Житомирський апеляційний суд
Справа №291/1705/23 Головуючий у 1-й інст. Митюк О.В.
Категорія 62 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №291/1705/23 за позовом ОСОБА_1 до Ружинської селищної ради Бердичівського району Житомирської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 07 лютого 2024 року, яке ухвалене головуванням судді Митюк О.В. у смт Ружині,

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ружинської селищної ради Бердичівського району Житомирської області. Просила визначити їй додатковий строк тривалістю один місяць із часу набрання рішенням законної сили для подачі заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Ружині Бердичівського району Житомирської області.

Позов обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Ружині Бердичівського району Житомирської області померла її баба по батьковій лінії ОСОБА_3 . Після смерті баби залишилося спадкове майно, а саме, житловий будинок АДРЕСА_1 , де ОСОБА_3 проживала до дня своєї смерті. Спадкова справа відносно майна спадкодавця не заводилася. Спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , ніхто не приймав. Її (позивача) батько ОСОБА_4 помер ще до смерті баби, а саме, ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вона з заявою про прийняття спадщини після смерті баби до нотаріуса не зверталася, оскільки є юридично необізнаною особою та помилково вважала, що із заявою про прийняття спадщини можна звертатися до нотаріуса протягом шести місяців після припинення військового стану в Україні. Наразі перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, чоловік мобілізований до лав ЗСУ, а тому вона не мала часу та можливості раніше звернутися до нотаріуса. Звернувшись до Ружинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, одержала постанову про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 07 лютого 2024 року позов ОСОБА_1 до Ружинської селищної ради Бердичівського району Житомирської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задоволений. ОСОБА_1 визначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Ружині Бердичівського району Житомирської області, терміном на 1 один місяць із часу набрання рішенням законної сили.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 , який не брав участі у справі, подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що є сином покійної ОСОБА_3 . Позивачу при зверненні до суду з позовом було відомо про його ( ОСОБА_2 ) існування, а також про те, що він постійно проживав разом із спадкодавцем (матір`ю) на час відкриття спадщини. Він прийняв спадщину відповідно до частини третьої ст.1268 ЦК України, як спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується виданим на його ім`я свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17 січня 2024 року, зареєстрованим в реєстрі за №95, та свідчить про оформлення права власності на спадкове нерухоме майно. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Від учасників справи відзиву на апеляційну скаргу не надходило. За змістом частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Так, позивачу ОСОБА_1 судова повістка вручена Укрпоштою 19 червня 2024 року (а.с.67). ОСОБА_1 спрямувала до суду заяву про розгляд справи без її участі, пославшись на наявність малолітньої дитини та відсутність можливості прибути до суду (а.с.68). Водночас у заяві зазначила, що вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачу Ружинській селищній раді судова повістка 31 травня 2024 року доставлена до електронного кабінету. Про причину неявки свого представника рада суд не повідомила. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Особі, яка не брала участі у справі, скаржнику ОСОБА_2 судова повістка направлена на адресу, яка ним зазначена у його апеляційній скарзі, але повернута Укрпоштою, оскільки адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.42,62-63). За положеннями частини восьмої ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у разі відсутності заповіту - особи, визначені в статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (частина перша ст.1261 ЦК України).

За правом представлення внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (частина перша ст.1266 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша ст.1270 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя ст.46 ЦК України) (частина перша ст.1220 ЦК України).

За положеннями частини третьої ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої ст.1272 ЦК України, суд за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Із матеріалів справи вбачається та апеляційним судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть (а.с.8). Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Спадкодавець ОСОБА_3 на день своєї смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, наданої державним нотаріусом Ружинської державної нотаріальної контори Житомирської області Ставничим О.В., убачається, що станом на 25 листопада 2023 року спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася (а.с.16).

Копіями витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження та свідоцтва про смерть підтверджено, що ОСОБА_3 доводиться матір`ю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та син на час смерті свої матері, тобто відкриття спадщини, живим не був (а.с.11-12).

ОСОБА_5 є донькою ОСОБА_4 , що підтверджено копіями свідоцтв про народження та про шлюб позивача (а.с.9-10).

Отже, позивач ОСОБА_1 є онукою спадкодавця ОСОБА_3 та має право на закликання до спадкування після смерті баби за правом представлення.

Постановою державного нотаріуса Ружинської державної нотаріальної контори Житомирської області від 25 листопада 2023 року №02-31 позивачу ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_3 із тих підстав, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини та якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, а посадова особа, яка вчиняє нотаріальну дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України (а.с.15).

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина перша ст.352 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст.263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року в справі №638/2304/17 зазначено, що аналіз частини першої ст.352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

У постанові Верховного Суду від 20 листопада 2019 року в справі №0917/443/2012 виснувано, що право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судом рішення певним чином впливає на їх права та обов`язки, завдає шкоди, що може виражатися у несприятливих для них наслідках.

У постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року в справі №714/877/15 міститься правовий висновок за яким, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов`язки заявника, та лише після встановлення таких обставин вирішити питання про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що ухвалене судом першої інстанції рішення не впливає на права та обов`язки заявника - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

ОСОБА_2 обґрунтовує свою апеляційну скаргу тим, що є сином померлої ОСОБА_3 та прийняв спадщину після смерті матері на підставі частини третьої ст.1268 ЦК України, а тому оскаржене ним рішення суду першої інстанції зачіпає та порушує його права на спадкування.

Так, державним нотаріусом Ружинської державної нотаріальної контори Житомирської області на його ім`я ( ОСОБА_2 ) видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 17 січня 2024 року, яким посвідчено, що спадкоємцем майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її син ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.49). Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки площею 2,7818 га, кадастровий номер :01:000:0143, що розташована за адресою: Житомирська область, Бердичівський (Ружинський) район, Ружинська селищна рада, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину за законом на інше майно, яке увійшло до складу спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , не позбавляє спадкоємця ОСОБА_2 права на спадщину, яка відкрилася після смерті його матері (частина третя ст.1296 ЦК України).

Матеріали справи не містять доказів на спростування дійсності свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 січня 2024 року, яке видане на ім`я спадкоємця ОСОБА_2 після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , тобто не надано рішення суду про визнання наданого суду апеляційної інстанції свідоцтва недійсним, а тому ОСОБА_2 , як спадкоємцю спадкодавця ОСОБА_3 , вся спадщина належить з часу її відкриття, тобто з дня смерті ОСОБА_3 , що випливає із положень частини п`ятої ст.1268 ЦК України.

Із викладено вище вбачається, що ОСОБА_2 є спадкоємцем ОСОБА_3 та прийняв спадщину після смерті матері, яка йому належить із дня смерті останньої, а тому рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 07 лютого 2024 року, яким позивачу визначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, безпосередньо зачепило права та обов`язки скаржника ОСОБА_4 щодо всього майна, яке увійшло до складу спадщини, а тому відповідно до положень ст.352 ЦПК України він наділений правом на оскарження рішення суду першої інстанції від 07 лютого 2024 року.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої ст.1217 ЦК України. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місце відкриття спадщини.

Оскільки позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, то за таких обставин належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач, якими можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ст.48 ЦПК України).

Системний аналіз ст.ст.51,175 ЦПК України свідчить про те, що саме на позивача покладений обов`язок визначити належний склад відповідачів у справі. Натомість, встановлення належності відповідачів є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Тобто, відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

У постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року в справі №303/6418/19 зазначено, що неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі №523/9076/16-ц виснувано, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року в справі №761/23904/19 зауважив, що визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору в спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Не залучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом за правом представлення після смерті свого батька, заявила позов про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначила відповідачем Ружинську селищну раду Бердичівського району Житомирської області, у той час, як ОСОБА_2 , будучи спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця ОСОБА_3 , прийняв спадщину після смерті своєї матері та вона йому належить з часу її відкриття, а тому саме ОСОБА_2 є належним відповідачем за позовом ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті баби, а не Ружинська селищна рада Бердичівського району Житомирської області.

Під час розгляду справи суд першої інстанції не перевірив обставину відкриття спадкової справи після смерті спадкодавця ОСОБА_3 .

Отже, позов пред`явлений до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови у його задоволенні.

Відповідно до положень ст.376 ЦПК України, апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, яким відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні позову до Ружинської селищної ради Бердичівського району Житомирської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Положення частини тринадцятої ст.141 ЦПК України передбачають, що якщо суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення, відповідно вирішує питання судового збору.

За положеннями ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачу в задоволенні позову відмовляється, а тому із ОСОБА_1 стягується на користь ОСОБА_2 1 610,40 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 07 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Ружинської селищної ради Бердичівського району Житомирської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 610 грн 40 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: