Справа № 365/520/24
Номер провадження: 2/365/287/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 жовтня 2024 року селище Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Кучерявої Л.М.

за участю секретаря судового засідання Матвієнко Н.В.

представника позивача Паруль Ю.О.

представника відповідача Абібулаєвої Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 в режимі відеоконференцзв`язку в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2024 року позивач ОСОБА_3 , через свого уповноваженого представника - адвоката Паруль Ю.О., звернулася до Згурівського районного суду Київської області з позовом, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 5225 від 23.06.2016, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. (вул. Центральна, 6/9, м. Дніпро), відповідно до якого звернуто стягнення з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (вул. Грушевського, 1д, м. Київ) заборгованості у розмірі 56131,25 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що 11 травня 2018 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпро ГТУЮ у Дніпроперовській області Горбачовою О.О. прийнято рішення - постанову про відкриття виконавчого провадження № 56356280 на підставі виконавчого напису № 5225 від 23.06.2016. Дану постанову та будь-які інші документи позивач не отримувала. Адвокатом Паруль Ю.О. на її адвокатський запит отримано дану постанову 09.07.2024. Вважає, що вчинений виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. Заборгованість, яка рахується за позивачем не є безспірною. Наявність вказаного боргу позивач не визнає та заперечує факт отримання коштів кредиту та факт існування заборгованості перед відповідачем. ПАТ КБ «Приватбанк» надав нотаріусу документи, з яких неможливо встановити наявність безспірної заборгованості, оскільки такі документи не відображають інформацію щодо здійснення боржником останньої оплати по кредиту, не вбачається яким чином нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами та неможливо встановити дійсний розмір заборгованості. Тобто, нотаріус вчинив виконавчий напис на борговому документі без дотримання вимог закону щодо наявної безспірної заборгованості, а також з пропуском строків звернення. Законом передбачено вчинення нотаріусом виконавчих написів за умови, що з дня виникнення права вимоги до боржника минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України 29.06.1999 року № 1172 (далі - Перелік) при вчинені виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, які зазначені в цьому переліку, зокрема, оригінал нотаріально посвідченого договору. Зазначає, що договір, за яким виникла вказана заборгованість був у простій формі та не був завірений нотаріально.

Разом з позовною заявою 15 липня 2024 року представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій вона просила зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 5225, виданого 23.06.2016 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М.

16 липня 2024 року суддя Згурівського районного суду Київської області Кучерява Л.М. призначила заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову до судового розгляду.

19 липня 2024 року ухвалою Згурівського районного суду Київської області у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. Ухвала набрала законної сили 04.08.2024.

16 липня 2024 року своєю ухвалою суддя Згурівського районного суду Київської області Кучерява Л.М. позовну заяву ОСОБА_3 залишила без руху та встановила строк для усунення недоліків.

Суддя Згурівського районного суду Київської області Кучерява Л.М. своєю ухвалою від 22.07.2024 відкрила провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, встановила сторонам відповідні строки для подання заяв по суті справи та призначила справу до розгляду, задовольнила клопотання представника позивача про витребування доказів.

14 серпня 2024 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача - адвокат Абібулаєва Т.Г. просила у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача зазначає, що 12.10.2010 позивачем особисто підписано довідку щодо умов кредитування, в якій визначено відсоткову ставку, розміри комісій, штрафів, тощо та видано кредитну карту № НОМЕР_1 . Грошові зобов`язання за кредитним договором позивач належним чином не виконувала, порушила строки виконання зобов`язань по сплаті кредиту, відсотків за користування кредитом, неустойки, а тому банк як кредитодавець набув право стягнути заборгованість у позасудовому порядку. 23.06.2016 приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис № 5225, за яким запропоновано стягнути з боржника ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № б/н від 08.10.2010 в розмірі 56131,25 грн, з яких 54431,25 грн - заборгованість за кредитом, 1700,00 грн - витрати, пов`язані з вчиненням виконавчого напису. Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок), передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Пунктом 2 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів») визначено, що для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, на час вчинення оспорюваного виконавчого напису оригіналу нотаріально посвідченого договору не вимагалося. Постанова Київського апеляційного адміністративного суду, якою фактично було змінено документи, на підставі яких вчиняються виконавчі написи, вступила в силу 22.02.2017 року, а оскаржуваний виконавчий напис № 5225 було вчинено нотаріусом до набранням законної сили постановою - 23.06.2016. Щодо безспірності заборгованості на момент вчинення виконавчого напису зазначає, що позивач має довести відсутність боргу на момент вчинення напису, як то здійснення погашень заборгованості або наявність заборгованості в меншому розмірі шляхом подання відповідних доказів, квитанцій, розрахунків, чого в даній справі не зроблено. З боку позивача жодних контррозрахунків або доказів невідповідності чи відсутності боргу перед банком, платіжних документів не надається. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за формальними ознаками на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і нотаріус не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності (Постанова ВС від 25.08.2021 у справі № 910/12265/20). Так само не додано доказів порушення приватним нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису. До відзиву на позов представником відповідача додано виписку по рахунку боржника ОСОБА_3 , яка є первинним документом, що підтверджує обсяги використання кредитних коштів позивачем, і наявність боргу. Щодо строку, за яким здійснюється стягнення за виконавчим документом, то анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 08.10.2010 не містить даних про строк повернення кредиту. Постановою Верховного Суду України від 03.03.2021 у справі № 173/436/18 встановлено, що якщо підписана позичальником анкета-заява не містить строку повернення кредиту, то з урахуванням положень ч. 2 ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Таким чином, відповідач правомірно звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, а нотаріус правомірно в межах строків, встановлених ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» та п. 3.1 Глави 16 Розділу ІІ Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.02.2012 № 296/5, вчинив напис в межах трьох років.

Правом на надання до суду відповіді на відзив позивач та її представник у встановлений судом строк не скористалися.

На виконання ухвали суду від 22.07.2024 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. направлено до суду повідомлення про те, що неможливо надати суду належним чином засвідчені копії виконавчого напису та документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис 23.06.2016 за № 5225, оскільки такі копії знищені на підставі акту від 05.01.2021, схваленого Протоколом засідання ЕК Південно-Східного міжрегіонального Управління міністерства юстиції (м. Дніпро) 01.12.2021 № 12.

У судове засідання позивач ОСОБА_3 не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового розгляду суд не повідомила, заяв та клопотань до суду не подала.

У судовому засіданні представник позивача - адвокат Паруль Ю.О. позовні вимоги позивача підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Звернула увагу суду на підстави визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а саме: відсутність безспірності нарахованої суми заборгованості, строк стягнення заборгованості, який повинен бути, на думку представника, три роки з моменту порушення виконання зобов`язання щодо погашення чергового платежу по кредиту, та один рік щодо нарахування штрафу. Просила суд звернути увагу на строк у виконавчому написі, за яким проводиться стягнення з 08.10.2010 по 27.04.2016, який є більшим, ніж три роки. Також підставою визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зазначає відсутність нотаріального посвідчення кредитного договору, на підставі якого приватний нотаріус виніс виконавчий напис. При цьому, зазначила, що постанова Київського апеляційного адміністративного суду, яка змінила перелік документів на підставі яких вчиняється виконавчий напис, набрала законної сили у 2017 році, а дана справа розглядалася із 2014 року, тому вже тоді нотаріуси брали для вчинення виконавчого напису нотаріально посвідчені договори. Щодо самого кредитного договору, то дійсно позивач користувалася кредитними коштами, погашала тіло кредиту та сплачувала відсотки за користування кредитом.

У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Абібулаєва Т.Г. просила суд відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Крім того пояснила, що у виконавчому написі вказаний період, за який проводиться стягнення з 08.10.2010 по 27.04.2016, тоді як 08.10.2010 - це дата підписання кредитного договору. За законом виконавчий напис вчиняється за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Прострочена заборгованість позивача виникла у січні 2014 року, тому виконавчий напис був вчинений у визначений законом строк. Щодо суми стягнення за виконавчим написом, то сума заборгованості підтверджується випискою, доданою до відзиву на позовну заяву, а нарахована сума штрафу є одноразовим стягненням, який проведено відповідно довідки про умови кредитування і складає 5% від суми заборгованості. Позивач ОСОБА_3 власноручно підписала довідку про умови кредитування, відтак була ознайомлена з фінансовими умовами надання кредиту і відповідними санкціями за неналежне виконання своїх зобов`язань по кредитному договору.

У судове засідання треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., представник Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку. Приватний нотаріус направила клопотання, в якому просила розгляд справи проводити у її відсутність. Державний виконавець про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З досліджених письмових доказів по справі судом встановлено, що 11 травня 2018 року державним виконавцем Шевченківського відділу ДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області Горбачовою О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису № 5225, виданого 23.06.2016 ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 56131,25 грн (а.с. 13).

Із копії виконавчого напису № 5225 вчиненого 23.06.2016 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною вбачається, що вказаним виконавчим написом запропоновано стягнути грошові кошти у сумі 56131,25 грн з ОСОБА_3 , які є її боргом за кредитним договором № б/н від 08.10.2010, укладеним між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк». Запропоновано задовольнити вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі: залишок заборгованості за кредитом - 23540,00 грн, залишок заборгованості за відсотками - 28299,29 грн, штраф - 2591,96 грн, що всього становить 54431,25 грн, а також витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису - 1700,00 грн. Строк, за який провадиться стягнення - 5 років 6 місяців 19 днів, а саме: з 08.10.2010 по 27.04.2016 (а.с. 14).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (далі - Порядок).

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та виходячи з системного аналізу статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що сторонами укладено кредитний договір, який не оскаржується та не заперечується сторонами. 12 жовтня 2010 року позивач ОСОБА_3 власноручно підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», яка містить загальні умови використання кредитних коштів, зокрема, сплати відсотків за користування кредитом та нарахування штрафу при порушенні термінів платежів (а.с. 152 - копія довідки, а.с. 153-154 - анкета-заява). Відповідачем до відзиву на позовну заяву надано виписку по картці/рахунку НОМЕР_2 ОСОБА_3 за період 08.10.2010 по 27.04.2016, з якої вбачається, що позивач ОСОБА_3 користувалася кредитними коштами, належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання щодо сплати тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, в результаті чого станом на 27.04.2016 заборгованість становила в загальній сумі 54431,25 грн, з яких: 23540,00 грн - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту), 28299,29 грн - загальний залишок заборгованості за відсотками, 2591,95 грн - штраф (а.с. 112-114 - виписка з рахунку боржника, а.с. 115-151 - виписка по картці/рахунку). Також, відсутнє жодне рішення про те, що вказана сума не відповідає дійсності. Отже, сума є дійсною та безспірною. Крім того, позивач у встановленому законом порядку не спростувала належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надала доказів часткового чи повного погашення заборгованості, а отже не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус помилково дійшов висновку про безспірність вимог стягувача, у зв`язку з чим порушив вимоги закону при його вчиненні.

Через неналежне виконання взятих на себе зобов`язань ОСОБА_3 та утвореною заборгованістю за кредитним договором було порушено права та законні інтереси відповідача, що змусило останнього звернутися до нотаріуса за захистом своїх прав шляхом вчинення виконавчого напису.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (в редакції на дату вчинення виконавчого напису, тобто на 23.06.2016) передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, нотаріусу подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на момент вчинення виконавчого напису 23.06.2016 вимоги щодо надання нотаріально посвідченого оригіналу кредитного договору не було. Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що підставою вчинення нотаріусом виконавчого напису 23.06.2016 був саме розділ 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 662, яка була визнана незаконною та нечинною 22.02.2017 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду. Тобто, на момент вчинення виконавчого напису щодо ОСОБА_3 нотаріус діяв у відповідності до Порядку та Переліку.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно підпунктів 3.1, 3.3 та 3.4 пункту 3 глави 16 розділу II Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22.03.2012 року № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, строк протягом якого може бути вчинено виконавчий напис, обчислюється з моменту, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Представник позивача у позовній заяві однією з підстав визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, зазначає, що нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а строк обчислюється із дня, коли виникло право стягнення боргу, та звертає увагу суду, що відповідно до оскаржуваного виконавчого напису, заборгованість стягується за період з 08.10.2010 по 27.04.2016.

Суд не погоджується із даним твердженням представника позивача з наступних підстав. Як вбачається із виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за договором № б/н від 08.10.2010, укладеного між ПриватБанком та клієнтом ОСОБА_3 станом на 27.04.2016 у боржника ОСОБА_3 заборгованість по кредиту виникла 26.01.2014 (а.с. 112-114 - виписка з рахунка боржника). Загальний строк, протягом якого стягувач мав право звернутися до нотаріуса для вчинення виконавчого напису становить, у даному випадку, не більше трьох років. Таким чином, відповідач правомірно звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, а нотаріус правомірно вчинив виконавчий напис у межах строку визначеного Порядком № 296/5.

Відповідно до постанови Великої Палати ВС від 02.07.2019 року у справі № 916/3006/17, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухваленій нею постанові від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав.

Позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості перед банком за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості.

Відповідно до ст.ст. 77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Зокрема, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оцінюючи надані сторонами докази, проаналізувавши вищезазначені правові норми, суд вважає, що посилання представника позивача на ті обставини, що заборгованість, яка рахується за позивачем не є безспірною, нотаріус вчинив виконавчий напис на борговому документі без дотримання вимог закону щодо наявної безспірної заборгованості, а також з пропуском строків звернення при вчинені виконавчого напису, та те, що для вчинення виконавчого напису на обґрунтування стягнення нотаріусу стягувач повинен був подати оригінал нотаріально посвідченого договору, є безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку із чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статями 4, 12, 13, 77-81, 89, 141, 263-265, 268, 273, 274, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складнено 16.10.2024.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», адреса місця знаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001, .

Третя особа: Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, місце перебування: вул. Центральна, будинок 6, офіс 9, м. Дніпро, 49000.

Третя особа: Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), адреса місця знаходження: вул. Старокозацька, будинок 56, м. Дніпро, 49000, .

Головуюча суддя Л.М. Кучерява