Справа № 201/4663/24
Провадження № 2/201/2495/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Батманової В.В.,

з секретарем судового засідання Горбатенко Д.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, третя особа Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, третя особа Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що на балансі обласного комунального підприємства культури «Дніпропетровський академічний театр опери та балету» з 1981 року знаходився гуртожиток, розташований за адресою АДРЕСА_1 . З 1999 року правовий статус гуртожитку по АДРЕСА_1 змінено на житловий будинок на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 2096 від 21.10.1999. Будинок залишався на балансі Театру. 30.05.2012 рішенням сесії Дніпропетровської міської ради № 24/24 було надано згоду на прийняття у комунальну власність територіальної громади міста житлового будинку по АДРЕСА_1 . Розпорядженням міського голови від 24.11.2015 № 882-р у 2016 році АДРЕСА_1 була перейменована на честь ОСОБА_3 . З 12.07.2004 позивачу була надана житлова площа для проживання у квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорту про реєстрацію місця проживання. Разом з нею проживає її неповнолітня дитина донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вселення позивача та членів родини проводилось за згодою адміністрації Театру, на балансі якого на той час знаходився будинок, а позивач працювала в Театрі на посаді солістки опери з 26.10.2000. На теперішній час позивач працює на посаді артистки хору першої категорії, що підтверджується копією трудової книжки та копією довідки з місця роботи.

Квартира АДРЕСА_2 , є для позивача єдиним місцем проживання у м. Дніпро, будь-яка інша житлова нерухомість відсутня.

26.02.2024 позивач звернулась із заявою про видачу ордеру на квартиру АДРЕСА_2 до Дніпровської міської ради та отримала лист-відповідь (вих. № 3/16 - 1554 від 27.03.2024), яким їй було відмовлено у видачі ордера у зв`язку з відсутністю законних підстав.

Визнання за позивачами права користування на спірне житлове приміщення необхідна позивачам задля реалізації права на його приватизацію гарантовану Конституцією України та ЖК України.

У зв`язку з викладеним просить суд визнати за ОСОБА_1 та неповнолітньою ОСОБА_2 право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, в якому представник просив прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства на підстави наявних с матеріалах справи доказів.

Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що на балансі обласного комунального підприємства культури «Дніпропетровський академічний театр опери та балету» з 1981 року знаходився гуртожиток, розташований за адресою АДРЕСА_1 .

З 1999 року правовий статус гуртожитку по АДРЕСА_1 змінено на житловий будинок на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 2096 від 21.10.1999. Будинок залишався на балансі Театру.

30.05.2012 рішенням сесії Дніпропетровської міської ради № 24/24 було надано згоду на прийняття у комунальну власність територіальної громади міста житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Розпорядженням міського голови від 24.11.2015 № 882-р у 2016 році АДРЕСА_1 була перейменована на честь ОСОБА_3 .

З 12.07.2004 позивачу була надана житлова площа для проживання у квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорту про реєстрацію місця проживання.

Разом з нею проживає її неповнолітня дитина донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вселення позивача та членів родини проводилось за згодою адміністрації Театру, на балансі якого на той час знаходився будинок, а позивач працювала в Театрі на посаді солістки опери з 26.10.2000. На теперішній час позивач працює на посаді артистки хору першої категорії, що підтверджується копією трудової книжки та копією довідки з місця роботи.

Квартира АДРЕСА_2 , є для позивача єдиним місцем проживання у м. Дніпро, будь-яка інша житлова нерухомість відсутня.

26.02.2024 позивач звернулась із заявою про видачу ордеру на квартиру АДРЕСА_2 до Дніпровської міської ради та отримала лист-відповідь (вих. № 3/16 - 1554 від 27.03.2024), яким їй було відмовлено у видачі ордера у зв`язку з відсутністю законних підстав.

Статтею 61 ЖК УРСР встановлено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем, житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї.

У відповідності до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Серед основних прав і свобод людини і громадянина є право на житло. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду (ст. 47 Конституції України). Ця норма гарантує громадянам, які потребують соціального захисту, надання житла державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату, відповідно до закону. У разі порушення цих прав передбачено право на судовий захист. Конституцією України передбачено захист права на житло (ст. 30).

Отже, позивач та її неповнолітня дитина відкрито та на законних підставах проживають у квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується реєстрацією місця проживання, документами, про оплату за спожиті комунальні послуги за вищевказаною адресою.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 1211,20 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 401,405 ЦК України, ст. 60 СК України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 76-81, ч. 6 ст. 82, ст.ст. 89, 141, ч.4 ст.223, ч.2 ст.247, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Дніпровської міської ради, третя особа Департамент житлового господарства Дніпровської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та неповнолітньою ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_2 .

Стягнути з Дніпровської міської ради () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1 211 (тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя : В.В. Батманова