Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2024 р.

м. Київ

справа № 755/14821/24

провадження № 2/755/8009/24

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ) на його користь різницю між вже виплаченою сумою та встановленою позивачем вартістю матеріального збитку, що становить 50 151,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 02.10.2023 року у м. Житомир по вул. Шевченка, 33 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мітсубіши», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Вольво», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача ОСОБА_1 . Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 18.12.2023 року у справі № 296/10116/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. На момент пригоди цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП не була застрахованою, тому позивач звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування. За результатами розгляду заяви МТСБУ здійснило на користь позивача регламентну виплату у розмірі 109 849,00 грн. Не погодившись з розміром отриманого відшкодування, позивач звернувся до СОД ФОП ОСОБА_3 з метою визначення дійсного розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу «Мітсубіши», державний номерний знак НОМЕР_1 . Відповідно до Звіту про розмір вартості матеріального збитку від 08.11.2023 року № 721/11-23, вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склала 535 308,28 грн.; вартість КТЗ до ДТП складає 307 465,76 грн.; вартість КТЗ у пошкодженому стані після ДТП складає 82 379,22 грн. Оскільки вартість витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищує вартість транспортного засобу до ДТП, то такий транспортний засіб є фізично знищеним, відтак, потерпілій особі (власникові) має бути сукупно відшкодовано різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП: 307 465,76 грн. - 82 379,22 грн. = 225 086,54 грн. З огляду на вищевикладене, позивач вважає, що з відповідача на його користь підлягає стягненню несплачена частина регламентної виплати у розмірі різниці фактичного розміру шкоди, що становить різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП та частково здійсненою регламентною виплатою: 160 000,00 грн. (регламентна виплата, що становить ліміт відповідальності МТСБУ) - 109 849,00 грн. (частково виплачена регламентна виплата у неповному розмірі) = 50 151,00 грн., що становить предмет спору.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 вересня 2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник відповідача МТСБУ Гусєв П.В. скористався правом подачі відзиву на позову заяву, відповідно до якого проти позову заперечує в повному обсязі, просить у позові відмовити з підстав, що містить зміст письмового відзиву, долученого до матеріалів справи. (а.с. 47-51)

Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги письмовий відзив на позовну заяву, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 02 жовтня 2023р., о 17 год. 15 хв., в м. Житомирі, по вул. Шевченка, поблизу будинку №33, керуючи транспортним засобом «Мітсубіши», номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв наїзд на припаркований транспортний засіб «Вольво», номерний знак НОМЕР_2 .

На момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не мав. (а.с. 7)

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 18.12.2023 року у справі № 296/10116/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпА. (а.с. 5-6)

Відповідно до частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене та відповідно до положення частини шостої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 18.12.2023 року у справі № 296/10116/23 та відповідно до якого ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого не була забезпечена, визнано винним у вчиненні ДТП, що не спростовано відповідачем по справі МТСБУ та не підлягає доказуванню, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до положення статті 982 Цивільного кодексу України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

02.10.2023 року ОСОБА_1 звернувся до МТСБУ із повідомленням про вчинення ДТП та виплату страхового відшкодування за наслідками ДТП від 02.10.2023 року за участю не забезпеченого транспортного засобу «Мітсубіши», номерний знак НОМЕР_1 , що відповідає вимогам статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». (а.с. 11, 12)

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка діяла на час вчинення ДТП), у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно п. 1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Міністерством юстиції України та Фондом державного майна України 24.11.2003 року (далі - Методика), відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

Відповідно до п. 2.4. Методики, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Згідно п. 8.2. Методики, вартість матеріального збитку (У), завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов: а) якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість; б) якщо сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ; в) якщо неможливо відновити КТЗ відповідно до технічних вимог виробника.

02.10.2023 року потерпілий ОСОБА_1 звернувся до СОД ФОП ОСОБА_3 із заявою про проведення оцінки вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу внаслідок ДТП. (а.с. 14)

За даними Звіту про розмір вартості матеріального збитку від 08.11.2023 року № 721/11-23, складеного СОД ФОП ОСОБА_3 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Вольво», державний номер НОМЕР_2 склала 535 308,28 грн.; вартість КТЗ до ДТП складає 307 465,76 грн.; вартість КТЗ у пошкодженому стані після ДТП складає 82 379,22 грн. (а.с. 14-29)

Дані про виклик представника МТСБУ при огляді оцінювачем транспортного засобу у Звіті відсутні. (а.с. 14-29)

Крім того, на підставі заяви МТСБУ від 02.10.2023 року ФОП ОСОБА_4 складено Звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 2023_11_15_96716 від 15.11.2023 року, що містить протокол огляду транспортного засобу «Вольво», державний номер НОМЕР_2 , підписаний власником пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_1 , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склала 569 116,65 грн. з ПДВ, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу - 237 036,34 грн. з ПДВ, розмір збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, становить 191 739,00 грн. (а.с. 63-85)

Згідно Розрахунку вартості КТЗ «Вольво», державний номер НОМЕР_2 після ДТП від 15.01.2024 року: ринкова вартість КТЗ до ДТП складає - 191 739,00 грн., вартість відновлювального ремонту КТЗ з ПДВ на складові та матеріали - 569 116,65 грн., різниця вартості КТЗ до та після ДТП - 109 949,00 грн., та розмір регламентної виплати становить - 109 849,00 грн. (а.с. 87)

За даними виписки по рахунку, складеної АТ КБ «ПриватБанк», МТСБУ на підставі наказу № 3.1/578 від 16.01.2024 року здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ОСОБА_1 у розмірі 109 799,00 грн. (а.с. 13)

Відповідно до положень статті 982 ЦК України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Оскільки правовідносини, що виникли між позивачем та МТСБУ не є деліктними, тому Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) має пріоритет над іншими нормативно правовими актами і розмір страхового відшкодування визначається на підставі цього Закону.

У пункті 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV встановлено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).

Таким чином, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Положенням пункту 34.2 статті 34 Закону № 1961-ІV передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно із пунктом 34.3 статті 34 Закону № 1961-ІV якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Тобто, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування, він має право вимоги до винної у дорожньо-транспортній пригоді особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням. (висновок Верховного Суду, висловлений в постанові від 21 березня 2018 року у справі № 333/1050/15-ц).

Так, з матеріалів справи убачається, що отримавши 02.10.2023 року повідомлення про настання страхового випадку, МТСБУ 02.10.2023 року було подано заяву на проведення огляду пошкодженого транспортного засобу та встановлення розміру збитків, за наслідками чого було складено Звіт про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 2023_11_15_96716 від 15.11.2023 року, з яким позивач ознайомився та погодився з переліком пошкоджень, зазначених експертом, підписавши акт огляду транспортного засобу (а.с. 67).

Позивачу, як того вимагає Закон № 1961-ІV, було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 109 799,00 грн., який хоча і не перевищує ліміту відповідальності, проте визначено відповідно до зазначеного Закону.

Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, керуючись нормами законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з МТСБУ на користь позивача різниці між вже виплаченою відповідачем сумою відшкодування та фактично понесеними витратами на відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу, оскільки відповідачем виконано обов`язок щодо направлення свого представника та визначення суми матеріального збитку відповідно до Звіту від 15.11.2023 року, з яким позивач ознайомився та погодився з переліком пошкоджень, зазначених експертом, підписавши акт огляду транспортного засобу. Відповідачем виконано зобов`язання по сплаті страхового відшкодування, розрахованого відповідно до Звіту від 15.11.2023 року з урахуванням суми визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість, що передбачено пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Крім того, суд критично оцінює наданий позивачем Звіт від 08.10.2023 року, оскільки Звіт від 08.10.2023 року не містить даних присутності представника МТСБУ при огляді транспортного засобу або доказів повідомлення представнику МТСБУ про дату проведення такої оцінки, що є порушенням права МТСБУ на здійснення контролю при проведенні огляду і оцінки транспортного засобу, надання зауважень у разі їх наявності, та права на урахування цього висновку при прийнятті рішення щодо виплати страхового відшкодування.

Разом з тим, слід зауважити, що такий Звіт не може бути підставою для перегляду розміру страхового відшкодування, оскільки розмір завданого позивачу матеріального збитку (з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та податку на додану вартість,) встановлений страховиком (МТСБУ) відповідно до вимог Закону № 1961-IV та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Окрім того, під час розгляду справи клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи не заявлялось.

Згідно із статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент ДТП або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У постанові Верховного Суду України від 2 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Таким чином, на підставі норм законодавства, діючого на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для стягнення з МТСБУ на користь позивача різниці між вже виплаченою відповідачем сумою відшкодування та фактично понесеними витратами на відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу, оскільки відповідач виплатив на користь позивача страхове відшкодування у розмірі, визначеному статтею 29 Закону № 1961-IV, а саме вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу, відтак у страховика не виникло обов`язку з відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, незважаючи на те, що збитки є меншими від страхової суми (ліміту відповідальності).

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, ст. 9 Закону України «Про страхування», ст.ст. 1, 3, 9, 24-26, 29, 33, 34, 36, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 14 жовтня 2024 року.

Суддя: В.І. Галаган