Провадження № 2/756/31/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2024 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Яценко Н.О.,

за участю секретаря Євтушик В.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої неповнолітньою особою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 в жовтні 2018 року звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої малолітньою особою, відшкодування моральної шкоди. Остаточно уточнивши позовні вимоги в лютому 2020 року позивачем пред`явлено вимоги до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . В обґрунтування позову вказує, що 10.06.2017 року приблизно о 18 год. припаркував власний автомобіль «Субару» д.н.з. НОМЕР_1 , поблизу 4 під`їзду будинку АДРЕСА_1 та пішов додому.

Близько 20 год., разом з дружиною вийшов з будинку та підійшов до автомобіля. На автомобілі виявив пошкодження, а саме вм`ятину на даху заглибленням близько 5 см.

Пізніше до нього підійшла група сусідів по будинку та повідомили, що чули удар та звук сигналізації, після чого бачили, що група підлітків віком 12-14 років перебували на балконі будинку АДРЕСА_1 , приблизно на 21 поверсі.

Того ж дня, 10.06.2017 року звернувся до Оболонського УП ГУНП в м.Києві з заявою з приводу пошкодження автомобіля.

Згідно висновку за результатами розгляду матеріалів ЖЕО від 27.06.2017 р., складеному та затвердженому Оболонським УП ГУНП у м.Києві вбачається, що група підлітків перебувала на балконі будинку АДРЕСА_1 , приблизно на 21 поверсі. Мешканець квартири АДРЕСА_2 пояснив, що 18 год. - 18,30 год. заходив в 4 під`їзд будинку АДРЕСА_1 та разом з ним зайшла група підлітків 5-6 чоловік, які поїхали на 22-й поверх. Консьєрж вказаного під`їзду пояснила, що близько 18-10 год. пропустила 3-х підлітків, один з них сказав, що прямують у 512 квартиру. Опитаний мешканець квартири 512 малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 пояснив, що близько 18 -10 год. разом зі своїми друзями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 піднялися на 22 поверх, але він пішов додому, друзі залишилися в коридорі, про пошкодження автомобіля дізнався від працівників поліції та батьків. Опитаний ОСОБА_10 , 18.10.2024 р. пояснив, що чув як товариш, а саме ОСОБА_11 ( АДРЕСА_3 ) кинув цеглину з буд. АДРЕСА_1 , але при відвідуванні вказаної адреси двері ніхто не відчинив.

Згідно пояснень ОСОБА_12 , 18.10.2024 від 26.06.2017 вбачається, що він чув як товариші розмовляючи між собою, казали, хтось кинув цеглину з балкону по АДРЕСА_1 та розбив автомобіль. В подальшому він дізнався, що цеглину кинув ОСОБА_13 , поспоривши з ОСОБА_14 . Після цього, він розповів про це своєму брату - ОСОБА_15 та дізнався, що цеглина, яку викинув ОСОБА_13 пошкодила автомобіль.

Відповідно до звіту № 6751 від 20.02.2018 складеного експертом-оцінювачем ОСОБА_16 вартість матеріального збитку заподіяного позивачу складає 67 339 грн. 08 коп.

Згідно відзиву на позовну заяву вбачається, що особі, яка безпосередньо спричинила матеріальну шкоду - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент заподіяння шкоди (10.06.2017 р.) виповнилося 14 років, а тому з урахуванням норми ст.1179 ч.1 та 2 ЦК України вважає, що відповідальність батьків має субсидіарний характер.

Враховуючи те, що згідно поданих відповідачем ОСОБА_3 документів не вбачається, що у ОСОБА_4 є майно, у достатньому обсязі для відшкодування завданої ним шкоди, вважає, що основним відповідачем у даній справі має бути саме - ОСОБА_4 .

В зв`язку з цим, вважає, що заподіяна шкода повинна бути відшкодована співвідповідачами субсидіарно - ОСОБА_4 , а у випадку відсутності чи недостатності коштів - матір`ю неповнолітньої особи - відповідачем 2 - ОСОБА_3 .

Також зазначає, що протиправними діями відповідача 1 та відповідача 2, що полягають у навмисному пошкодженні майна, було спричинено душевні страждання, також душевні страждання полягають в переживанні стресової ситуації викликаної протиправною поведінкою відповідачів.

Вважає, що спричинені душевні страждання повинні бути відшкодовані в розмірі моральної шкоди, яку оцінює в 10 000 грн.

Посилаючись на ст.ст. 23, 619, 1166, 1167, 1178, 1179 ЦК України просить суд стягнути з відповідачів на користь позивача субсидіарно відшкодування заподіяної шкоди у розмірі 67 339 грн. 08 коп., моральну шкоду 10 000 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 763 грн. 40 коп.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О.

Ухвалою від 31 жовтня 2018 по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позов в якому вона заперечувала проти задоволення вимог та просила відмовити в позові. В своєму відзиві посилалася на те, що в силу положень ст.619 ЦК України на ОСОБА_3 , як на субсидіарного боржника, не може бути покладена відповідальність за шкоду, завдану неповнолітнім ОСОБА_4 без пред`явлення окремого позову безпосередньо до неповнолітнього та встановлення обставин відсутності доходів у ОСОБА_4 з яких можливо було б здійснити відшкодування шкоди. Вважає, що ОСОБА_3 є неналежним відповідачем по справі.

Також посилається на те, що звіт автотоварознавчого дослідження «Про визначення матеріального збитку» № 6751 від 20.02.2018, підготовлений СПД ОСОБА_16 містить неправильний розрахунок сум матеріального збитку та повної вартості відновлювальних робіт, а тому не може бути належним доказом суми позовних вимоги про відшкодування майнової шкоди. Окрім того, вважає, що позивачем не доведену факту завдання йому моральної шкоди та жодним доказом не обгрунтовано суму моральної шкоди, а тому просить суд в задоволенні позову до ОСОБА_3 відмовити.

Ухвалою від 20.11.2019 з занесенням до протоколу судового засідання залучено до участі в розгляді справи в якості співвідповідача ОСОБА_4 , а в лютому до суду 2020 року до суду надійшла позовна заява також з вимогами до ОСОБА_4 .

Ухвалою від 14.04.2021 по справі призначена судова автотехнічна товарознавча експертиза, провадження по справі зупинено.

01.08.2022 провадження по справі відновлено, а 21.09.2022 року справу судом повернуто до експертної установи для подальшого проведення судової автотехнічної товарознавчої експертизи, провадження по справі зупинено.

10.11.2023 до суду повернулися матеріали справи з експертної установи з повідомленням про неможливість надання висновку судової автотехнічної товарознавчої експертизи у даній справі і ухвалою від 16. 12.2022 провадження відновлено.

Ухвалою від 23.02.2023 справу повернуто для подальшого проведення судової автотехнічної товарознавчої експертизи КНДІС, провадження по справі зупинено.

Ухвалою від 08.08.2023 року відновлено провадження по справі та за клопотанням сторони позивача справа повернута до експертної установи ухвалою від 16.08.2023, провадження по справі зупинено.

08.08.2024 до суду надійшли матеріали справи з висновком експертів і ухвалою від 09.08.2024 провадження відновлено.

В судовому засіданні 19.09.2024 року по справі оголошена перерва до 02.10.2024 за клопотанням відповідача ОСОБА_4 та надано йому можливість ознайомитися з матеріалами справи.

В судовому засіданні 02.10.2024 представник позивача, позовні вимоги підтримував, з обставин викладених у позові та просив суд позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином та своєчасно, про що свідчить розписка, що знаходиться в матеріалах справи. Суд вважає за можливе провести розгляд справи без їх участі.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд доходить до наступного висновку.

Як доводить суду позивач 10.06.2017 року приблизно о 18 год. припаркував власний автомобіль «Субару» д.н.з. НОМЕР_1 , поблизу 4 під`їзду будинку АДРЕСА_1 та пішов додому. Близько 20 год., разом з дружиною вийшов з будинку та підійшов до автомобіля. На автомобілі виявив пошкодження, а саме вм`ятину на даху заглибленням близько 5 см.

Проте, що належний позивачу автомобіль «Субару» д.н.з. НОМЕР_1 пошкоджено відповідачем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 доводиться висновком за результатами розгляду матеріалів ЖЕО від 27.06.2017 р., складеному та затвердженому Оболонським УП ГУНП у м.Києві. Відповідачем ОСОБА_4 доводи про те, що майно належне позивачу пошкоджено не ним, спростовано не було.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 на момент заподіяння шкоди (10.06.2017) виповнилося 14 років.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частині, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкода була завдана не з їхньої вини.

Субсидіарність даної відповідальності полягає в тому, що: - основна вимога про відшкодування завданої шкоди пред`являється до неповнолітнього; додаткова вимога пред`являється до батьків (усиновлювачів) або піклувальника неповнолітнього, лише у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

На момент пошкодження належного позивачу автомобіля, відповідачу ОСОБА_4 виповнилося 14 років, наразі відповідач взагалі є повнолітньою особою, а тому суд не вбачає підстав для стягнення матеріальної та моральної шкоди субсидіарно, суд вважає що майнові збитки та моральна шкода підлягає стягненню з заподіювача шкоди ОСОБА_4 .

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як убачається з висновку експертів за результатами проведення судової транспортно-трасологічної та транспортно-товарознавчої експертизи від 02.08.2024 року на автомобілі «Субару» д.н. НОМЕР_1 , наявні пошкодження кузова в районі даху і дверей багажника - пошкодження задньої частини даху, верхньої частини прийому багажника, верхньої частини кришки багажника, у вигляді деформації, заломів, розривів.

Вищевказані пошкодження утворені в результаті однієї події, від ударного контактування із задньою верхньою частиною автомобіля твердого масивного предмета. Даним предметом могла бути одна цеглина, яка падала зі значної висоти.

Вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Субару» д.н. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, яка відбулась 10.06.2017, станом на 31.07.2024, дорівнює 81840 грн. 57 коп., в т.ч.ПДВ.

Ремонтно-відновлювальні роботи пошкодженого автомобіля «Субару» д.н.з НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 провести можливо. Обсяг і вартість цих робіт наведені в ремонтній калькуляції від 31.07.2024 № 26335-23Т, що є невід`ємною частиною цього висновку.

Станом на дату проведення огляду який відбувся 04.12.2023, автомобіль «Субару» д.н. НОМЕР_1 знаходився в пошкодженому стані, а відповідно, ремонтні роботи по його відновленню не були виконані.

Сума стягнення в якості відшкодування матеріальної шкоди, яку просить суд стягнути позивач за пошкоджений йому автомобіль не перевищує вартість матеріального збитку за результатами судової експертизи.

Cуд розглядає справи в межах заявлених вимог, а тому з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача підлягає стягненню майнова шкода в розмірі 67 339 грн. 08 коп. відповідно до заявлених позовних вимог, оскільки розмір збитків, як і вина у пошкодженні майна належного позивачу відповідачем ОСОБА_4 не спростована.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 ст.1167 ЦК України.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.02.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір компенсації моральної шкоди позивачеві суд визначає з урахуванням п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачам страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), їх тривалості, характеру немайнових втрат, вимушених змін у життєвих стосунках.

Суд вирішуючи питання про розмір компенсації моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, як винної у пошкодженні належного позивачу автомобіля, виходить з меж пред`явлених позовних вимог, враховує психоемоційний стан позивача та переживання, оскільки через пошкодження належного майна, він дійсно переніс емоційний стрес, переживання, викликані пошкодженням належного йому транспортного засобу, необхідністю його відновлення, змінами в звичному життєвому ритмі, тому приходить до переконання про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_4 на корить позивача компенсації моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., визначений розмір є достатнім, співмірним із завданою шкодою.

З огляду на викладене, суд доходить до висновку про часткове задоволення позову. В задоволенні вимог про стягнення майнових збитків та моральної шкоди в субсидіарному порядку з ОСОБА_3 суд відмовляє через відсутність підстав.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 763 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.12, 13, 76-83, 89,95133, 137, 141, 223, 229, 263-265ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ; адреса проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 ) відшкодування заподіяної шкоди у розмірі 67 339 (шістдесят сім тисяч триста тридцять дев`ять) грн. 08 коп., відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн., судові витрати у розмірі 763 (сімсот шістдесят три) грн. 40 коп.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст виготовлено 16.10.2024 року.

Суддя Н.О. Яценко