ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2196/24
Провадження № 2/362/1713/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2024 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Тельнової О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування технічними засобами в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-Кредитний Супермаркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

ТОВ «Фінансово-Кредитний Супермаркет» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором №6206565 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 12.03.2021 року в сумі 77 731,89 грн. та судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 12.03.2021 року між ТОВ «Фінансово-Кредитний Супермаркет» та ОСОБА_1 було укладено договір № 6206565 про надання коштів у позику,в тому числі і на умовах фінансового кредиту, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав грошові кошти в сумі31 000,00 грн. для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку Кредитодавця на рахунок Позичальника, зазначений у Додатку №2, який є невід`ємною частиною цього Договору, а позичальник зобов`язався своєчасно погашати кредит, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом із розрахунку 28 % річних від суми заборгованості та виконувати інші зобов`язання згідно цього договору

Однак, позичальник умови договору не виконав, у зв`язку з цим утворилась заборгованість загальна сума якої перед позивачем з нарахуванням відсотків, пені та штрафів станом на 01.03.2024 року становить 77 731 грн. 89 коп., з яких 24 277,61 грн. заборгованість за кредитом, 14 715,12 грн. заборгованість по відсотках; 31 000,00 грн. заборгованість по комісії; 5 826,15 грн. заборгованість по рахунку інфляції; 13 154, 72 грн. заборгованість по рахунку інфляції; 1 913,01 грн. заборгованість 3 % річних. Оскільки ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання за кредитним договором, не дивлячись на неодноразові нагадування, то позивач просив суд стягнути з відповідача вказану вище суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.14.2024 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін (а.с. 41).

31.05.2024 року на адресу суду від представника ОСОБА_1 адвоката Янчука А.А. надійшов відзив, з якому просив позов задовольнити частково, а саме стягнути з Відповідача на користь Позивача грошові кошти у розмірі 26 592, 73 грн. та стягнути з ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу, що складають 15 000, 00 грн. та були понесені ним у зв`язку з розглядом цивільної справи № 362/2196/24 у суді першої інстанції.В обґрунтування, зазначив, щодо 3 % річних та інфляції: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит банком або іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки за таке прострочення.Крім того, доки діє строк кредитування, то кредитор взагалі позбавлений нараховувати складову передбачену ст. 625 ЦК України, це правило застосовується лише якщо закінчився строк кредитування та зобов`язання не є виконаним.В частині комісії: позивач нарахував 31000 гривень комісії. Проте таке нарахування вміст є неправомірним виходячи з наступного законодавства та практики його застосування, а також того, що позивач не повідомив, які саме послуги и вказану плату надаються позичальнику.Аналогічна позиція міститься постанові Верховного Суду від 09 лютого 2024 року (справа №337/3703/22)». В частині заборгованості по кредиту та відсоткам зазначив: зважаючи на те, що заборгованість по комісії є незаконною в силу закону і не вимагається подавати окремий позов, то кошти сплачені на незаконну комісію повинні бути направлені на погашення заборгованості по тілу та відсоткам.В даній ситуації та відповідно до розрахунку заборгованості з перерахунком сплаченої комісії повинен складати наступне: 24 277,61 (тіло кредиту)+ 14 715,12 (відсотки) 12 400,00 (комісія) = 26 592,73 грн. Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 вересня 2022 року в справі № 755/11636/21. Від 08 лютого 2023 року в справі № 168/349/20, від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21, які підтримала Об`єднана палата Касаційного цивільногосуду у складі Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2023 року в справі № 204/224/21.

Також, 17.06.2024 року до Васильківського міськрайонного суду Київськоїобласті надійшли письмові пояснення в частині витрат на правову допомогу понесених відповідачем, обґрунтовані, тим що на підтвердження витрат на правову допомогу стороною відповідача було надано наступне в копіях: 1) ордер адвоката; 2) договір про надання правової допомоги; 3) акт приймання передавання коштів; 4) акт виконаної роботи.Дані докази є достатнім підтвердженням понесення витрат на правову допомогу.Підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю.Отже можливість зменшення витрат на правову допомогу можливе лише за умови якщо буде стороною позивача заявлено відповідне клопотання та певні мотиви викладені у клопотанні суд визнає за доцільне. Станом на день подачі даних пояснень відповідач не отримував відповідного клопотання від позивача про зменшення витрат на правову допомогу. Отже витрати на правову допомогу підлягають задоволенню у повному обсязі (а.с.47-77).

26.08.2024 року через систему «Електронний суд» представник ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» - Крушенівський Р.О. подав додаткові пояснення у справі, в яких вказує, що не погоджується з твердженнями, що висловлені Відповідачем, вважає їх безпідставними та необґрунтованими.Щодо сплати 3% річних та інфляції: в п. 4.7. Кредитного договору сторони надійшли згоди, що відповідно до ст. 625 Цивільного Кодексу України Позичальник у випадку прострочення ним виконання зобов`язань по поверненню Кредитодавцю сум кредиту та/або процентів за користування кредитом, зобов`язаний сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час простроченого платежу.Позичальник порушив умови Договору кредиту, а саме не здійснює повернення отриманого кредиту із сплатою процентів за його користування та інших платежів передбачених договором в строки визначені у Додатку № 1 до Договору Кредиту. Станом на 01.03.2024 року загальна сума заборгованості становить 77 731,89 грн., асаме: заборгованості за кредитом 24 277,61 грн., заборгованість по відсотках 14 715,12 грн., заборгованість по комісії 31 000,00 грн., заборгованість по рахунку інфляції 5 826,15 грн., заборгованість за 3% річних 1913,01 грн.У разі виникнення простроченої заборгованості в зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань по поверненню кредитору суми боргу за Договором кредиту та простроченням платежів Позичальник зобов`язаний відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України на вимогу кредитора сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.Вважають що, Позичальником порушені вимоги ст. 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог законодавства.Щодо сплати заборгованості по комісії та в частині заборгованості по кредитам та відсоткам: в п. 2.5. Кредитного договору передбачено, що Позичальник за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 4% від суми кредиту, зазначеної у п. 1.1. Договору кредиту.Відповідно до пункту 4.1. Договору в разі порушення умов та/або невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, передбачених цим договором, винна Сторона відшкодовує потерпілій Стороні усі завдані у зв`язку з цим збитки, зокрема, витрати понесені стороною та не отримані Стороною доходи, які б вона одержала, якби зобов`язання були виконані належним чином. Розмір збитків від інфляційних процесів.Відповідно п. 7.17. Договору, підписанням цього договору, позичальних прав споживання Позикодавцем інформації, передбаченою ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» ознайомлений. Інформація, надана Позикодавцем з дотриманням вимог законодавства про захист прав споживачів та забезпечує правильне розуміння.Таким чином, при підписанні Кредитного договору Відповідач погодився з усіма умовами даного правочину і взяв на себе зобов`язання щодо його виконання. В день підписання оспорюваного правочину Позичальник отримав примірник Кредитного договору з додатками, що дало йому додатково можливість детально вивчити його умови.Окрім того, Відповідач не був позбавлений можливості у відповідності до статті 15 ЗУ «Про споживче кредитування» відмовитись від Договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення Позивача в письмовій формі з одночасним поверненням грошових коштів, одержаних згідно цього договору та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою встановленою договором про споживчий кредит. Проте, у вказаний строк позивач від договору не відмовлявся, жодних заперечень його змісту не висловлював, що свідчить про його згоду з умовами укладеного договору.Отже, ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» надав ОСОБА_1 у повному обсязі всю необхідну інформацію щодо кредитного договору, Договір містить усі умови, передбачені ЗУ « Про споживче кредитування», сторони узгодили всі істотні умови повернення кредиту, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за належне виконання умов договору, тощо. ОСОБА_1 погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін на укладення і підписання договорів були вільними.Щодо зменшення суми судових витрат, вважають вказану суму безпідставною та необґрунтованою та такою, що не відповідає дійсності, ціна якого складає 15 000,00 грн. За підготовку відзиву на позовну заяву.Вважають, що зазначення адвокатом, як підготовка та подання відзиву на позовну заяву не відповідає критерію співмірності витрат на професійну правничу допомогу у цій справі (а.с.85-96).

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, враховуючи відзив представника відповідача, додаткові пояснення представника позивача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 12.03.2021 р. між ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» (кредитодавецем) та ОСОБА_1 (позичальником) укладено договір № 6206565 про надання коштів у позику, згідно п 1.1 якого кредитодавець зобов`язався надати позичальнику грошові кошти в кредит у сумі 31 000,00 грн. для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку кредитодавця на рахунок позичальника або іншого отримувача, зазначений у Додатку № 2, який є невід`ємною частиною цього договору, а позичальник зобов`язався своєчасно погашати кредит, сплачувати фіксовану проценту ставку за користування кредитом із розрахунку 28 % річних від суми заборгованості та виконувати інші зобов`язання згідно цього договору.

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору дата остаточного повернення кредиту до 11.03.2024 р.

За обслуговування кредитної заборгованості позичальник щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 4 % від суми кредиту, зазначену в п 1.1 договору (п. 2.5 кредитного договору).

Згідно п. 2.6 кредитного договору сплата процентів, суми кредиту та інших платежів здійснюється позичальником щомісячно, ануїтентними платежами в розмірі та в період встановленим у Додатку №1 цього договору з 01 по 15 число кожного місяця наступного за звітним, починаючи з 01.04.2021 р., а також в день повернення заборгованості за кредитом у повній сумі.

Відповідно до п. 4.9 кредитного договору позичальник зобов`язується за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або інших платежів за договором сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 200,00 грн. за перший прострочений платіж та 500,00 грн. за кожний наступний прострочений поспіль платіж.

Платіжноюінструкцією № 635 від 12.03.2021 р. ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» перерахувало ОСОБА_1 30 070,00 грн., призначення платежу - видача кредиту згідно кредитного договору № 6206565.

З наданих позивачем розрахунків суми заборгованості станом на 01.03.2024 р. вбачається, що загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором складає 77 731,89 грн., з яких 24 277,61 грн. заборгованість за кредитом, 14 715,12 грн. заборгованість по відсотках, 31 000,00 грн. заборгованість по комісії, 5 826,15 грн. заборгованість по рахунку інфляції, 1 913,01 грн. три відсотки річних.

Відповідно до умов Договору кредиту Позичальник зобов`язаний своєчасно погашати кредит, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом та виконувати інші зобов`язання згідно Договору кредиту

Позичальник зобов`язаний повернути в повному обсязі суму боргу за кредитом з нарахованими процентами за фактичний час його використання, та можливими штрафними санкціями у терміни, визначені договором.

В п. 8.5.3 Договору визначено, що Позичальник погоджується та визнає, що здійснивши накладання КЕП на електронний документ, він засвідчив, що ознайомився з усім текстом кредитного документу, повністю зрозумів його зміст, не має заперечень до тексту як за окремими частинами так і в цілому, і свідомо застосував КЕП в контексті, передбаченому документом.

Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогами/претензіями, які були відповідачем проігноровані. ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» були вжиті заходи досудового врегулювання спору, а саме: на контактні номери телефону ОСОБА_2 направлялися смс-повідомлення, щодо порушення умов договору та виникнення простроченої заборгованості, також представник ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» неодноразово здійснював інформаційні дзвінки із повідомленням про необхідність здійснювати повернення позики та сплати простроченої заборгованості за позикою.

Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог частини другої статті 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, відтак позивач вправі вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Згідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

З наданих позивачем розрахунків суми заборгованості станом на 01.03.2024 р. вбачається, що загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором складає 77 731,89 грн., з яких 24 277,61 грн. заборгованість за кредитом, 14 715,12 грн. заборгованість по відсотках, 31 000,00 грн. заборгованість по комісії, 5 826,15 грн. заборгованість по рахунку інфляції, 1 913,01 грн. три відсотки річних.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позивач мав право на стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у розмірі 38 992, 73 грн, що складається із 24 277,61 грн. заборгованість за кредитом та 14 715,12 грн. заборгованість по відсотках, а тому в цій частині вимоги підлягають до задоволення.

Щодо вимог про стягнення комісії у розмірі 31 000 грн, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Законом України «Про споживче кредитування» передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Згідно з ч. 6 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.

До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

В п. 2.5 кредитного договору визначено, що за обслуговування кредитної заборгованості, позичальник щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 4% від суми кредиту зазначену в п.1.1 цього Договору.

Встановивши у кредитному договорі сплату комісійної винагороди за обслуговування кредиту щомісячними платежами, що відповідно до розрахунку заборгованості у загальному розмірі складає 31 000 грн, але банком не повідомлено, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику. Розмір такої комісійної винагороди, з огляду на обставини справи (зокрема, розмір кредиту та процентів), вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що оспорювані умови кредитного договору є несправедливими.

Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У справі, яка переглядається, ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет`не було позбавлене можливості надати докази на підтвердження справедливості умов договору щодо встановленої комісії, зокрема з урахуванням переліку та обсягу послуг, які надаються позичальнику за таку плату. Разом з тим наявні в матеріалах справи документи взагалі не містять будь-якого опису послуг, за які банком встановлена комісія.

Аналогічна позиція міститься постанові Верховного Суду від 09 лютого 2024 року (справа №337/3703/22).

Таким чином, встановивши, що банк не повідомив позичальника, які саме послуги за вказану плату йому надаються, розмір комісійної винагороди вносить істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, тобто оспорювані умови кредитного договору є несправедливими, а тому суд вважає, що вимоги в частині стягнення комісії задоволенню не підлягають.

Щодо вимог про стягнення 5 826,15 грн. заборгованість по рахунку інфляції, 1 913,01 грн. 3 % річних, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідальність у вигляді трьох процентів річних та інфляційних втрат є особливим видом відповідальності, яка передбачена не договором, що укладається на розсуд сторін, а законом.

Таким чином, за змістом наведеної норми нараховані на суму боргу інфляції та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, що належать до сплати кредиторові.

Але, згідно з п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином, суд вважає, що вимоги в частині стягнення 5 826,15 грн. заборгованість по рахунку інфляції, 1 913,01 грн. три відсотки річних нарахованих за період з 12.03.2021 року по 01.03.2024 року підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню підлягає за період з 12.03.2021 року по 23.02.2022 року 16, 80 грн. заборгованість по рахунку інфляції, 2, 68 грн. три відсотки річних, враховуючи положення п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України.

Під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, понесених у зв`язку із судовим розглядом (ст. 264 ЦПК України).

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідач та його представник ОСОБА_3 просили стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати в розмірі 15 000 грн, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу.

Представник позивача у своїх поясненнях зазначили, що вважають вказану суму безпідставною та необґрунтованою та такою, що не відповідає дійсності, ціна якого складає 15 000,00 грн. За підготовку відзиву на позовну заяву.Вважають, що зазначення адвокатом, як підготовка та подання відзиву на позовну заяву не відповідає критерію співмірності витрат на професійну правничу допомогу у цій справі.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі№ 922/445/19.

Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Як вказала колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 07.11.2019 по справі № 905/1795/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Дослідивши, надані на підтвердження надання відповідачу правової допомоги та її розміру, документи, враховуючи складність справи, значення справи для сторони, розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, з урахуванням вимог розумності та справедливості, а також зважаючи на наявність заперечення Представника позивача про неспівмірність заявлених до відшкодування витрат, суд дійшов висновку, що відповідач має право на часткове відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 1519,45 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 11, 207, 525-526, 530, 536, 549, 551, 610, 626, 629, 1046-1056 ЦК України, статтями 10, 12, 13, 19, 80, 81, 141, 263-265, 268, 273, 274, 277, 279, 280 -282, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» заборгованість за кредитним договором №6206565 від 12.03.2021 року у розмірі 39 012,21 грн.,що складається із 24 277,61 грн. заборгованість за кредитом, 14 715,12 грн. заборгованість по відсотках та 16, 80 грн. заборгованість по рахунку інфляції, 2, 68 грн. три відсотки річних.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору в розмірі 1519, 45 гривень.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 5000,00 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Реквізити сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет», юридична адреса: 01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 16, .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП (ІПН) НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Текст рішення виготовлено 17.09.2024 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко