cправа № 752/6266/21
провадження №: 2/752/396/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.2024 року суддя Голосіївського районного суду міста Києва Мазур Ю.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову зазначав, що 18.07.2019 близько 17-30 год., відповідачка, керуючи автомобілем марки «Форд Фокус» рухалась у лівій смузі по вул. Є. Гедройця та виконуючи маневр повороту ліворуч здійснила наїзд на ОСОБА_1 , який переходив дорогу на зелений сигнал світлофора на врегульованому пішохідному переході, внаслідок чого останній зазнав тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

На момент звернення позивача за медичною допомогою у останнього було виявлено: закрита травма правового плеча, перелом хірургічної шийки і великого горбка плечової кістки зі зміщенням уламків.

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2020, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 25.06.2020 ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 3400 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Внаслідок вказаної ДТП позивачу нанесені збитки, зокрема він був прооперований в медичному центрі «Кабіра», вартість чого склала 13325,27 грн, він не міг займатися підприємницькою діяльністю, зокрема сплачував оренду приміщення (25620 грн), проте не користувався ним через тілесні ушкодження, а також його товар (квіти) на загальну суму 46960 грн не були реалізовані. Крім того, через дії відповідачки позивач зазнав моральної шкоди, яку він оцінив у 25000 грн.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 99230 грн та моральну шкоду у розмірі 25000 грн.

Ухвалоюсудді Голосіївського районного суду м. Києва Кахно І.А. від 15.03.2021 відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Кахно І.А. від 09.09.2021 від розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін перейдено до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.

Протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Мазуру Ю.Ю.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Мазура Ю.Ю. від 27.10.2021 відкрито провадження у справі та ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачка подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позивачем не обґрунтовано розміри збитків та не надано доказів їх понесення.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, розглянувши подані сторонами документи, вивчивши обґрунтування відзиву на позовну заяву, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України, передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 18.07.2019 близько 17-30 год., ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Форд Фокус», д.н.з. НОМЕР_1 рухалась по сухому чистому дорожньому покритті, у лівій смузі руху по вул. Є. Гедройця в напрямку від вул. Антоновича у м. Києві. Виконуючи маневр лівого повороту на регульованому перехресті вул. В. Васильківська - Єжи Гедройця, ОСОБА_2 допустила порушення вимог пп. 2.3 б), 10.1, 16.2 ДПР України, проявила неуважність, не зреагувала на зміну дорожньої обстановки, здійснила наїзд на ОСОБА_1 , який переходив дорогу на зелений сигнал світлофора на врегульованому пішохідному переході, внаслідок чого останній зазнав тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2020, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 25.06.2020 ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 3 400 грн з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Вказаним Вироком суду встановлено, що ОСОБА_2 відшкодувала ОСОБА_1 матеріальну шкоду у загальному розмірі 27800 грн, перераховуючи їх різними сумами через банк.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частин першої, другої ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Отже, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Частинами 1,2, 4,5 статті 95 ЦПК України встановлено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

На підтвердження понесення позивачем збитків у вигляді сплати ним орендної плати у період його тимчасової непрацездатності внаслідок ДТП, останній надав довідку КП «Володимирський ринок» від 20.07.2019 № 1209, відповідно до якої ОСОБА_1 дійсно здійснює свою діяльність на території КП «Володимирський ринок», а саме продаж квітів. Щоденна плата становить 420 грн (за 6 погонних метрів).

Проте ця довідка не може слугувати в якості доказу того, що позивачем сплачувалась орендна плата за період його тимчасової непрацездатності, або що він (або інший найманий працівник) не користувався орендованим приміщенням у період тимчасової непрацездатності. Позивачем не надано документів, які б вказували на кількість погонних метрів, які він орендує.

Також позивач посилається на те, що ним було закуплено квіти на загальну суму 46960 грн, які не було реалізовано через його тимчасову непрацездатність, однак жодних доказів не реалізації товару позивачем не надано.

З копій рахунків-фактури від 14.07.2019 та від 17.07.2019 вбачається лише кількість та сума товару, які позивач закупив.

Інші доводи позивача щодо матеріальних збитків, які він поніс внаслідок проведення операції, суд зауважує, що ОСОБА_2 відшкодувала позивачу 27800 грн, які можна віднести до відшкодування саме таких витрат, оскільки підтверджень витрат цієї суми на інші потреби позивачем не надано.

Враховуючи викладені обставини, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Пунктом 2 частини 2 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Як зазначено у справі "Науменко проти України" факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права.

Такі страждання виражені в тому, що при триваючому їх характері вони з кожним днем погіршують звичний спосіб життя, змушуючи потерпілого долати пригнічений емоційний стан, вирішувати додаткові питання, пов`язані з пересуванням автомобілем, змінювати плани, пов`язані з відпочинком разом із сім`єю, витрачати додатково кошти. І всі ці наслідки нерозривно пов`язані із безвідповідальним ставленням відповідача до своєї протиправної поведінки.

За таких умов правосуддя має реалізувати право потерпілого на справедливість, керуючись критерієм справедливого ставлення до особи (повагу, право бути почутим, розумність та неупередженість у прийнятті рішень).

Отже, будь-яке порушення прав завдає моральної шкоди. Відновлення порушених прав, має супроводжуватись із відновленням морального стану потерпілого. Саме таку мету має переслідувати рішення суду при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди.

Пунктами 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з подальшими змінами та доповненнями, передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку із порушенням наданих прав, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При визначенні розміру моральної шкоди необхідно виходити із засад розумності та справедливості, з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань позивача.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»).

Отже, діями відповідачки у вигляді наїзду на позивача були порушені права останнього, що призвело до його моральних страждань, що не підлягає доказуванню у даній справі.

Згідно статті 9 КУпАП Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Протиправна поведінка відповідачки щодо позивача підтверджується Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 22.01.2020, якою її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, а відтак позивачу була завдана моральна шкода, на відшкодування якої, суд, з врахуванням вимог розумності, справедливості, характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань визначає суму в 10000,00 гривень.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 258-259 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди- задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Азербайджанської Республіки, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) моральну шкоду у розмірі 10000 (десять тисяч) грн.

У решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ю.Ю. Мазур