справа № 691/819/24
провадження № 2/691/459/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2024 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

В складі :

головуючого судді Савенко О.М.

за участю секретаря судових засідань Шмунь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області цивільну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу,-

встановив :

ФОП ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 31 жовтня 2021 року між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_3 , було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/1364583. У відповідності до вказаного полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяло на себе зобов`язання, що у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «ГАЗ» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 21 травня 2022 року о 20 годині 30 хвилин в м. Городище по вул. Індустріальна мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ГАЗ» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Ореl», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 .. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу «Ореl», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , було завдано механічних пошкоджень, а власнику вказаного автомобіля - матеріальні збитки. Відповідно до постанови Городищенського районного суду Черкаської області від 18 липня 2022 року в справі №699/675/22, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Ореl» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом № АТ/1364583 від 31 жовтня 2021 року. На підставі страхового акту №049/037/020961/22/1 ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 5 433 грн 40 коп., що підтверджується платіжним дорученням №25574 від 13.07.2022 року. ОСОБА_2 керував транспортним засобом «ГАЗ», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » у стані алкогольного сп`яніння. В розумінні ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.1166, 1187, 1191 ЦК України, у ОСОБА_2 виникло зобов`язання відшкодувати ПрАТ «УПСК» завдані збитки в порядку регресу у розмірі сплаченого страхового відшкодування за Полісом № АТ/1364583 від 31 жовтня 2021 року. Право регресної вимоги виникло у ПрАТ «УПСК» з моменту виплати страхового відшкодування в повному обсязі, з 13 липня 2022 року. З метою досудового врегулювання спору, ОСОБА_2 направлено вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу в добровільному порядку. 03 березня 2023 року між ПрАТ «УПСК» та фізичною особою- підприємцем ОСОБА_1 , укладено Договір №03/03/2023 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорах страхування, перелік яких наведений у додатку №1 до Договору, в тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за полісом № АТ/1364583 від 31 жовтня 2021 року. З підстав не виконання ОСОБА_2 вимоги про відшкодування збитків в порядку регресу в добровільному порядку, прийнято рішення звернутися в суд з позовом за захистом прав та інтересів (а.с.1-3).

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 25 липня 2024 року у цивільній справі відкрито загальне позовне провадження і призначено підготовче засідання з викликом сторін до суду, з наданням відповідачу часу для подачі відзиву, пред`явлення зустрічного позову, подання письмових пояснень (а.с.37).

В підготовчому засіданні 07 серпня 2024 року постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху, з підстав не додержання вимог ч.1 ст.177 ЦПК України (а.с.45).

09 серпня 2024 року на адресу Городищенського районного суду Черкаської області надійшла заява представника позивача ОСОБА_5 з додатком про усунення недоліків зазначених в мотивувальній частині ухвали Городищенського районного суду Черкаської області від 07 серпня 2024 року про залишення позовної заяви без руху у строк який надано судом, шляхом надання доказу, який підтверджує направлення позовної заяви з додатками відповідачу ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 , у зв`язку із подачею позовної заяви за допомогою системи «Електронний суд» (а.с.47-48).

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 21 листопада 2024 року підготовче провадження у цивільній справі закрите та призначено судовий розгляд по суті (а.с.57).

В судове засідання 29 листопада 2024 року позивач ФОП ОСОБА_1 та представник позивача, адвокат Самойленко П.М., інформовані, не прибули, представник позивача подав клопотання від 26 листопада 2024 року за вхідним №ЕС-6498/24 про розгляд справи без участі позивача та представника (а.с.62).

Відповідач ОСОБА_2 , будучи повідомлений належним чином, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження, ухвали про закриття підготовчого провадження і призначення судового розгляду, судових повісток, що підтверджується поштовими трекінгами від 08 липня 2024 року №342, від 15 листопада 2024 року №6857, від 16 жовтня 2024 року №6283, від 18 листопада 2024 року №283, розміщення 28 листопада 2024 року оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі «Судова влада України» за веб-адресою: https://gd. ck. court. gov. ua., у судове засідання не прибув, причину своєї неявки суду не повідомив, як і не надіслав заяв чи то клопотань про розгляд справи у його відсутність або перенесення розгляду (а.с. 38, 43, 46, 51, 55, 58, 61, 63).

Місце реєстрації відповідача ОСОБА_2 підтверджується інформацією №707897 від 26 липня 2024 року на запит з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.39).

З врахуванням вищезазначеного, суд, прийшов до висновку про можливість судового розгляду цивільної справи 29 листопада 2024 року у відсутності позивача ФОП ОСОБА_1 та представника позивача, адвоката Самойленко П.М. та відповідача ОСОБА_2 , остільки їх неявка не перешкоджає розгляду по суті, у їх відсутність, як таких, що належно інформовані про судовий розгляд. При прийнятті такого рішення суд, орієнтований і на судову практику Європейського Суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.Так, згідно п. 41 рішення Європейського Суду з прав людини «Пономарьов проти України» заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (mutatis mutandis, п.27 рішення «Олександр Шевченко проти України» заява № 8371/02 від 26 квітня 2007 року, та «Трух проти України» заява №50966/99 від 14 жовтня 2003 року).

Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вивчивши зміст клопотання представника позивача Самойленка П.М. про розгляд у його відсутність і позивача ФОП ОСОБА_1 , враховуючи належне повідомлення відповідача ОСОБА_2 за місцем реєстрації, відсутність відзиву, заперечення, чи то клопотань про необґрунтованість позовних вимог, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 1 ст.16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, окрім іншого, визнання права.

Відповідно до ст.6 Європейської Конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст.13, зазначеної Конвенції, на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Згідно положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України, передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За змістом ст. 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої ст. 22 ЦК України, реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до частин шістнадцятої, сімнадцятої статті 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Крім того, за правилами статей 1188, 1192 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у розмірі реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. З Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У відповідності до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

До правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми матеріального права про право на звернення до відповідача з регресним позовом.

Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно ст.27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Регрес - це право, що виникає в особи внаслідок платежу. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика до винної особи на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу.

В ході судового розгляду із досліджених судом доказів встановлено, що відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Серії ААВ №455307, позивач ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем (а.с.6). Між Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_3 31 жовтня 2021 року було укладено поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/1364583 (а.с.13). Згідно відповіді Національної Поліції України, в ній наявна повна інформація щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21 травня 2022 року о 20 годині 30 хвилин в м. Городище по вул. Індустріальна за участю автомобіля «ГАЗ» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Ореl», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 (а.с.14-15). Відповідно до постанови Городищенського районного суду Черкаської області від 18 липня 2022 року в справі №699/675/22, відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк шість місяців (а.с.16). Відповідач ОСОБА_2 , 21 травня 2022 року о 20 годині 30 хвилин в м. Городище по вул. Індустріальна керував транспортним засобом «ГАЗ», державний реєстраційний номер « НОМЕР_1 » у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується постановою Городищенського районного суду Черкаської області від 17 червня 2022 року в справі №699/659/22 (а.с.17). Власник пошкодженого, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Ореl» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування за полісом № АТ/1364583 від 31 жовтня 2021 року (а.с.18-27). На підставі страхового акту №049/037/020961/22/1 від 11 липня 2022 року, ПрАТ «УПСК» було виплачено ОСОБА_4 страхове відшкодування в розмірі 5 433 грн 40 коп. (а.с.28), що підтверджується платіжним дорученням №25574 від 13 липня 2022 року (а.с.29). ПрАТ «УПСК», з метою досудового врегулювання спору, відповідачу ОСОБА_2 09 грудня 2022 року направило вимогу про відшкодування збитків в порядку регресу в добровільному порядку, яка залишена без виконання (а.с.30). Відповідно до Договору цесії №03/03/2023 про відступлення права вимоги від 03 березня 2023 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», як первісний кредитор передало (відступило) права вимоги до боржників, а новий кредитор ФОП ОСОБА_1 набув права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування та сплатив йому грошові кошти у сумі, яка дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором (а.с.7-9). Згідно додатку №1 до Договору цесії №03/03/2023 про відступлення права вимоги від 03 березня 2023 року, до позивача ФОП ОСОБА_1 перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_2 (а.с.10-12). У вказаному додатку зазначено номер договору страхування №№049/037/020961/22/1, боржника ОСОБА_2 , суму боргу 5 433, 40 грн. (а.с10-12).

ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», як страховик потерпілої особи виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі. У зв`язку з виплатою ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди, в порядку суброгації. 03 березня 2023 року, відповідно до Договору цесії №03/03/2023 про відступлення права вимоги, ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», як первісний кредитор відступив права вимоги до боржників, а новий кредитор позивач ФОП ОСОБА_1 набув права вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування , в тому числі і до відповідача ОСОБА_2 за договором страхування №№049/037/020961/22/1.

З врахуванням вище викладеного, встановлено, що внаслідок компенсації ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» шкоди потерпілій стороні у ДТП ОСОБА_4 , власнику пошкодженого транспортного засобу «Ореl», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , позивачу ФОП ОСОБА_1 , як новому кредитору, перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_2 , як особи, яка відповідальна за нанесені збитки, а також відсутність інших підстав, які виключають обов`язок відповідача відшкодувати заподіяні збитки, тому, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача суми сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення судових витрат у виді сплаченого судового збору та правничої допомоги.

Так, позивачем, згідно ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» сплачено судовий збір в розмірі 968, 96 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №0.0..1 від 24 липня 2024 року (а.с.34), які суд стягує з відповідача у повному обсязі, на користь позивача, згідно ст. 141 ЦПК України, так як вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно процесуальним законодавством України.

Позивачем заявлено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн. на підставі укладеного договору про надання правової допомоги №01/11/22 від 01 листопада 2022 року між адвокатом Самойленко П.М. та ФОП ОСОБА_1 , додаткової угоди №961 від 17 червня 2024 року до договору про надання правової допомоги №01/11/22 від 01 листопада 2022 року, платіжної інструкції №Р24АР24АD7740 від 17 червня 2024 року (а.с.31-33).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд з`ясував склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, які є співмірними із складністю справи та відповідають критерію реальності адвокатських витрат, розумності їх розміру та згідно вимог ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановив інформацію щодо адвоката, який таку допомогу надавав згідно наданих доказів. При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд виходить із встановлення їх дійсності та необхідності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Так, Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначив, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні Європейського Суду з прав людини від 28 листопада від 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» вказав, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний характер.

Згідно ч.1-2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі: задоволення позову - на відповідача; відмови в позові - на позивача; часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З вище наведеного вбачається, що позивачем надано докази та документально підтверджено витрати на правничу допомогу, у зв`язку з розглядом цивільної справи в суді, заяв про зменшення розміру витрат на правову допомогу до суду не надходило, тому понесені витрати позивачем в розмірі 4000 грн. на правничу допомогу, підлягають до задоволення, як обгрунтовані.

Позов підтверджується: копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Серії ААВ №455307; поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ/1364583 від 31 жовтня 2021 року; копією відповіді Національної Поліції України; копією постанови Городищенського районного суду Черкаської області від 18 липня 2022 року; копією постанови Городищенського районного суду Черкаської області від 17 червня 2022 року; копією заяви ОСОБА_4 про виплату страхового відшкодування за полісом № АТ/1364583 від 31 жовтня 2021 року; копією страхового акту №049/037/020961/22/1 від 11 липня 2022 року; копією платіжного доручення №25574 від 13 липня 2022 року; копією досудової вимоги від 09 грудня 2022 року; копією Договору цесії №03/03/2023 про відступлення права вимоги від 03 березня 2023 року; копією додатку №1 до Договору цесії №03/03/2023 про відступлення права вимоги від 03 березня 2023 року; копією договору про надання правової допомоги №01/11/22 від 01 листопада 2022 року; копією додаткової угоди №961 від 17 червня 2024 року до договору про надання правової допомоги №01/11/22 від 01 листопада 2022 року; копією платіжної інструкції №Р24АР24АD7740 від 17 червня 2024 року; платіжною інструкцією №0.0..1 від 24 липня 2024 року

На підставі наведеного та керуючись Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 512,1166,1187,1188,1191,1192,1194 ЦК України, ст.ст.2, 3, 4, 5, 10,12,13, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 83, 141, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив :

позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання АДРЕСА_2 , на р/р НОМЕР_5 в ПАТ «ПриватБанк» МФО 320649, завдані збитки в порядку регресу у сумі 5433 (п`ять тисяч чотириста тридцять три) грн. 40 коп..

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання АДРЕСА_2 , на р/р НОМЕР_5 в ПАТ «ПриватБанк» МФО 320649, понесені судові витрати при зверненні до суду по сплаті судового збору, в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 96 коп..

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання АДРЕСА_2 , на р/р НОМЕР_5 в ПАТ «ПриватБанк» МФО 320649, понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн..

Копію рішення суду направити учасникам справи, для відому.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішення, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - https://gd. ck. court. gov. ua.

Відомості про сторін:

Позивач: особа 1 - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Представник позивача: особа 2 адвокат Самойленко Петро Миколайович, юридична адреса м.Київ вул.Мельникова, №46,свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серії Кв №6314 від 24 січня 2019 року.

Відповідач : особа 3 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Суддя О. М. Савенко