Провадження 2/758/1141/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2024 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Оболонській Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду районного суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2024 р. позивач ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом, в якому просить стягнути з відповідача завдані збитки у розмірі 154 858,41 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.12.2018 р. між ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № К0023056. Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Jaguar», державний номерний знак НОМЕР_1 . У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 30.10.2019 р. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Skoda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , допустила зіткнення з автомобілем «Jaguar», державний номерний знак НОМЕР_1 та транспортним засобом «Peugeot» державний номерний знак НОМЕР_3 . Внаслідок вищевказаного ДТП транспортним засобом було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Ірпінського міськрайонного суду Київської області, по справі № 367/8860/19 від 22.11.2019 р., відповідач є винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди. З заявою про виплату страхового відшкодування випадку звернувся страхувальник на надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потеплілою стороною документів було складено страховий акт. На підставі вищезазначеного страхового акту ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 254 858,41 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність в відповідача була застрахована за полісом обов`язкового страхування № 125421185 у ПАТ «Страхова компанія «ВУСО», то керуючись ст. ст. 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 100 000,00 грн. Таким чином, різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страхом відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Отже, різниця між фактичним розміром і страховим відшкодуванням становить 154 858,41 грн.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01.08.2023 р. матеріали вищевказаної позовної заяви передані для розгляду за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва.

Провадження у справі відкрито ухвалою 14.09.2023 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідачем ОСОБА_1 поданий відзив, в якому просить відмовити в позові, посилаючись на те, що згідно нормативно-правових актів, якими регулюється правовідносини у сфері майнового страхування, у зв`язку з відшкодуванням збитків, здійсним позивачем своєму страхувальнику на умовах договору майнового страхування, до позивача від його клієнта-страхувальника перейшло право вимоги відшкодування завданих збитків (суброгація). При переході права вимоги від однієї особи до іншої строк позовної давності, який відліковується з моменту завдання шкоди постраждалій особі (страхувальнику позивача), за такою вимогою не поновлюється для особи. Суброгація виникає на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України « Про страхування» та для суброгації встановлений особливий правовий режим. У порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку сам виплатить страхувальнику. Отже правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачкою (як відповідальною особою), підлягають застосуванню норми матеріального права про суброгацію. Оскільки у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора, строк позовної давності є загальний (три роки), а його перебіг починається від дня настання страхового випадку - дня ДТП, яка сталась 30.10.2019 року. В той же час позовна заява подана позивачем лише 13.07.2023 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, тому є підставою, для відмови від позову.

Позивачем подано відповідь на відзив, в якій сторона позивача зазначає про те, що надійшов відзив від відповідача, з якого вбачається що відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із спливом строків позовної давності. 30.10.2019 р. Відповідач, керуючи транспортним засобом «Skoda», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », допустила зіткнення з автомобілем «Jaguar», державний номерний знак « НОМЕР_1 » та транспортним засобом «Peugeot», державний номерний знак « НОМЕР_3 ». Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить праве вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Суброгація- це перехід до страховика на підставі відповідного акту права вимоги, яке страхувальник має щодо особи, винної у збитках. Це правило поширюється на страховика лише на суму фактично виплаченого ним страхового відшкодування (передання страхувальником страховикові права на стягнення заподіяної шкоди з третіх (винних) осіб у межах виплаченої суми). Дорожньо-транспортна пригода мала місце 30.10.2019 року, в даному виді правовідносин строк позовної давності обчислюється з моменту настання події, з 30.10.2019 року, а отже крайнім терміном подачі позовної заяви є 30.10.2022 року. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р. від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212- IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-ІХ, та Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-ІХ), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб. - у Позивача не було можливості направити позовну заявку у строки встановлені ЦПК України. Відповідно до п. 19 Прикінцевих положень Цивільного кодексу України, 7 період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Отже, строки позовної давності продовжені у зв`язку п. 19 Прикінцевих положень Цивільного кодексу України, а отже строки позовної давності не було пропущено.

Представником відповідача - адвокатом Бордзіловським Р.Є., через систему «Електронний суд», подані додаткові пояснення, в який просить відмовити в задоволенні позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що сума матеріального збитку, заподіяного потерпілій особі, повинна бути підтверджена таким засобом доказування, як звіт про оцінку майна (висновок експерта), який за змістом має відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої відповідно до наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України «Про затвердження методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395) (далі - Методика) - до такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: N° 461/2217/19 від 03.06.2021 року. Згідно ст. 7 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Зазначена Методика розроблена згідно із Законами України "Про судову експертизу", "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", Національним стандартом № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440, та іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи й оцінки майна. Методика встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки. Пунктом 1.4 д) Методики установлено, що Методика застосовується з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику у разі пошкодження транспортного засобу. Згідно п. 4.3 та п. 4.4 Методики за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ, у якому той обов`язково зазначає дані, зокрема такі як: питання (завдання), що поставлені перед оцінювачем (експертом) (мета оцінки); відомості про фізичну особу, що здійснює оцінку КТЗ: посада, прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальності (загальна й оціночна за напрямом програми базової підготовки), стаж роботи за цими спеціальностями, учений ступінь і вчене звання (за наявності), номер, дата видачі кваліфікаційного свідоцтва та посвідчення про підвищення кваліфікації; відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів; тощо. Усі дані, наведені у звіті (акті) про оцінку або у висновку експерта (експертного дослідження), зазначаються з посиланням на джерело їх отримання (п.4.6). Як вбачається з позовної заяви, у зв`язку з ДТП, що сталась 30.10.2019 р., до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування звернувся його страхувальник, і на підставі даної заяви ним було складено страховий акт та виплачено страхове відшкодування. Згідно змісту платіжної інструкції № ЗР110735 від 16 грудня 2019 року вбачається, що позивачем перераховано на картковий рахунок ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 254.858,41 грн. з призначенням платежу: «Відшкод. зг. страх, акту N° 11 від 12.12.19... без ПДВ ». Щодо суми страхового відшкодування - в резюмуючій частині страхового акту № 11 від 12.12.2019 зазначено, що рішення про виплату 254.858,41 грн. прийнято згідно з Додатком 1 до страхового акту, в якості якого Позивач надав Розрахунок суми страхового відшкодування до справи № 11, складений 12.12.2019. Відповідно до змісту Розрахунку суми страхового відшкодування до справи № 11 - цей розрахунок було складено на підставі Калькуляції № 19- 0260011 від 06.12.2019. Згідно п. 14 та п. 16 цього розрахунку - страхова сума на дату страхового випадку (згідно із умовами договору страхування) складала 379.465,00 грн., а дійсна вартість ТЗ на момент настання страхового випадку становила 657.730,42 грн., тобто страхова сума була меншою за дійсну вартість ТЗ, через що страховиком при розрахунку відшкодування було застосовано коефіцієнт пропорціності відповідальності - 57,69 % (п.17). Тому до вартості відновлювального ремонту, визначеної на підставі Калькуляції № 19- 0260011 від 06.12.2019, тобто 441.772,25 грн., застосовано коефіцієнт пропорціності відповідальності, внаслідок чого страховик визначив суму страхового відшкодування 254.858,41 грн. (п.32). Як вбачається з наданого Позивачем Акту огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 12.11.2019, проведеного спеціалістом відділу врегулювання Твороговим І.В. , спеціаліст відділу врегулювання задокументував пошкодження 16 (шістнадцяти) деталей (або складових) транспортного засобу «Jaguar», державний номерний знак НОМЕР_1 . При цьому, спеціаліст відділу врегулювання, складаючи Акт огляду (дефектну відомість) також не зазначив який вид ремонтного впливу (заміна, ремонт, фарбування) потребують пошкоджені деталі для їх відновлення. При співставленні даних Ремонтної Калькуляції № 19-0260011 від 06.12.2019 і Акту огляду транспортного засобу від 12.11.2019, виявляється, що їх дані суперечать одне одному, зокрема в Калькуляції значно більше запасних частин, ніж це зафіксовано Актом огляду (дефектною відомістю). Отже, таким внесенням «зайвих» найменувань запчастин особою, що складала Калькуляцію №19-0260011 від 06.12.2019, штучно завищено суму збитку як мінімум на 127.767,23 грн. Крім того, в поясненнях аркушу 5 калькуляції вказано «ціни + 20,00 % », так само в аркуші перевірки даних № 19-0260011 зазначено, що при складанні калькуляції «задіянні додаткові коди: код 23: 20,00», що означає, що під час складання Калькуляції № 19-0260011, особа, що її складала, застосувала додатковий код, яким програмно підвищила вартість усіх запасних частин у калькуляції на 20 відсотків. Таким чином, було завищено суму збитку додатково на +67.181,78 грн. Виходячи з наведеного, розмір вартості ремонту, визначеної Ремонтною Калькуляцією № 19-0260011 від 06.12.2019, є суперечливим та викликає обсновані сумніви у своїй законності та достовірності. Така Калькуляція не може бути допустимим і належним доказом витрат, які мав би понести власник «Jaguar», державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, що сталась 30.10.2019, оскільки дані цієї калькуляції значно завищені, суперечить змісту дефектної відомості, та немає підтвердження, що калькуляцію складено кваліфікованим фахівцем-оцінювачем збитків. Також страховий акт № 11 від 12.12.2019 не можна вважати належним доказом, так як не містить підпису особи, яка його склала. Отже, на виконання встановленого законом обов`язку на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідачки, як власника транспортного засобу «Skoda», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних № ЕР/125421185 в ПрАТ СК «ВУСО». Відповідачка вчасно повідомила свого страховика про настання страхової події. Таким чином доводи позивача про розмір завданих йому збитків у зв`язку з настанням ДТП є не підтвердженими, а позовні вимоги є необґрунтованими.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог закону, у відповіді на відзив міститься клопотання, в якому просить розглянути за його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Просив суд позовні вимоги задовольнити повністю.

До початку судового засідання представник відповідача подав заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позов сторона відповідача не визнає, просить відмовити.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав.

У відповідності до ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.2 ст.89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 26.12.2018 р. між ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) № К0023056.

Предметом даного договору були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Jaguar», державний номерний знак НОМЕР_1 .

У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 30.10.2019 р.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.10.2019 року о 16 год.00 хв. у м. Ірпінь Київської області на перехресті вул. Українська-Тургенівська, водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом SKODA FABIA д.н.з. НОМЕР_2 , при наявності дорожнього знаку 2.1 «дати дорогу» не виконала вимоги даного знаку та здійснила зіткнення з транспортним засобом JAGUAR д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі, після чого транспортний засіб JAGUAR д.н.з. НОМЕР_1 зіткнувся з транспортним засобом PEUGEOT д.н.з. НОМЕР_3 , при ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а водій порушив вимоги п. 16.11 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.

Постановою Ірпінського міськрайонного суду Київської області, по справі № 367/8860/19 від 22.11.2019 р. ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів, що становить 340 (триста сорок) гривень.

На момент дорожньо-транспортної пригоди діяв договір добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) № К 0023056 від 26.12.2018 року.

Згідно вказаного договору були застраховані майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням наземним транспортним засобом «Jaguar», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Як встановлено в судовому засіданні, із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся страхувальник на надав всі необхідні документи, відповідно даної заяви та наданих потеплілою стороною документів було складено страховий акт № 11 від 12.12.2019 року.

Відповідно до складного страхового акту ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 254 858,41 грн., підтверджується платіжною інструкцією № ЗР 110735 від 16.12.2019 р.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний, зокрема, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Оскільки цивільно-правова відповідальність у відповідача була застрахована за полісом обов`язкового страхування № 125421185 у ПАТ «Страхова компанія «ВУСО», то керуючись ст. ст. 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 100 000,00 грн.

Таким чином, різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страхом відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, повинна сплачувати особа, з вини якої настав страховий випадок, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Отже, різниця між фактичним розміром і страховим відшкодуванням становить 154 858,41 грн.

Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Так, зокрема, відповідно до п.38.2.1. ст. 38 даного Закону страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Приписами ч.2 ст. 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч.1ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове, відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

В постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування) коефіцієнта фізичного зносу)та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Відповідно до п. 1 ч. 2ст. 22 ЦК України збитками є зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищення або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Суброгація- це перехід до страховика на підставі відповідного акту права вимоги, яке страхувальник має щодо особи, винної у збитках. Це правило поширюється на страховика лише на суму фактично виплаченого ним страхового відшкодування (передання страхувальником страховикові права на стягнення заподіяної шкоди з третіх (винних) осіб у межах виплаченої суми).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р. від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212- IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-ІХ, та Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-ІХ), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб - у позивача не було можливості направити позовну заявку у строки встановлені ЦПК України.

Відповідно до п. 19 Прикінцевих положень Цивільного кодексу України, У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії".

Отже, строки позовної давності продовжені у зв`язку п. 19 Прикінцевих положень Цивільного кодексу України, а отже строки позовної давності не було пропущено.

Крім того суд не приймає до уваги, заперечення сторони відповідача, щодо вірного розрахунку суми відшкодування шкоди, оскільки на підтвердження своїх доводів стороною відповідача не подано жодного доказу.

Отже, відповідно до складного страхового акту ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 254 858,41 грн., а ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було виплачено страхове відшкодування у розмірі 100 000,00 грн., то різниця між фактичним розміром і страховим відшкодуванням становить 154 858,41 грн.

Таким чином, суд проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази в їх сукупності, дійшов висновку про те, що позивач виконав покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини відповідача, а тому до позивача, як до страховика, перейшло право вимоги до відповідача, як винної особи за завдані збитки у вигляді виплаченого відшкодування в розмірі 154 858,41 грн.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю, оскільки є заснованими на законі, обґрунтованими та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову в розмірі 3028,00 грн., підтверджений платіжним дорученням № 4654 від 08.01.2024 р.

На підставі викладеного, ст.ст.22, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст. ст. 6, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 20, 27 Закону України «Про страхування», керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 279, 280-283, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 154 858 (сто п`ятдесят чотири тисячі вісімсот п`ятдесят вісім) грн.41 коп.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» судовий збір в розмірі 2 684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн. 00 коп.)

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (місцезнаходження за адресою: 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 44, );

Відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 );

Суддя Н. М. Ларіонова