Справа № 444/2690/24
Провадження № 2/444/1073/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

26 вересня 2024 року м. Жовква

Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючий суддя Олещук М. М.

секретар судового засідання Мачіха Г. В.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту смерті особи в певний час,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до відповідачів Жовківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому просить встановити юридичний факт смерті особи, а саме те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, яка народилася у селі Боброїди, Жовківського (на сьогоднішній день Львівського) району Львівської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Любеля, Жовківського (після зміни адміністративно-територіального устрою Львівського) району Львівської області.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що її батьком є ОСОБА_5 , матір`ю - ОСОБА_4 , а треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є її рідними братами.

Позивач стверджує, що в книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) на території Любельської сільської ради Жовківського району Львівської області під номером 629 зареєстрований сертифікат серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , площа 0,74 га.

Так як заповіт від імені ОСОБА_4 не посвідчувався, а тому спадкування після її смерті відбувається за законом.

Зазначає, що після смерті ОСОБА_4 вона як дочка ОСОБА_4 є спадкоємцем першої черги за законом, має намір успадкувати належне їй майно.

Однак їй не вдалося знайти свідоцтво про смерть матері ОСОБА_4 , також відсутні будь-які медичні документи, якими б підтверджувалася смерть ОСОБА_4 .

Позивач вказує, що вона зверталася в Жовківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, їй було надано відповідь, що актовий запис про смерть громадянки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відділі відсутній. Пошук актового запису про смерть зазначеної громадянки проведено по селу Любеля колишнього Жовківського району з 1996 року по 2002 рік та за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Їй повідомлено, що для державної реєстрації смерті необхідно звернутися до будь-якого органу реєстрації актів цивільного стану. Підставою для державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, рішення суду про оголошення особи померлою, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Зважаючи на те, що її мати, ОСОБА_4 , померла ще ІНФОРМАЦІЯ_2 , медичні документи, форми яких затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, не були чинними на день її смерті.

Крім того, не дали результату пошуки будь-яких медичних документів, які б підтверджували смерть ОСОБА_4 .

А тому, єдиним способом провести державну реєстрацію смерті матері, ОСОБА_4 , є встановлення факту її смерті в певний час за рішенням суду.

Як наслідок вона й звернулася в суд із даним позовом.

Стверджує, що юридичний факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 особи, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, яка народилася у селі Боброїди, Жовківського (на сьогоднішній день Львівського) району Львівської області, у селі Любеля, Жовківського (після зміни адміністративно-територіального устрою Львівського) району Львівської області підтверджується довідкою за вих. № 77, яка видана 18 лютого 2024 року релігійною організацією «Релігійна громада Львівської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) парафії Успіння Пресвятої Богородиці у селі Бесіди Львівського району Львівської області, з якої вбачається, що на території цвинтаря у селі Бесіди дійсно знаходиться надгробний хрест ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 - 27.11.1999), родина у визначені церковним календарем поминальні дні проводить заупокійну молитву на місці поховання ОСОБА_4 ; фотографією нагробного пам`ятника матері, ОСОБА_4 , з якої вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Щодо обставин смерті, позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 її мати, ОСОБА_4 , поверталася із млина, їй стало погано на шляху додому, вона впала на дорозі та померла, свідками чого були односельчани.

Позивач просить позовну заяву задовольнити.

Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 25 липня 2024 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження на 26 вересня 2024 року о 11 год. 00 хв.

Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце проведення такого була повідомлена належним чином, однак вона подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Представник відповідача, Жовківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого відповідач був повідомлений належним чином, однак від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Також в клопотанні відповідач зазначив, що не заперечує проти позову.

Представник відповідача, Жовківської міської ради Львівського району Львівської області, в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином, однак із Жовківської міської ради Львівського району Львівської області на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі їх представника. Також в клопотанні відповідач зазначив, що не заперечує проти позову, при вирішенні спору покладається на думку суду.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в підготовче судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення такого були повідомлені належним чином. Від них на адресу суду не надходило жодних клопотань, заяв, в тому числі про відкладення розгляду справи.

Суд враховує, що неявка третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, які належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

А тому суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі позивача, представників відповідачів, третіх осіб, які не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення такого, зважаючи на подані відповідачами заяви про розгляд справи у їх відсутності, висловлені позиції у справі, та без участі третіх осіб, зважаючи на те, що їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки всі учасники справи в підготовче судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України встановлено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Так як відповідачі не заперечують проти позовних вимог, фактично визнали їх, суд вважає за можливе ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" міститься роз`яснення про те, що суди при прийнятті заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть розглядати їх в порядку окремого провадження, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право (пункти 1 і 3).

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: 1) згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; 2) чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; 4) встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Так як встановлення юридичного факту смерті особи в певний час пов`язане із спадкуванням та можливим подальшим вирішенням спору про право, встановлення факту, що має юридичне значення може вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб (спадкоємців), а тому суд проводить розгляд справи саме в порядку позовного провадження.

Суд враховує, що прийняття рішення суду про встановлення юридичного факту необхідне позивачу для реєстрації смерті матері та подальшого спадкування після її смерті.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 у селі Любеля, Жовківського району Львівської області, що підтверджується викладеним у паспорті громадянина України № НОМЕР_2 , який виданий 20 червня 2018 року органом 4615 (арк. спр. 11).

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

ОСОБА_6 , 26 листопада 2002 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, про що було складено запис № 3623. Однак рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 16 червня 2022 року у справі № 466/2298/22, провадження № 2/466/1530/22, яке набрало законної сили 18.07.2022 року, даний шлюб розірваний, після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище « ОСОБА_8 » (арк. спр. 15-17).

З свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_3 , яке видане сільським ЗАГС села Любеля 14 лютого 1973 року, встановлено, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що в книзі реєстрації актів про народження 31.01.1973 року було зроблено запис за № 4. Її батьком є ОСОБА_5 , матір`ю - ОСОБА_4 (арк. спр. 18).

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , яке видане повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області 28 січня 2011 року, встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , його батьком є ОСОБА_5 , матір`ю - ОСОБА_4 (арк. спр. 19).

Викладеним у свідоцтві про народження серії НОМЕР_5 , яке видане сільським ЗАГС села Любеля 04 лютого 1966 року, стверджується, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , його батьком є ОСОБА_5 , матір`ю - ОСОБА_4 (арк. спр. 20).

Тобто ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є рідними братами позивача ОСОБА_1 .

У довідці № 19-06/154, яка видана Любельським старостинським округом № 8 Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 26.02.2024 року, зазначено, що в книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) на території Любельської сільської ради Жовківського району Львівської області під номером 629 зареєстрований сертифікат серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 , площа 0,74 га. (арк. спр. 21).

Від імені громадянки ОСОБА_4 у Любельській сільській раді заповіт не посвідчувався, що підтверджується довідкою № 19-06/170, яка видана Любельським старостинським округом № 8 Жовківської міської ради Львівського району Львівської області 08.03.2024 року (арк. спр. 22).

Як зазначає позивач у позовній заяві, її мати, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так як заповіт від імені ОСОБА_4 не посвідчувався, а тому спадкування після її смерті відбувається за законом.

Суд враховує, що після смерті матері позивач ОСОБА_1 як дочка ОСОБА_4 є спадкоємцем першої черги за законом.

У листі Жовківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 2/33.6-02-13 від 15.03.2024 року зазначено, що актовий запис про смерть громадянки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відділі відсутній. Пошук актового запису про смерть зазначеної громадянки проведено по селу Любеля колишнього Жовківського району з 1996 року по 2002 рік та за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян (арк. спр. 29).

Як зазначає позивач у позовній заяві, медичні документи, форми яких затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545, не були чинними на день її смерті. Крім того, не дали результату пошуки будь-яких медичних документів, які б підтверджували смерть ОСОБА_4 .

Факт смерті громадянина України підлягає державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану України. Внесення до Реєстру запису про смерть та наступна видача свідоцтва про смерть є підставою для настання правових наслідків смерті, серед яких вступ у спадщину, що залишилась після померлого.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно з Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Вказані документи (лікарське свідоцтво про смерть та фельдшерська довідка про смерть) у випадку, якщо смерть настала на території України, подаються за формою, що затверджена Міністерством охорони здоров`я України.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦК України, та ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 р. № 2398-VІ, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть.

Згідно з п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За змістом ч. 2 ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Таким чином, відповідний орган державної реєстрації актів цивільного стану України не має можливості, без судового рішення, зареєструвати смерть особи у відповідності до Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Правовідносини щодо розгляду судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення регулюються Главою 6 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Перелік фактів, що мають юридичне значення та які встановлюються в судовому порядку, передбачений у частинах першій та другій статті 315 ЦПК України.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення: смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

Згідно зі статтею 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Суд враховує, що прийняття рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час позивачу необхідне для подальшої державної реєстрації смерті матері, ОСОБА_4 , та спадкування після її смерті.

Юридичний факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 особи, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, яка народилася у селі Боброїди, Жовківського (на сьогоднішній день Львівського) району Львівської області, у селі Любеля, Жовківського (після зміни адміністративно-територіального устрою Львівського) району Львівської області підтверджується довідкою за вих. № 77, яка видана 18 лютого 2024 року релігійною організацією «Релігійна громада Львівської єпархії Української Православної Церкви (Православної Церкви України) парафії Успіння Пресвятої Богородиці у селі Бесіди Львівського району Львівської області, з якої встановлено, що на території цвинтаря у селі Бесіди дійсно знаходиться надгробний хрест ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 ), родина у визначені церковним календарем поминальні дні проводить заупокійну молитву на місці поховання ОСОБА_4 (арк. спр. 77), фотографією нагробного пам`ятника ОСОБА_4 , де зазначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Аналізуючи представлені документи, надаючи оцінку всі доказам в сукупності, ураховуючи що відповідачі не заперечують щодо задоволення позову, суд дійшов висновку про наявність та обґрунтованість підстав для встановлення юридичного факту смерті особи, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, яка народилася у селі Боброїди, Жовківського (на сьогоднішній день Львівського) району Львівської області, у селі Любеля, Жовківського (після зміни адміністративно-територіального устрою Львівського) району Львівської області, Україна, 27 листопада 1999 року.

Зібрані в справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 належить задовольнити.

Керуючись ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ч. 2 ст. 247, статтями 258, 259, 264, 265, 315-318, 319, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту смерті особи в певний час задовольнити.

Встановити юридичний факт смерті особи, а саме те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, яка народилася у селі Боброїди, Жовківського (на сьогоднішній день Львівського) району Львівської області, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Любеля, Жовківського (після зміни адміністративно-територіального устрою Львівського) району Львівської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 07.10.2024 року.

Суддя: Олещук М. М.