У Х В А Л А

10 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 215/1351/23

провадження № 61-11383ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., Фаловської І. М.,

розглянув заява ОСОБА_1 про відвід суддів Ігнатенка В. М., ОСОБА_2., Фаловської І. М. від участі у розгляді касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до російської федерації про визнання дій російської федерації геноцидом проти Українського народу та відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до російської федерації про визнання дій Російської федерації геноцидом проти Українського народу, про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2023 року, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2024 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з російської федерації на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3 000 000 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

01 серпня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2024 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М., суддів, які входять до складу колегії: ОСОБА_2., Фаловська І. М.

Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме заявнику необхідно подати нову редакцію касаційної скарги та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, із належним обґрунтуванням пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України, на який заявник посилається, як на підставу касаційного оскарження судових рішень у справі № 215/1351/23 та зазначити конкретну норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, застосували суди в оскаржуваних судових рішеннях.

28 вересня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку направив до Верховного Суду заяву про відвід колегії суддів Верховного Суду: Ігнатенка В. В., ОСОБА_2., Фаловської І. М., яка зареєстрована 10 жовтня 2024 року за

вх. № 32143/220-24.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 жовтня 2024 року для розгляду справи визначено такий склад колегії суддів: Ігнатенко В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М., Фаловська І. М.

10 жовтня 2024 року зазначену заяву було передано судді Ігнатенку В. М.

Заява про відвід мотивована тим, що 02 вересня 2024 року суддя Касаційного цивільного суду Ігнатенко В. М. постановив ухвалу про залишення без руху касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2024 року, однак заявник вказує, що постанову апеляційного суду він не оскаржував.

Заявник вважає, що суддя Ігнатенко В.М. помилково вважає, що його касаційна скарга недостатньо конкретизована в частині підстав касаційного оскарження.

Крім цього, ОСОБА_1 вважає, що суддя Ігнатенко В. М. відповідно до статті 185 ЦПК України мав право одноособово протягом п`яти днів з дня надходження його касаційної скарги до Верховного Суду постановити ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в іншому випадку, коли вже визначена колегія суддів Верховного Суду, суддя не має права і відповідних повноважень одноосібно вирішувати питання про залишення касаційної скарги без руху без участі інших членів колегії.

Верховний Суд зазначає, що 24 вересня 2024 року суддю ОСОБА_2 було відраховано зі штату суду у зв`язку з прийняттям Вищою радою правосуддя рішення від 24 вересня 2024 року № 2782/0/15-24 «Про звільнення ОСОБА_2 » з посади судді Верховного Суду у зв`язку з поданням заяви про відставку».

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 09 жовтня 2024 року

№ 1207/0/226-24 призначено повторний автоматизований розподіл судових справ в частині заміни судді, який не входить до складу постійної колегії суддів, за касаційними провадженням, зокрема № 61-11383ск24

У зв`язку із зазначеним, підстав розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_2., у суду касаційної інстанції немає, оскільки остання не входить до складу колегії суддів.

Відповідно до пунктів 1 - 4 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи.

Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (недопустимість повторної участі у розгляді справи). До складу суду не можуть входити особи, якіє членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (частини друга, третястатті 36 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) також, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

ЦПК України не встановлює вичерпного переліку обставин, які свідчать про необ`єктивність судді, проте визначає, що такі підстави повинні бути обґрунтовані особою, яка ініціює питання про відвід судді.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52,

від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (HauschildtCase,

№ 11/1987/134/188, §48).

Щодо суб`єктивного критерію, то немає підстав стверджувати, що судді Верховного Суду Ігнатенко В. М., Фаловська І. М., виявляють особисту упередженість. Презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного. Таких доказів заявником не надано.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Доводи заявника, які обґрунтовані виключно припущеннями і нічим не доведені, зводяться до незгоди із прийнятим суддею процесуальним судовим рішенням в цій справі, що відповідно до статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу, а є виключно реалізацією суддею своїх процесуальних повноважень, передбачених нормами ЦПК України не свідчать про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності суддів.

Верховний Суд наголошує на тому, що учасники справи не можуть використовувати інститут відводу суддів з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення. Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи необґрунтованість заявленого ОСОБА_1 відводу суддям Верховного Суду Ігнатенку В. М., Фаловській І. М. питання про відвід суддів відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України підлягає передачі на вирішення іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Керуючись статтями 33, 36, 40, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі Касаційного цивільного суду,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді ОСОБА_2. від участі у розгляді касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня

2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2024 року залишити без розгляду.

Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Ігнатенка В. М.,

Фаловської І. М. від участі у розгляді касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 березня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до російської федерації про визнання дій російської федерації геноцидом проти Українського народу та відшкодування матеріальної та моральної шкодивизнати необґрунтованою.

Заяву про відвід суддів Верховного Суду Ігнатенка В. М., Фаловської І. М. передати судді, який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська