Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/819/23
Провадження № 2-о/644/31/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова, у складі:

Головуючого судді Бугери О.В.,

За участю секретаря судового засідання Радченко І.Ю.,

Заявника ОСОБА_1 ,

Представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, заінтересована особа територіальна громада в особі Харківської міської ради, -

УСТАНОВИВ:

Заявником, 16.02.2023 року подано до суду відповідну заяву, яку 28.02.2023 року було уточнено, про встановлення факту того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 , день смерті ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви заявником зазначено, що він проживав разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 однією сім`єю з 2013 року місті Харкові за адресою АДРЕСА_1 , за вказаною адресою вона була зареєстрована та мала право власності на вказану квартиру. Вони проживали спільно сім`єю, як чоловік та жінка, він працював охоронцем, перебував на пенсії, забезпечував матеріальну потреби родини, а ОСОБА_3 , отримувала пенсію, як особа з 2 групою інвалідності. Вони мали спільний бюджет, вели спільно господарство, діти від попередніх шлюбів мешкали окремо, в шлюбі з іншими особами не перебували, син ОСОБА_3 трагічно загинув в автокатастрофі. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 померла в стаціонарі лікарні, він ніс всі витрати пов`язані з організацією поховання. Після її смерті він звернувся 13.02.2023 року до Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, було заведено спадкову справу, але листом від 13.02.2023 року вих.. №260/02-14 йому було дано роз`яснення, що для підтвердження юридичного факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлено винятково рішенням суду, оскільки він зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 . З 29.11.2022 року він зареєструвався як внутрішньо переміщена особа в УПСЗН адміністрації Індустріального району Харківської міської ради, місті Харкові за адресою АДРЕСА_1 .

Посилався на те, що відповідно до ст. 1264 ЦК України він є спадкоємцем четвертої черги, оскільки з 2013 року постійно проживав з ОСОБА_3 однією сім`єю, вони були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Факт спільного проживання можуть підтвердити чисельні свідки, сусіди, знайомі, а також, даний факт підтверджується письмовими доказами. Зазначав, що стосунки, які склались між ним та померлої ОСОБА_3 свідчать про сімейні стосунки, хоча шлюб між ними у не був зареєстрований. Посилався на практику Європейського суду з означеного питання щодо наявності права на захист, не зважаючи на існування зв`язку поза шлюбом, просив врахувати тлумачення поняття домогосподарства, що визначає спільне проживання в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечення себе всім необхідним для життя, ведення спільного господарства, повністю або частково об`єднання та витрачання коштів. З урахуванням наведеного, оскільки ним дотримано строк на звернення до нотаріальної контори, те, що він із померлою не перебував в зареєстрованому шлюбі та був зареєстрований за іншою адресою, що перешкоджає йому оформити свої спадкові права, просив встановити відповідний факт в судовому порядку.

Представник заінтересованої особи подав суду письмові пояснення по суті заяви, в який зазначав, що встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно заявнику для подальшого оформлення ним права на спадщину, а з урахуванням вимог ст. 1277 ЦК України орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, з урахуванням зазначеного, вважали, що в даному випадку є спір про право, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження. Посилались на правові позиції Верховного Суду з означеного питання, на відповідні правові висновки щодо встановлення факту. Вважали, що заяву ОСОБА_1 необхідно залишити без розгляду.

Також, зазначали, що заявник, звертаючись до суду з вищезазначеною заявою, не надав суду належних, допустимих та достатніх письмових доказів в обґрунтування заявлених вимог, які можуть бути прийняті судом на підтвердження факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання спадкоємцем четвертої черги за законом. Відсутні докази на підтвердження факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю разом із спадкодавцем у розумінні ч. 2 ст. 3 СК України. ОСОБА_1 документально не підтверджує факт постійного проживання однією сім`єю разом з ОСОБА_3 , заявником не надано до суду доказів ведення спільного господарства, наявності у сторін побуту, проведення спільних витрат, взаємність прав та обов`язків. Не було надано доказів щодо витрат на утримання та обслуговування квартири, ведення спільного бюджету разом із ОСОБА_3 , купівлі майна для спільного користування тощо. Довідка управління соціального захисту населення від 29.11.2022 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (яка надана після смерті спадкодавця ОСОБА_3 ) також не підтверджує факт проживання однією сім`єю. Зазначали, що покази свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення вказаного факту та не можуть бути визначальними у вирішенні факту проживання однією сім`єю (спільне проживання, пов`язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов`язків). Показання свідків не засвідчують реальність сімейних відносин та не є достатніми доказами, що підтверджують сукупність фактів, необхідних для встановлення факту проживання однією сім`єю та не можуть підтверджувати факт проживання однією сім`єю та ведення спільного господарства, існування спільного побуту та взаємних прав обов`язків між позивачем та померлою не менше як п`ять років без документального підтвердження та можливості підтвердження письмовими доказами. Питання організації поховання та понесені у зв`язку із цим витрати здійснюється вже після відкриття спадщини, що жодним чином не підтверджує факт проживання позивача однією сім`єю зі ОСОБА_3 та не відноситься до предмету доказування, так як виходить за межі п`ятирічного строку до часу смерті спадкодавця, а отже не є належним доказом у розумінні ст.77 ЦПК України. Також зазначали, що відсутні докази не перебування в шлюбі ОСОБА_3 , з 2013 року, чим може бути лише витяг з Актового запису, та з 2016 року у паспортах громадянина України не ставиться відмітка із зазначенням прізвища, імені, по батькові і року народження другого з подружжя. Ця обставина виключає можливість визначити позивача таким, що входить до кола спадкоємців четвертої черги. Також, зазначали, що в матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Заявником до матеріалів судової справи долучено лист нотаріуса «щодо спадкової справи». Тому неможливо визначити правові підстави звернення позивача до суду із заявленими позовними вимогами без вмотивованої відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину. Відсутня інформація про заведення спадкової справи за заявами інших спадкоємців, відсутність спадкоємців за заповітом та за законом не тільки четвертої Харківської міської Державної нотаріальної контори, а й відсутності таких відомостей у Спадковому реєстрі. З урахуванням наведених обставин та з посиланням на відповідні постанови Верховного Суду, просили залишити заяву без розгляду.

Представником заявника було подано письмові заперечення на пояснення заінтересованої особи, зазначено, що правова позиція щодо залишення заяви без розгляду є необгрунтованою, суперечить обставинам справи. На момент розгляду заяви ОСОБА_1 у суді відсутній спір про право, оскільки відсутні інші спадкоємці, які б могли прийняти спадщину та/або претендували на її прийняття, посилався на практику Верховного Суду з означеного питання.

У разі якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Саме листом від 13.02.2023 року вих.. №260/02-14 Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора повідомила ОСОБА_1 про те, що його заява про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрована та заведена спадкова справа 106/2023. Роз`яснено, що юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений винятково рішенням суду. Тобто, відмови нотаріуса у оформленні права на спадщину на даний час немає, оскільки Судом ще навіть не розглянуто у встановленому законом порядку його заяву про встановлення факту що має юридичне значення. Окрім того, відсутність саме спору між спадкоємцями є вирішальним для встановлення процесуальної можливості розгляду заяви ОСОБА_1 у порядку окремого провадження за нормами ЦПК України, та Харківська міська рада не входить до кола спадкоємців, а тому не може братися до уваги майбутнє виникнення можливості щодо звернення із заявою про визнання спадщини відмерлою, оскільки пояснення Харківської міської ради не містять навіть посилання на докази наявності інших спадкоємців, усунення ОСОБА_1 від права на спадкування, неприйняття ним спадщини, відмови від її прийняття. Зазначав, що обов`язок органу місцевого самоврядування подати заяву до суду про визнання спадщини відумерлою в даному випадку не настав, а тому посилання на наявність спору містить ознаки перевищення службових повноважень представника заінтересованої особи. Окрім того, зазначав, що надані заявником до матеріалів справи докази, серед яких документи що підтверджують факт спільного проживання, судом не досліджувались у встановленому ЦПК порядку, а тому пояснення представника є суто суб`єктивним ставленням до письмових доказів. Наводив перелік наданих доказів з заявою, що на думку представника заявника свідчать про обґрунтованість та підтвердження заяви, є належними та допустимими доказами. Обставини щодо наявності або відсутності у спадкодавця зареєстрованого шлюбу з іншою особою перевіряються нотаріусом який оформлює матеріали спадкової справи. Вважав доводи поданих пояснень не обґрунтованими.

В судовому засіданні заявник та його представник, адвокат Надоля Є.В., доводи заяви підтримали, просили її задовольнити, заявником були надані пояснення щодо обставин спільного проживання, ведення домашнього господарства з 2013 року. Заявник зазначав, що він познайомився із ОСОБА_3 по Інтернету, восени 2013 року, спочатку зустрілись, вона приїхала до нього в м. Куп`янськ, а потім, майже одразу почали жити спільно, він переїхав до неї у місто, його діти дорослі, він вдівець. Спілкувався з її сином та онуками, ніхто не заперечував проти їх стосунків, вони жили лише вдвох, він працював, отримував пенсію, повністю забезпечував, у ОСОБА_4 була невелика пенсія по інвалідності. Стосунки були сімейні, вони спільно покупали продукти, потім купили новий килим, стіл, тумбу, спільно вирішували, які меблі ще купляти. Спільно готували, прибирали, як звичайна родина, він міняв сантехніку, крани. Гроші у них були спільні, його дохід був десь 6000-8000 гривень, а у неї приблизно 2000 гривень. Вона шуткувала та казала давай розпишемось, але думали що вже дорослі люди, що скажуть діти, живемо і так добре. Іншого житла він не має, те, що в ОСОБА_5 ще за життя ОСОБА_4 переписав на доньку, але наразі навіть не знає, що з цією квартирою. Померла вона раптово, не очікував, що так станеться, він її відвідував кожного дня, але його не пускали, потім повідомили, що вона померла. Він оформив всі документи, оплатив ритуальні послуги, поховали ОСОБА_4 , поставив хрест на могилі, планує пам`ятник поставити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлявся, причини неявки суду не повідомляв.

Суд, вислухавши доводи заявника, його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15.08.2023 року було залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 , з урахуванням пояснень представника заінтересованої особи Харківської міської ради щодо наявності спору про право. Відповідно до Постанови Харківського апеляційного суду від 26.10.2023 року ухвала суду була скасована, оскільки суд не встановив та не зазначив, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (ЦК України), який би оспорював право заявника на прийняття спадщини, тобто між ким існує спір, не встановив коло спадкоємців померлої ОСОБА_3 та не перевірив, чи впливатиме на їх права та обов`язки рішення суду про встановлення факту спільного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки існування спору про право має бути реальним, а не гіпотетичним. З посиланням на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц (провадження № 61-39374св18); від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19 (провадження № 61-872св21), від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20); від 03 серпня 2022 року у справі № 759/12740/21 (провадження № 61-126 св 22); від 14 вересня 2022 року у справі № 755/17019/21 (провадження № 61-6569св22); від 14 грудня 2022 року у справі № 180/2132/21 (провадження № 61-2729св22). Окрім того, в ухвалі було зазначено, що матеріали справи не містять даних про інших спадкоємців, які подали заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , а Харківська міська рада не є спадкоємцем.

Судом було витребувано копію спадкової справи, в ході дослідження якої встановлено, що із заявою про прийняття спадщини окрім заявника ніхто не звертався, даних про існування інших спадкоємців матеріали спадкової справи не містять, а тому суд вважає необґрунтованими доводи заінтересованої сторони щодо існування спору про право.

Оцінюючи доводи заявника та представника заінтересованої особи щодо наявності чи відсутності доказів що підтверджують факт спільного проживання, суд зазначає наступне.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України). Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 3 СК України визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Таким чином, обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Заявник у справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , з 03.01.1987 року перебував в шлюбі з ОСОБА_6 , має трьох дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копією паспорту, копією картки платника податків. ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Відповідно до дослідженої копії трудової книжки заявника з 01.02.2019 року по 07.03.2019 року, з 11.04.2019 року по 08.06.2019 року, з 11.06.2019 року по 06.04.2019 року, він офіційно працював в м. Харкові. Дані періоди роботи в м. Харкові також підтверджені копіями відповідей на адвокатський запит, а саме щодо роботи в ОСББ «Червоний банківець», консьєржем. З копії наданої заяви про прийняття на роботу, звільнення з роботи вбачається, що ОСОБА_1 зазначалось місце проживання АДРЕСА_1 .

За інформацією наданою КНП ХОР «ЦЕМД та МК», 27.12.2021 року службою ЕМД було прийнято один виклик до ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 , особу було шпиталізовано до КНП «Міська клінічна лікарня №7 ХМР». Надано копію картки виклику швидкої медичної допомоги, копію виписки з медичної картки стаціонарного хворого, в яких зазначається адреса проживання хворого АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , дані про реєстарцію шлюбу відсутні, що підтверджується копією її паспорту. Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_2 від 30.05.2008 року, що видано відповідно до розпорядження від 30.05.2008 року №3079, ОСОБА_3 та ОСОБА_11 отримали у власність в порядку приватизації квартиру за адресою АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності.

Син ОСОБА_3 ОСОБА_11 , помер ІНФОРМАЦІЯ_9 в Кіровоградській області, Знам`янського району, на автошляху м. Кропивницький с. Суботці, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_3 оформила свої спадкові права на 1/2 частку квартири по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Харкові, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Відповідно до копії лікарського свідоцтва про смерть №495 від 26.10.2022 року, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , причина смерті Ковід19, вірус ідентифікований, полі органна недостатність. Смерть настала в стаціонарі. Довідку отримав ОСОБА_1 ..

Відповідно до копії договору-замовлення №001116 від 26.10.2022 року, та відповідною копією акту на ритуальні послуги та предмети ритуального призначення, ОСОБА_1 було проведено оплату організації та проведення поховання ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 13.02.2023 року було заведено спадкову справу №106/2023 Четвертою Харківською міською державною нотаріальною конторою, про що свідчить копія витягу з Спадкового реєстру. 13.02.2023 року ОСОБА_1 було повідомлено, що його заява про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 прийнята, заведена спадкова справа, додатково роз`яснено, що юридичний факт проживання однією сім`єю із спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини має бути встановлений винятково за рішенням суду.

Судом було досліджено копію матеріалів спадкової справи №106/2023, з яких вбачається, що справа заведена 13.02.2023 рок на підставі заяви ОСОБА_1 , який подав заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. 1264 ЦПК України. Матеріали спадкової справи не містять інших заяв про прийняття спадщини. Наявні копії свідоцтв про смерть ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, довідка з Реєстру територіальної громади щодо зареєстрованих в квартирі особах, окрім померлої ОСОБА_3 в квартирі зареєстровані особи відсутні. До спадкової справи додано Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру, яка містить інформацію щодо наявності заповіту від імені ОСОБА_3 , без ідентифікуючих ознак. Судом, за клопотанням представника заявника, було витребувано інформацію щодо заповідача, а саме рік народження та місце проживання на день складання заповіту від імені ОСОБА_3 , що посвідчений 25.10.1995 року за реєстровим номером №1-3377 Дергачівською державною нотаріальної конторою Харківської області. За отриманою судом інформацією, рік народження даного заповідача не співпадає із роком народження померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .. Тобто, заповітів від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не складалось.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 , суду пояснила, що вона проживає в квартирі АДРЕСА_3 в цьому ж будинку з 2016 року, є сусідкою заявника, з березня 2016 року вона познайомилась із заявником та ОСОБА_4 , разів 5 була у них дома, заходила по сусідськи, ще вони неодноразово спілкувались по телефону з ОСОБА_4 . Підтверджувала, що вони постійно були разом, вона їх бачила на сходовій клітині разів по 2 на день, вони ходили за покупками спільно. Знає, що коли загинув син у ОСОБА_4 в автокатастрофі вона взагалі вважала, що це їх спільний син. Підтверджувала, що заявник та ОСОБА_3 проживали саме як подружжя, у них все було спільне.

Свідок ОСОБА_13 , суду пояснила, що вона сусідка ОСОБА_3 , була знайома за життя з нею та її сином ОСОБА_14 , а заявника знає приблизно з кінця 2013 року, підтверджувала, що вони проживали спільно, як подружжя, у них були саме сімейні стосунки, вони ходили постійно разом, часто бувала у них в гостях, на свята приходила, вони вирішували всі питання разом. Знає, що загинув син ОСОБА_14 та двоє внуків, ОСОБА_4 казала їй, що вони не розписані, тому що нікого у них більше немає, вони вдвох. Потім від ОСОБА_15 померла і ОСОБА_4 . Підтверджувала, що заявник провідував її у лікарні, вживав заходи по похованню ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_16 , суду пояснила, що вона сусідка заявника та померлої ОСОБА_3 , мешкає на 6 поверху в будинку, а вони на 8 поверху. Була знайома з ОСОБА_3 з 2010року, вона була подругою її матері. З 2013-2014 року була знайома з заявником ОСОБА_17 , приходила до них додому, робила уколи, з 2018 року майже 1 раз на місць постійно приходила до них. Пояснювала, що вони жили в 2-х кімнатній квартирі, бачила, що вони робили ремонт. Була впевнена, що вони чоловік та дружина. Починаючи з 2013-2014 року бачила їх на подвір`ї, вдвох. Знає, що у ОСОБА_3 був син, який був одружений та мав двох дітей, але і він, і діти, загинули в автокатастрофі. Під час спілкування з ОСОБА_3 вона розповідала, як готує кушати, як ОСОБА_17 любить те, що вона готує, сумнівів, що це родина не виникало ніколи. ОСОБА_3 померла раптово, від Ковід19, в лікарні. Коли ОСОБА_3 захворіла вона приходила до них, ОСОБА_17 викликав швидку, повністю доглядав за ОСОБА_3 , готував вдома поїсти та ніс в лікарню.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що він оселився в квартирі АДРЕСА_3 з 2016 року. З цього часу знає заявника, вони сусіди. Бачив неодноразово заявника та ОСОБА_3 , як її називати тітка ОСОБА_19 , вони постійно були разом, ходили в магазин, купували продукти, перетинались на сходовій клітині. Мати близько спілкувалась із сусідкою ОСОБА_3 .. Заходив до них у квартиру по сусідськи, бачив там кондиціонер, комп`ютер стаціонарний, диван, телевізор. Заходив до них надавав допомогу по налаштуванню комп`ютера в 2022 році, вони були обидва вдома. Скільки років проживає в будинку весь час вважав, що це чоловік та дружина.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що вона познайомилась із ОСОБА_3 в 2013 році, коли перебувала на лікуванні з ОСОБА_4 в кардіології. Після того почали підтримувати дружні стосунки. Вона казала, що має намір шукати собі чоловіка в Інтернеті, казала, що хоче зустріти військового на пенсії. В спілкуванні казала, що знайшла, це було приблизно на початку 2014 року. Розповідала їй, що зустріла чоловіка, який сам з м. Куп`янська, їздила до нього в гості, а потім він переїхав до неї, вони почали жити, як родина. Він влаштувався на роботу. Познайомилась з ним, він працював біля її будинку. Підтверджувала, що вони жили як родина, спільно ходили на базар, в магазин, була у них в гостях, ОСОБА_4 гарно готувала, запрошувала на український борщ, сідали спільно за стіл, куштували, спілкувались. Зазначала, що вони поставили спільно бойлер, переробили кухню, купили новий комод в спальню. Після загибелі сина ОСОБА_3 сама їздила на поховання, не хотіла відволікати заявника від роботи, хоча він її підтримував, вже пам`ятник синові встановлювали спільно, запрошували на помини знайомих загиблого сина. Чому вона не оформлювала шлюб не знає, вона не питала. Про інших родичів їй нічого не відомо, знає, що мати ОСОБА_3 померла, син та онуки загинула, колись згадувала померла про племінника, але нічого про нього не знає та ніколи не бачила.

Також, заявником суду було надано копії квитанції про оплату комунальних послуг за місцем проживання за адерсою АДРЕСА_1 , вже після смерті ОСОБА_3 .. Заявник сплачує комунальні послуги, заборгованість відсутня.

Факт спільного проживання однією сім`єю також підтверджується письмовими заявами ОСОБА_12 , ОСОБА_16 , що посвідчені нотаріально, які також були допитані в судовому засіданні у якості свідків та викладені ними в заявах пояснення повністю підтверджують покази наданими ними в судовому засіданні.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що факт спільного проживання повністю підтверджений належними та допустимими доказами в їх сукупності, судом досліджено письмові докази отримання медичної допомоги, роботи, під час перебування за адресою АДРЕСА_1 , письмові докази були підтверджені в судовому засіданні показами свідків, сусідів, друзів, які свідчили про наявність ознак ведення спільного господарства, утримання майна, спільного вирішення питання про придбання предметів, проведення дозвілля, вирішення питань з встановлення пам`ятника загиблому сину, а тому вимоги заяви підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.16, 1264 ЦК України, ст. ст. 3, 4 СК України, ст.ст. 76, 81, 90, 95, 259, 263, 264-268, 315, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю, - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 , день смерті ОСОБА_3 .

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 10.10.2024 року.

Відповідно до вимог п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрований АДРЕСА_4 , фактично проживає АДРЕСА_5 .

Представник заявника ОСОБА_2 , адвокат, адреса здійснення адвокатської діяльності проспект Правди, будинок 7, корпус «Г», офіс 264, м. Харків, 61058, за договором про надання правової допомоги.

Заінтересована особа Харківська міська рада, , площа Конституції, будинок 7, м. Харків, 61003.

Головуючий: суддя О.В. Бугера