Справа № 143/759/24
РІШЕННЯ
14 жовтня 2024 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області у складі:
головуючого судді Бойка А.В.,
з участю секретаря судових засідань Шуваріної В.А.,
розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду м. Погребище Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Погребищенської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, -
В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Погребищенської міської ради про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 1/5 частки у квартирі АДРЕСА_1 . Після смерті чоловіка, у визначений законом строк, позивачка прийняла спадщину, що належала спадкодавцю, оскільки на день його смерті була зареєстрована та проживала постійно з ним у вказаній квартирі. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку у спірній квартирі їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на це майно.
Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 05.09.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та постановлено витребувати від Погребищенської державної нотаріальної контори матеріали спадкової справи щодо майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, проте, разом із позовною заявою подала заяву, у якій просила справу розглянути у її відсутності та задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак, головний спеціаліст юрист відділу правового забезпечення Погребищенської міської ради Дячевська В. М. 14.10.2024 до канцелярії суду скерував заяву, у якій просить справу розглядати у їхню відсутність, позовні вимоги визнають.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.
Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Так, судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 21.01.1996, виданого згідно наказу від 20.01.1996 № 5 керівника органу приватизації директора Погребищенського цукрового заводу Вінницької області Байдачного М.П., спірна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 76,5 кв. м., дійсно належить на праві спільної власності ОСОБА_2 голові сім`ї, та членам його сім`ї: ОСОБА_1 дружині, ОСОБА_3 дочці, ОСОБА_4 зятеві, ОСОБА_5 внукові. Вищевказане свідоцтво зареєстроване в ВООБТІ в реєстрову книгу № 18 за реєстровим № 41/2368 20.07.1998, де зазначено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є власниками 15/100 будинку АДРЕСА_3 .
Відповідно до відомостей, що містяться у технічному паспорті, виготовленому фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 на квартиру АДРЕСА_1 від 19.04.2024, вказаний об`єкт нерухомості побудований у 1908 році. Згідно експлікації приміщень вищевказана квартира складається з веранди, позначеної на плані 1, площею 9,1 кв.м., тамбуру, позначеного на плані 2, площею 4,9 кв.м., коридору, позначеного на плані 3, площею 7,2 кв.м., житлової кімнати, позначеної на плані 4, площею 17,8 кв.м., житлової кімнати, позначеної на плані 5, площею 16,7 кв.м., кухні, позначеної на плані 6, площею 5,5 кв.м., житлової кімнати, позначеної на плані 7, площею 16,4 кв.м., загальною площею 77,6 кв.м., житловою площею 50,9 кв.м. Також, у примітці вказано, що до квартири АДРЕСА_4 відноситься веранда, позначена літерою «а6», ганок з козирком (а.с. 9, 10).
Згідно копії довідки, виданої ФОП ОСОБА_6 від 19.04.2024 № 38, вбачається, що згідно матеріалів технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 19.04.2024, інвентаризаційна справа № 47-20-ТП, загальна площа квартири змінилась з 76,5м? на 77,6м?, у зв`язку з проведенням внутрішнього перепланування та опорядження приміщень, що не підлягає прийняттю в експлуатацію згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 406 «Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» в редакції від 20.03.2019 (а.с. 14).
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 7).
Факт шлюбних відносин між позивачкою та спадкодавцем підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 14.02.1970 (а.с. 6).
Відповідно до копії довідки, виданої виконавчим комітетом Погребищенської міської ради від 28.01.2015 № 295, ОСОБА_1 проводила поховання чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_5 (а.с. 18).
Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , Погребищенською державною нотаріальною конторою спадкова справа щодо майна останнього не заводилась, будь-яка інформація про наявність чи відсутність спадкоємців відсутня.
Як вбачається з копії домової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у буд. АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 на день смерті ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала разом з ним за однією адресою (а.с. 16, 17)
Згідно витягу № 1214 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 12.04.2024 за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрована 1 особа - ОСОБА_1 з 07.08.2003 по т.ч. (а.с. 15).
Позивачка у встановлений законом строк спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, однак, державним нотаріусом Погребищенської державної нотаріальної контори Швецем О.В. їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії від 28.08.2022 року № 588/01-16, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки в свідоцтві про право власності на житло та в реєстрації бюро технічної інвентаризації є розбіжності, а саме надані правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності на вказану квартиру були виготовлені з порушенням, а саме правовстановлюючий документ видано на квартиру, а бюро технічної інвентаризації провело реєстрацію на частину житлового будинку (а.с. 8).
За змістом положень ст. 41 Конституції України, ст.ст.179, 181, 316, 317, 319, 321, 328 ЦК України правом власності є право особи на річ (нерухоме майно, різновидом якого є кватира, частка у праві власності на нерухоме майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, які він здійснює на власний розсуд. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За змістом ст.ст. 355-357, 361 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
За змістом положень ст.ст. 368, 372 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
За змістом норм ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.ст. 1220, 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, яким є день смерті спадкодавця (час відкриття спадщини).
В свою чергу, у відповідності до норм ст.ст. 1258, 1261, 1262 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 ЦК України. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ст.ст.1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Положеннями ст.1272 ЦК України визначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Згідно ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна.
За змістом ст.ст. 1296, 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.
Згідно ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Положеннями ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків та у порядку, встановленому законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Нормою ст.16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права.
Відповідно до норми ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
За змістом ст.ст.12, 13, 76, 81, 89 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.
Отже, в ході розгляду даної справи знайшли підтвердження всі заявлені позивачкою в обґрунтування її вимог фактичні обставини, зокрема, факт смерті спадкодавця ОСОБА_2 - чоловіка позивачки, внаслідок чого відкрилась спадщина на належне спадкодавцю спадкове майно, до якого входить право власності на 1/5 частку квартири АДРЕСА_1 , а також відсутність заповіту та наявність у померлого спадкодавця лише одного спадкоємця першої черги за законом його дружини ОСОБА_1 , яка у встановлений законом строк прийняла спадщину, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відтак, суд приходить до висновку, що саме позивачка набула право на належну спадкодавцю (своєму чоловікові) спадщину в повному обсязі, а відтак і право власності на спірну частину кватири, як її складову, а також, враховуючи визнання позову представником відповідача, який як орган місцевого самоврядування наділений повноваженнями розпоряджатися майном територіальної громади, до якої може перейти право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 , у разі визнання його судом відумерлою спадщиною, не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. За таких обставин, позовні вимоги є правомірними, обґрунтованими, доведеними, а отже такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -
Прийняти визнання позову представником відповідача Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області Жмурчук Оленою Миколаївною.
Позов задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителькою АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності в порядку спадкування за законом на 1/5 частку квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 77,6 кв.м., житловою площею 50,9 кв.м., яка складається з веранди позначеною літерою «а-6», ганку з козирком, веранди позначеної за номером 1, тамбура позначеного за номером 2, коридору позначеного за номером 3, житлової кімнати позначеної за номером 4, житлової кімнати позначеної за номером 5, кухні позначеної за номером 6, житлової кімнати позначеної за номером 7, що знаходиться в житловому будинку АДРЕСА_3 , після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя