Справа № 274/7271/23 Провадження № 2-др/274/10/24 ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
09.10.2024 м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Большакова Т.Б. за участю секретаря судового засідання Павлюк-Жук А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача - адвоката Сліпчука П.П. про ухвалення додатково рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ "Національна страхова компанія "Оранта" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення,
І. Короткий зміст позовних вимог
Представник позивач - адвокат Сліпчук П.П. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій просить суд повернути ухвалити додаткове рішення у справі № 274/7271/23.
Заяву обґрунтовано тим, що у провадженні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області перебувала цивільна справа № 274/7271/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ "Національна страхова компанія "Оранта" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
16.07.2024 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області розглянуто справу позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ "Національна страхова компанія "Оранта" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задоволено частково.
ІІ. Процедура та позиції сторін
Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивача - адвокат Сліпчук П.П. подав до заяву про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за його відсутності, заяву просить задовольнити у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню
Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку виконання рішення.
ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду
Судом встановлено, що Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області 16.07.2024 ухвалено рішення за результатами розгляду цивільної справи № 274/7271/23, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ "Національна страхова компанія "Оранта" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 57 967,00 грн матеріальної шкоди, заподіяної в результаті пошкодження автомобіля «Оpel Zafira», державний знак НОМЕР_1 , під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25.10.2020. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : 5000,00 грн - моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. У задоволенні позовних вимог до ПАТ "Національна страхова компанія "Оранта" про стягнення майнової шкоди відмовлено.
Питання про розподіл судових витрат при ухваленні судового рішення від 16.07.2024 у цій справі судом не вирішувалося.
Судом встановлено, що витрати ОСОБА_1 на проведення автотоварознавчого дослідження підтверджується копіями: договору від 15.05.2023 за № 33/05/23, рахунком № 33/05/23 від 24.05.2023 на загальну суму 7500,00 грн, актом виконаних робіт від 01.06.2023 та квитанцією до платіжної інструкції від 24.05.2023 на загальну суму 7500,00 грн.
Матеріали справи містять оригінал квитанції АТ КБ "ПРИВАТБАНК" від 13.10.2023 про сплату судового збору на суму 2397,67 грн, проте ураховуючи заявлений розмір позовних вимог, позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 2379,67 грн, розподіл яких суд має вирішити.
Відповідач ОСОБА_2 проти стягнення судових витрат заперечив у поданому відзиві.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Приписами ч. ч. 6, 7 ст. 139 ЦПК України визначено, що розмір витрат, зокрема, на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, встановлюються судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірними зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Нормами ч. 5 ст. 139 ЦПК України визначено, що у випадках, коли сума витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, або витрат особи, яка надала доказ на вимогу суду, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо або в порядку забезпечення судових витрат, суд стягує ці суми на користь спеціаліста, перекладача, експерта чи експертної установи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом. Суд має право накласти арешт на грошові кошти чи майно такої сторони в межах сум, присуджених до стягнення, в порядку, встановленому цим Кодексом для забезпечення позову
Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову, інші судові витрати, пов`язані із розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат, зокрема: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Водночас, вивчивши зміст акту виконаних робіт, суд позбавлений можливості встановити які ж саме послуги стосуються цієї цивільної справи, адже як вбачається з матеріалів справи адвокат надавав послуги позивачу також і у кримінальному провадженні, готував цивільний позов в межах кримінального провадження.
Крім того, суду не надано доказів фактичної сплати витрат на правову допомогу у цій справі, або докази наявності у позивача обов`язку сплатити витрати у вказаному розмірі у майбутньому.
Суд приймає до уваги, що компенсації підлягають не тільки фактично понесені витрати, а й ті, які особа має понести. Однак, якщо такі витрати фактично понесені, суду необхідно надавати докази на підтвердження реальності таких витрат. У позові зазначено, що витрати є понесеними.
За вказаних обставин підстав для стягнення витрат на правову допомогу суд не вбачає.
Водночас решта витрат підтверджені належними та допустимими доказами, однак ураховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, що становить 26,48 % від заявленої ціни позову, суд стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 629,66 грн витрат по сплаті судового збору; 1984,50 грн витрат на автотоварознавче дослідження, що є пропорційно до задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст. 430 цього Кодексу.
Згідно п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат.
Згідно ч. 3 ст. 259 ЦПК України, суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.
Судом встановлено, що при ухваленні рішення від 16.07.2024, не вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Таким чином, суд приходить до висновку про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі.
Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд
Заяву представника позивача задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення по справі № 274/7271/23 (провадження №2/0274/201/24) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ "Національна страхова компанія "Оранта" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 629,66 грн витрат по сплаті судового збору; 1984,50 грн витрат на автотоварознавче дослідження.
Додаткове рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення виготовлено14.10 .2024.
Суддя Тетяна БОЛЬШАКОВА