Справа № 285/1439/24
провадження у справі № 2/0285/831/24
15 жовтня 2024 року м. Звягель
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді………...………...Літвин О. О.,
секретаря………………………..…Клечковської М. М.,
розглянувши заочно відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження
за позовом акціонерного товариства «Сенс Банк»,
поданим в його інтересах представником позивача ОСОБА_1 ,
про стягнення заборгованості,
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що всупереч умовам договору, укладеного між акціонерним товариством «Альфа-Банк» (далі по тексту Альфа банк), яке перейменовано на акціонерне товариство «Сенс Банк» (далі по тексту Сенс банк), та ОСОБА_2 , останній своїх договірних зобов`язань належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
Сторони до суду не прибули.
Представник позивача, адвокат Рудницький Ю. І., в заяві до суду просив справу слухати за його відсутності, не заперечив щодо заочного розгляду.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст.3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК). Згідно із ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. (ст.1054 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», відповідно до ст.3 якого електронний договір це домовленість двох або більше сторін,спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Такий договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною і вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
З матеріалів справи вбачається, що 29.07.2021 ОСОБА_2 та Альфа-Банк уклали договір про отримання банківських послуг шляхом підписання відповідачем оферти на укладання угоди про надання кредиту, акцепту на укладення угоди про надання кредиту та анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб, який за своєю правовою природою є договором приєднання, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, а друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Зі змісту анкети-заяви про акцепт публічної пропозиції на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб слідує, що відповідач погодився з тим, що анкета-заява разом з офертою на укладання угоди про надання кредиту, акцепту на укладення угоди становлять кредитний договір, відповідач ознайомлений з зазначеними документами, що включає основні умови кредитування, та своїм електронним підписом надав згоду з його умовами, у зв`язку з чим суд вважає, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору.
Розмір процентної ставки у цій справі між сторонами погоджено.
Відповідач скористався наданими позивачем кредитними коштами, що вбачається з виписки по особовому рахунку з 29.07.2021 по 28.02.2023, однак вчасно їх не повернув, чим порушив права банку.
У ст.629 ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.
Оскільки сторони у цій справі досягли домовленості згідно з положеннями чинного на момент укладання кредитного договору ЦК України та уклали цей договір, у якому передбачені певні умови, то вони підлягають виконанню.
Відповідно до досудової вимоги щодо виконання договірних зобов`язань, направленої 06.11.2023 Сенс банком на адресу ОСОБА_2 , останній повідомлявся про наявність заборгованості за кредитним договором та необхідності протягом 30 календарних днів усунути порушення умов кредитного договору і погасити заборгованість.
Згідно витягу з державного реєстру банків, найменування юридичної особи Сенс банк, зміна найменування з Альфа банк Сенс банк. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, Сенс банк є юридичною особою зареєстрованою в передбаченому законом порядку.
Загальні правила щодо форми договору визначені ст.639 ЦК, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Публічним є договір, в якому одна сторона, підприємець, взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (зокрема, банківське обслуговування) (ч.1 ст.633 ЦК України). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст.634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).
При укладенні кредитного договору позивач дотримався вимог щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.
З огляду на наведене, суд вважає, що між ОСОБА_2 та банком правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами відповідач ознайомився, погодилася та не сприймав їх, як невигідні для себе. Перед укладенням договору відповідач був вільним в погодженні всіх умов кредитування у фінансовій установі, з умовами та правилами надання послуг, тарифами, порядком погашення по кредиту він був ознайомлений, погодився з ними та прийняв їх.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст.129 Конституції України).
За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідач не надав суду докази, які б спростовували факт надання кредиту в розмірі, визначеному кредитним договором. Правильність розрахунку заборгованості за кредитом відповідачем також не спростована, будь-яких клопотань на його спростування не заявлено, як і не було надано власного розрахунку. Також доказів про добровільне виконання зобов`язань відповідачем суду не надано.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК).
Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону.
За відсутності будь-яких заперечень з боку відповідача, суд дійшов висновку, що наданими позивачем доказами підтверджується обґрунтованість заявлених вимог, а тому позов підлягає до задоволення.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.
Керуючись статтями 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України,
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ),
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення, а позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку.
Судове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на нього протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення або з дня його складення, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи (ст.ст.352, 354 ЦПК України).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після апеляційного перегляду (ст.273 ЦПК України).

Головуюча суддя О. О. Літвин