Справа №639/5523/21
Провадження №2/639/86/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі: головуючого судді Баркової Н.В.,

за участю секретарів Волкової С.І., Соболєвої Є.Є., Карбовської М.О., Монастирьової І.М., Кравченко А.Л., Кобзар І.І.,

представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

09.08.2021 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5 , в якому просить суд стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду, заподіяну внаслідок вчинення кримінального правопорушення та заробіток, втрачений внаслідок ушкодження здоров`я в загальній сумі 18 836,82 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 02.04.2021 року приблизно о 13-00 годині, ОСОБА_5 знаходився на території свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де раптово став ініціатором конфлікту зі своєю сусідкою по домоволодінню ОСОБА_4 . Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, розуміючи що перед ним знаходиться жінка, спрямований на спричинення позивачу тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості, ОСОБА_5 спочатку наблизився до позивача, а потім, усвідомлюючи протиправний характер свого задуму, за відсутності будь-якого приводу, умисно, застосовуючи силу, наніс потерпілій прицільно один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя праворуч, а потім один удар в потиличну ділянку. Після цього ОСОБА_5 , бажаючи продовжити своє протиправне діяння, спрямоване на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого задуму, із застосуванням сили, наніс потерпілій прицільно один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя праворуч, а також коліном правої ноги в ділянку лівого стегна, в результаті спричинивши позивачу синці в ділянці нижньої повіки правого ока розповсюджуючись вниз через всю щоку і доходячи до підборіддя, в лівій навколо очній ділянці, на шкірі лівої щоки на 1 см зовні від лівого кута рота, по зовнішній поверхні лівого стегна на рівні середньої третини, які викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова по справі від 06.05.2021 року ОСОБА_5 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Вирок не оскаржувався. Так, позивач зазначає, що 02.04.2021 року приблизно о 13-00 годині ОСОБА_5 умисно наніс позивачу тілесні ушкодження та позивачем було викликано працівників поліції, які в подальшому, викликали швидку допомогу. Позивач вказує, що лікарі наполягали на госпіталізації позивача, однак остання відмовилась. Вночі 03.04.2021 року від нанесених тілесних ушкоджень позивачу стало погано, у зв`язку з чим остання була вимушена викликати швидку допомогу, яка її госпіталізувала до лікарні, де їй була надана медична допомога та позивач була відправлена на амбулаторне лікування. Під час досудового розслідування позивач пройшла судово-медичну експертизу, за яку було сплачено 462,82 грн., рентген та плівка -200,00 грн. Під час амбулаторного лікування було проведено дослідження на МРТ 1200,00 грн. та придбані ліки на загальну суму 974,00 грн. Між тим, позивач вказує, що у зв`язку з ушкодженням здоров`я повинно бути стягнуто з відповідача 6 000,00 грн. заробітку, втраченого внаслідок ушкодження здоров`я. Також позивач просить стягнути з відповідача 10 000,00 грн. моральної шкоди.

На підставі вищевикладеного, позивач вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10.08.2021 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії даної ухвали.

На виконання ухвали суду від 10.08.2021 року позивачем вказані недоліки були усунуті та ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03.09.2021 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Призначено судове засідання.

25.10.2021 року на адресу суду за вх. №29022 від відповідача ОСОБА_5 надійшов відзив на позов, в якому останній просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що дійсно 06.05.2021 року вироком Жовтневого районного суду м. Харкова по справі №639/2905/21 його було визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850,00 грн., ним було сплачено штраф у повному обсязі. У своїй заві позивач просить стягнути 10 000,00 грн. моральної шкоди, але навіть не зазначає, які саме страждання вона зазнала та чим це підтверджується. Відповідач зазначив, що сторона, яка пред`являє вимоги відшкодування завданої їй моральної шкоди, не звільняється від обов`язку довести наявність такої шкоди, її розмір, надавши належні, допустимі та достовірні докази цього факту, у порядку встановленому процесуальними нормативно-правими актами. Жодних доказів, які б підтверджували ступінь таких моральних страждань, позивачем надано не було. Дана ситуація між ним та сусідкою ОСОБА_4 була викликана давніми суперечками, які почались з моменту придбання ним частини даного будинку, а саме з 11.12.2009 року. Відповідач зауважує, що оплата за сервіс адмінпослуг у сумі 462,82 грн. не містить вказівки за які саме послуги сплачено позивачкою. Чек від ТОВ «НВП «MPT-Центр» надано в такому вигляді, де суми не видно. Інших квитанцій до позову не додано, назви ліків на маленьких папірцях не обґрунтовані чеками, що підтверджують їх купівлю у даний період, та виписками із медичної картки, з яких вбачається призначення лікаря. Відповідно до електронного направлення №1426-7659-1854-4745, яке видано 05.04.2021 року у графі діагноз зазначено: розлад вегетативної нервової системи, та не уточнений струс головного мозку з поміткою 02.04.2021 року. Також направлення на МРТ видано 07.05.2021 року, та було зроблено (згідно даті на чеку) 13.05.2021 року, тобто аж через місяць після даного інциденту. Можливо зробити припущення, що дане обстеження не відноситься до трави, отриманої 02.04.2021 року. Також не надані результати обстеження, тобто висновок стосовно результатів обстеження на МРТ. У зв`язку з викладеним відповідач вважає позовні вимоги повністю необґрунтованими.

Разом з тим, позивачем ОСОБА_4 , а в подальшому її представником ОСОБА_2 на адресу суду подано відповідь на відзив, в якій позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.01.2022 року заяву відповідача ОСОБА_5 , яка містить заперечення проти розгляду цивільної справи в порядку спрощеного позовного провадження залишено без задоволення.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 30.03.2023 року клопотання позивача ОСОБА_4 про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено. Зобов`язано Комунальне некомерційне підприємство «Міська поліклініка №22» Харківської міської ради надати суду:завірену копію медичної карти на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано Відділ поліції №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області надати суду: завірену копію медичної карти на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні 17.09.2024 року позивач ОСОБА_4 та її представники надали вступне слово, в якому позовні вимоги підтримали, просили задовольнити посилаючись на викладені у позові обставини. Позивач підтвердила, що надані нею докази це все що залишилось на підтвердження її витрат, пов`язаних з неправомірними діями відповідача, визнала, що вона на той момент не працювала, лише мала намір влаштуватись на нову роботу Також позивач надала пояснення в обґрунтування моральної шкоди, яка полягала в фізичному болю, в порушенні звичайного життя позивача, яка вимушена була звертатись до лікарні і правоохоронних органів, проходити обстеження і лікування, не могла влаштуватись на роботу з такими травмами обличчя, переживала за можливість втрати функції зору, оскільки в результаті протиправних дій позивача постраждало око. З огляду на вказані обставини, які носили вкрай травматичний та образливий характер для неї як для жінки, позивач оцінила моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Відповідач ОСОБА_5 приймав участь у судових засіданнях, надав відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову, однак в подальшому, у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи належним чином.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, дослідивши письмові докази та матеріали кримінальної справи №639/2905/21, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Жовтневого районного суду м. Харкова по справі від 06.05.2021 року ОСОБА_5 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (а.с.4-5, 18-19).

Вказаним вироком, який набрав законної сили та не оскаржувався, встановлені наступні обставини. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно о 13 годині, знаходився на території свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де раптово став ініціатором конфлікту зі своєю сусідкою по домоволодінню ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості, ОСОБА_5 спочатку наблизився до ОСОБА_4 , а потім, усвідомлюючи протиправний характер свого задуму, за відсутності будь-якого приводу, умисно, застосовуючи силу, наніс потерпілій прицільно один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя праворуч, а потім один удар в потиличну ділянку.

Після цього ОСОБА_5 , бажаючи продовжити своє протиправне діяння, спрямоване на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого задуму, із застосуванням сили, наніс потерпілій прицільно один удар кулаком правої руки в ділянку обличчя праворуч, а також коліном правої ноги в ділянку лівого стегна, в результаті спричинивши потерпілій ОСОБА_4 синці в ділянці нижньої повіки правого ока розповсюджуючись вниз через всю щоку і доходячи до підборіддя, в лівій навколо очній ділянці, на шкірі лівої щоки на 1 см зовні від лівого кута рота, по зовнішній поверхні лівого стегна на рівні середньої третини, які викликали незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Згідно висновку експерта №09-626/21 від 28.04.2021 року по кримінальному провадженню (справа №639/2905/21) ОСОБА_4 отримала легкі тілесні ушкодження.

Позивачем залучена до матеріалів справи копія консультативного висновку лікаря спеціаліста хірурга від 03.04.2021 року, яким встановлено діагноз забій лівої щоки, при орбітальна гематома зліва, рекомендовано амбулаторне спостереження, консультація нейрохірурга (а.с.152).

Відповідно до електронного направлення №1426-7659-1854-4745, яке видано позивачці 05.04.2021 року, у графі діагноз зазначено: розлад вегетативної нервової системи та не уточнений струс головного мозку з поміткою 02.04.2021 року (а.с. 3, 20, 48).

ОСОБА_4 надано докази реєстрації у електронній черзі до лікаря невролога 07.05.2021 року (а.с. 153).

Відповідно до направлення КНП «Міська поліклініка №22» Харківської міської ради від 07.05.2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було направлено на МРТ головного мозку, у зв`язку з чим позивачем сплачено суму у розмірі 1 200,00 грн., що підтверджується копією фіскального чеку ТОВ «НВП «MPT-Центр» від 13.05.2021 року (а.с. 3, 20, 48), оригінал якого був наданий позивачем для огляду під час судового засідання через технічну неможливість зробити кращу копію.

Згідно з відповіддю КНП «Міська поліклініка № 22» від 18.04.2023 року відповідно до додатку до протоколу тимчасового доступу до речей та документів від 22.04.2021 р. «Опис речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду», медична картка амбулаторного хворого ФО-25/о на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , на 154 сторінки в одному екземплярі, була надана старшому дізнавачу СД ВП №1 ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області Міхєєвій В.О. Відтак, КНП «Міська поліклініка № 22» від 18.04.2023 року не має можливості надати медичну картку ОСОБА_4 , оскільки дана медична карта у медичному закладі відсутня (а.с. 111).

Відповідно до листа відділу поліції №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, слідчим управління Ніколаєвим С.В. було направлено запит до «Міської поліклініка № 22» із проханням надати копію медичної карти на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На теперішній час відповідь не надходила (а.с.139).

Згідно з відповіддю КНП «Міська поліклініка № 22» ХМР від 13.08.2024 року на адвокатський запит ОСОБА_3 щодо звернення громадянки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , за медичною допомогою в період з 02.04.2021 р. по 31.05.2021 р. до КНП «Міська поліклініка № 22» ХМР, повідомила наступне. 05.04.2021 року оглянута лікарем-терапевтом. Діагноз: Струс головного мозку.Видано електронне направлення № 2117-6267-2323-5487 на консультації до лікаря-невропатолога, лікаря-хірурга, лікаря-офтальмолога. 05.04.2021 року оглянута лікарем-хірургом. Діагноз: Поверхнева травма шкіри голови. Забій. 05.04.2021 року оглянута лікарем-невропатологом. Діагноз: Струс головного мозку. Розлад вегетативної нервової системи. Призначене лікування: нообут 250 мг 1 капс. 3 рази в день. Видано електронне направлення №1426-7659-1854-4745 на консультацію до лікаря-нейрохірурга. 13.04.2021 року оглянута лікарем-офтальмологом. Діагноз: Поєднання поверхневих травм, що охоплюють кілька ділянок тіла. Був виміряний внутрішньо очний тиск та призначене лікування: діклофенак, кларисил. 07.05.2021 року оглянута лікарем-неврологом. Діагноз: Енцефалопатія, неуточнена. Призначене лікування: тріфас, арліверт, цитікалін. Видано направлення на магнітно-резонансну томографію головного мозку.Згідно питань, поставлених в адвокатському запиті, окремо зазначено наступне: дата первинного звернення - 05.04.2021 року; дата останнього звернення - 07.05.2021 року(а.с.196).

В обґрунтування позову позивачем ОСОБА_4 надано розрахунок (а.с.17) , відповідно до якого розмір понесених нею витрат складає 2 836,82 грн., з яких: вартість проведення судово-медичної експертизи 462,82 грн., вартість плівки для рентгену 200,00 грн., вартість дослідження МРТ 1 200,00 грн., вартість ліків 974,00 грн. (а.с. 17).

Між тим на підтвердження вказаного розрахунку позивачем не надано докази на підтвердження придбання ліків, лише доданий список (назви) ліків (а.с. 3, 20, 48 (зворот)), однак не надані чеки на підтвердження їх придбання

Крім того позивачем долучено до матеріалів справи фіскальний чек за сплату адмінпослуг на суму 462,82 грн. (а.с. 3, 20, 48 (зворот)), однак вказаний чек не містить посилання, за які саме послуги сплачено позивачем вказана сума.

На запит представника позивача головним управлінням статистики уу Харківській області надана відповідь про те, що середньомісячна заробітна плата штатного працівника за професійною групою «робітники-текстильники та швейники» по Харківській області за 2020 рік наступна: кваліфіковані робітники з інструментом 10045 грн., інші кваліфіковані робітники з інструментом 7005 грн., робітники-текстильники та швейники 8804 грн. (а.с.121).

З наданої копії трудової книжки позивача ОСОБА_4 вбачається, що їй був 14.03.1989 року присвоєно 1 розряд пошивщиці, звільнена 28.08.1990 року за власним бажанням у зв`язку зі вступом на навчання в ПТУ №21 за ст. 38 КЗпП УРСР (а.с.122).

Відповідно до копії трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю від 23.09.2016 року, ОСОБА_4 виконувала роботу швачки у фізичної особи ОСОБА_6 , який зобов`язався оплачувати працю у розмірі 1975,00 грн. на місяць. Договір безстроковий, однак він був розірваний сторонами 10.01.2020 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпПУ (а.с.123).

Позивач в судовому засіданні визнала, що на момент спричинення їй відповідачем тілесних ушкоджень вона ніде не працювала, лише мала намір влаштуватись на роботу.

Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтями 77, 78, 79, 80 ЦПК України встановлено правила визначення належності, допустимості, достовірності та достатності доказів.

Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, в ч.1 зазначеної статті визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені статтею 11 ЦК України.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, при розгляді позовів про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Зі змісту ст.1177 ЦК України вбачається, що шкоду, завдану потерпілому в результаті вчинення кримінального правопорушення (злочином), має відшкодовувати винна особа, діями якої саме її завдано (Постанова Верховного суду від 01.06.2022 року по справі №757/59501/19).

Статтею 1195 ЦК України передбачено відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. 1. Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. 2. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Визначення розміру відшкодування втраченого потерпілим заробітку має здійснюватися з дати отримання позивачем травми, з урахуванням встановленого ступеня втрати професійної працездатності. Про це йдеться у постанові ВП ВС від 5 жовтня 2022 року у справі № 906/1318/19 (295/16026/18). Положення ч. 1 ст. 1195 ЦК України пов`язують обов`язок здійснити відшкодування саме із фактом втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, не встановлюючи при цьому часових меж стосовно початку обчислення розміру такого відшкодування. Отже, момент, із яким пов`язується виникнення в позивача права на відшкодування, - це момент заподіяння шкоди.

У ч. 1 ст. 1197 ЦК України, зокрема, встановлено, що розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Таким чином, для обрахунку суми відшкодування необхідно встановити ступінь втрати потерпілим професійної працездатності.

Водночас у ст. 1197 ЦК України зазначено, що розмір втраченого заробітку (доходу) визначається саме з урахуванням ступеня втрати професійної працездатності. Тобто закон не пов`язує виникнення відповідного права на відшкодування з моментом встановлення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках.

Стаття 23 ЦК України передбачає, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У відповідності до вимог п.2 постанови №4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди роз`яснив, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема:

- коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень ;

- у випадках, передбачених статтями 7, 440-1 ЦК України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди;

- при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

За змістом п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

В даному випадку ОСОБА_4 пред`явила позов вже після закінчення розгляду кримінальної справи в порядку цивільного судочинства.

З огляду на досліджені судом письмові докази, та обставини, які не підлягають доказуванню, оскільки встановлені вироком суду, що набрав законної сили, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Так, в результаті кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, в якому визнаний винним відповідач ОСОБА_5 відповідним вироком суду, що набрав законної сили, позивач ОСОБА_4 отримала легкі тілесні ушкодження. Конкретні витрати, понесені позивачем у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями підтверджені лише в частині направленням позивача КНП «Міська поліклініка №22» Харківської міської ради від 07.05.2021 року на МРТ головного мозку та відповідно сплату позивачем суми у розмірі 1 200,00 грн., що вбачається з чеку ТОВ «НВП «MPT-Центр» від 13.05.2021 року, оригінал якого був досліджений під час судового засідання. При цьому посилання позивача щодо понесених нею витрат на оплату судово-медичної експертизи в розмірі 462,82 грн., на придбавання плівки для рентгену вартістю 200,00 грн. та ліків на суму 974,00 грн. не підтверджені належними доказами. Отже з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджена майнова шкода, завдана внаслідок кримінального правопорушення у розмірі 1 200,00 грн.

Висновком експерта №09-626/21 від 28.04.2021 року по кримінальному провадженню (справа №639/2905/21) зроблено висновок про спричинення позивачу легких тілесних ушкоджень, однак не встановлено факт та ступінь втрати позивачем професійної або загальної працездатності, факт розладу здоров`я будь-якої тривалості або інвалідності позивача. Отже передбачені законом підстави для вказаного виду відшкодування в даному випадку відсутні.

Що стосується моральної шкоди, то суд виходить із конкретного переліку спричинених позивачу відповідачем тілесних ушкоджень, враховує обставини їх спричинення і локалізацію, встановлені вироком, які однозначно свідчать про спричинення позивачу відповідачем фізичного болю, травм, які потребували подальшого обстеження, лікування та звернення до правоохоронних органів, що вочевидь вказує на порушення звичайного укладу життя позивача та спричиненіїй моральні страждання, як наслідок злочинних дій відповідача. Застосовуючи принципи розумності, справедливості та співмірності суд вважає необхідним і достатнім для відновлення порушеного права позивача стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду, завдану внаслідок кримінального правопорушення у розмірі 10 000, 00 грн., у зв`язку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до закону, судовий збір у розмірі 908,00 грн., тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 6, 7, 12, 13, 43, 76-89, 141, 206, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1177,1195,1197ЦК України, ст.ст. 127, 128 КПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у розмірі 1 200 (одна тисяча двісті) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 14.10 .2024 року.

Суддя Н.В. Баркова