 2019 року, затвердженого т.в.о. начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області встановлено та підтверджено факт отримання професійного захворювання позивачем відбувся при виконанні ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача (а.с.15, 16).

Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК від 17 липня 2019 року №056924, позивачу ОСОБА_1 первинно встановлено 40% втрати працездатності, з яких: 15% - антракосилікоз, 15% - ДПЛ, 10 % туговухість, група інвалідності не встановлена (а.с.13).

Згідно із довідкою до акту огляду МСЕК від 07 квітня 2021 року №064476 позивачу встановлена третя група інвалідності та 65% втрати працездатності, з яких: 30 %- антракосилікоз, 25% - ДПЛ, 10%- туговухість. Рекомендовано медикаментозне та санаторне лікування (а.с.14).

Таким чином, внаслідок тривалої дії шкідливих факторів на робочому місці позивач ОСОБА_1 отримав професійне захворювання, що завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло у період роботи на підприємстві, оскільки було допущено перевищення гранично допустимого рівня концентрації пилу, рівня шуму, перевищення показників важкості та напруженості праці, несприятливий мікроклімат. У позивача порушений звичайний спосіб життя, він не має можливості нормально рухатися, постійно відчуває біль у хребті, колінних, ліктьових, плечових суглобах, що завдає йому постійний фізичний біль, не має можливості виконувати будь-які дії з фізичним навантаженням, оскільки одразу починається задуха, не може нормально дихати внаслідок постійного кашлю з мокротою, нормально спати вночі внаслідок такого постійного фізичного болю, змушений постійно лікуватися, приймати медичні препарати, внаслідок зниження слуху він не має можливості нормально спілкуватися з його оточенням, внаслідок чого змушений прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Розуміння безстроковості зазначених негативних наслідків професійних захворювань викликає у позивача негативні емоції, породжує почуття соціальної незахищеності, розпачу та тривоги.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України в п.13 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями, а також постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року (провадження №14-288цс19).

Враховуючи наведене, ступінь, тривалість та характер моральних і фізичних страждань, що пов`язані з отриманням професійного захворювання, відчуває біль та обмеження рухів у суглобах, уражених відділах хребта, задишку, зниження слуху, що призводить до істотного зниження його можливості спілкуватися з оточуючими людьми, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, з урахуванням вимог справедливості, співмірності та розумності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 80000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, та такий розмір буде достатнім та необхідним.

Однак, вирішуючи питання стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо її стягнення з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

23 травня 2020 року набрали чинності зміни до Податкового кодексу України щодо оподаткування доходів податком на доходи фізичних осіб, внесені Законом України від 16 січня 2020 року 466-ІХ Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві.

Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України).

Згідно з підпунктом «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю.

Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України.

Відповідно до підпункту 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV ПК України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV ПК України.

Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішенням, включаються до оподатковуваного доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Слід зазначити, ОСОБА_1 на час перебування з ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля у трудових відносинах первинно 17 липня 2019 року встановлено 40% втрати працездатності, з яких: 15% - антракосилікоз, 15% - ДПЛ, 10% туговухість, група інвалідності не встановлена (а.с.13).

Таким чином, ОСОБА_1 , спричинено моральну шкоду, встановлено трудове каліцтво у період перебування у трудових відносинах з відповідачем ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля, з 17 липня 2019 року первинно дата встановлення непрацездатності у період роботи у відповідача, тобто до набрання чинності нової редакції ст.164.2.14 Податкового кодексу України, а тому вказані зміни не поширюються на оподаткування сум (моральна шкода), що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування шкоди позивачеві у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання та сума моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, має бути стягнута без відрахування податків на інших обовязкових платежів.

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди у більшому розмірі є необґрунтованими.

За таких обставин, апеляційну скаргу ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля слід задовольнити частково, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2024 рокузмінити, стягнувши з ПрАТ ДТЕК Павлоградвугілля на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 80000 грн. у два щомісячні платежі по 40000 грн. кожен, без відрахування податків та інших обов`язкових платежів

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Меркулової Тетяни Петрівни задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві- змінити, стягнувши з Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля (ЄДПРОУ 00178353) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 80000 грн. у два щомісячні платежі по 40000 грн. кожен, без відрахування податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді М.О.Макаров

О.В.Свистунова