Справа №705/4889/24
2/705/2284/24

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2024 року м. Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Гудзенко В.Л., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2019 року по 2023 рік, від якого в них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після фактичного розпаду сім`ї на підставі рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.06.2023 шлюб між сторонами розірвано та присуджено до стягнення із позивача на користь відповідача аліментів на утримання їхньої спільної дочки в розмірі частини всіх видів його доходу, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.05.2023 та до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що на даний час в нього суттєво змінився матеріальний стан, оскільки має на утриманні дитину від іншого шлюбу сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також погіршився стан його здоров`я внаслідок проходження військової служби і необхідністю проведення лікування, тому просить суд зменшити призначений розмір аліментів рішенням суду від 19.06.2023 року до мінімального рекомендованого розміру аліментів, що становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою судді від 05.09.2024 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

За вх. № 23819 від 30.09.2024 від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що вона заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.06.2023 з позивача стягуються аліменти у розмірі частки від його доходів на утримання його малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. Текстом цього рішення суду достовірно підтверджується, що позивач отримав копію позовної заяви рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Однак, своїм правом на подання до суду відзиву на позов він не скористався, проти задоволення позовних вимог не заперечував. При цьому, на той час позивач вже достовірно усвідомлював, що на його утриманні перебуває син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент ухвалення рішення 19.06.2023 року про стягнення аліментів на користь доньки ОСОБА_5 , у позивача вже існував обов`язок сплачувати аліменти на користь сина ОСОБА_7 . А тому, після ухвалення рішення суду будь-яких нових обставин зміни сімейного стану у позивача не виникло. Крім того, жодного доказу зміни матеріального становища позивача у період з дати постановлення рішення Уманського міськрайонного суду від 19.06.2023 р. суду не надано. З огляду на викладене, враховуючи те, що позивач працездатний, має задовільний стан здоров`я, працевлаштований, розмір стягуваних аліментів за рішенням суду не є завищеним та відповідає мінімальному розміру, передбаченому нормами діючого законодавства, будь-яких належних та допустимих доказів про погіршення його стану з моменту стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 позивач суду не надав, тому в задоволенні позову просить відмовити повністю.

У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи прийшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.06.2023 з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.05.2023 та до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів є чинним на даний час.

Наразі, відповідач звернувся до суду із позовом про зменшення розміру сплачуваних аліментів, посилаючись на те, що в нього на даний час змінився матеріальний стан, оскільки на його утриманні перебуває дитина (син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) від іншого шлюбу. Також, погіршився стан його здоров`я внаслідок проходження військової служби, в зв`язку з чим виникла необхідність у проведенні лікування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, необхідно з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні.

Отже з урахуванням викладеного позивач має не лише зазначити про зміну матеріального становища в бік погіршення, а й надати докази про зміну свого матеріального становища.

Позивач вказує, що у нього змінився матеріальний стан, як платника аліментів, оскільки на його утриманні перебуває дитина від іншого шлюбу син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, на момент ухвалення рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області 19.06.2023 року про стягнення аліментів на користь доньки ОСОБА_3 , у позивача вже існував обов`язок утримувати сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . А тому, після ухвалення рішення суду будь-яких нових обставин зміни сімейного стану у позивача не виникло.

Крім того, позивач в позові посилається на погіршення стану здоров`я внаслідок проходження військової служби і необхідністю проведення лікування.

Однак, позивачем не додано доказів, які б підтверджували витрати на лікування самого позивача, документів щодо захворювання, що унеможливлює встановити погіршення стану його здоров`я, що не дозволяє працювати та отримувати йому доходи, у тому числі для сплати аліментів у визначеному розмірі.

Крім того, матеріали справи не містять доказів про доходи позивача ні на час ухвалення рішення про стягнення аліментів, ні на час подання даного позову, та відсутність у нього доходів для сплати аліментів у визначеному розмірі.

Отже, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту ухвалення судового рішення суттєво погіршився матеріальний стан позивача або наявні інші підстави, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Зазначені у позові доводи позивача суд відхиляє, оскільки вони не свідчать про безумовність підстав для зменшення розміру аліментів.

Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів суд виходить з того, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище одного отримувача аліментів порівняно зі становищем іншого одержувача аліментів. Судом, також, прийнято до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків.

Позивач у позові просить суд змінити (зменшити) розмір стягуваних аліментів визначений рішенням суду в розмірі частини всіх видів його доходу, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.05.2023 та до досягнення дитиною повноліття до мінімального рекомендованого розміру аліментів, що становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Однак, положеннями ст.181 Сімейного кодексу України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Обґрунтовуючи вимоги погіршенням матеріального стану, фактично позивач просить не зменшити розмір аліментів, а змінити спосіб їх стягнення, а саме сплачувати аліменти не в частці від доходу, а в твердій грошовій сумі (розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку), що є правом тільки одержувача аліментів.

За вказаних обставин суд, оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі, то на позивача слід покласти понесені ним судові витрати.

Доказів понесених відповідачем судових витрат до суду не надано.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 8, 12, 13, 77, 81, 89, 141, 258, 259, 263-264, 274, 279 ЦПК України, ст. 181,182,192 СК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Головуючий В.Л. Гудзенко