Справа № 405/2296/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Кропивницький

Ленінський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді: Драного В.В.

при секретарі: Дятел О.В.

за участі: представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних від суми невиконаного грошового зобов`язання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних від суми невиконаного грошового зобов`язання за кредитним договором № 05-101209308-Ф від 23.05.2008 року в розмірі 3214,69 доларів США. В обґрунтування позову вказано, що 23.05.2008 року між сторонами було укладено вказаний кредитний договір, за умовами якого банк (кредитор) надав відповідачу (позичальнику) кредит у розмірі 50000 доларів США, строк погашення до 22.05.2028 року. У зв`язку з порушенням позивальником своїх зобов`язань за договором, позивач звернувся до суду з відповідним позовом та рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.03.2018 року, яке набрало законної сили 31.01.2019 року, із ОСОБА_2 та його поручителя ОСОБА_4 стягнуто солідарно заборгованість за вказаним договором у розмірі 37285,08 доларів США, 3602,72 грн. та 17600,00 грн. штрафу. Однак, відповідач тривалий час не виконував вказане судове рішення і лише 11.02.2022 року виконавче провадження з його виконання було закінчено у зв`язку з його повним виконанням боржником. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, застосуванню підлягають положення ст. 625 ЦК України, зокрема, стягнення 3 % річних від суми невиконаного грошового зобов`язання. Згідно розрахунку заборгованості за період з 29.03.2019 року по 28.03.2022 року (з врахуванням повного погашення 11.02.2022 року) заборгованість відповідача у вигляді 3% річних становить 3214,69 доларів США. Оскільки кредит було надано в іноземній валюті, то 3% річних повинні обраховуватися також в іноземній валюті. За таких обставин просить стягнути з відповідача на користь позивача 3 % річних від суми невиконаного грошового зобов`язання, а саме 3214,69 доларів США.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30.05.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

13.07.2022 року відповідач подав до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав та вказав, що заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 37285,08 доларів США виникла на підставі рішення суду, а не договірних відносин між сторонами, тобто має позадоговірний характер. Тому, до неї не можуть застосовуватися положення ст. 625 ЦК України. Також вказав що, ухвалою Верховного Суду від 11.03.2019 року було зупинено виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.03.2018 року та його виконання було поновлено відповідною постановою Верховного Суду 17.06.2021 року за наслідками касаційного оскарження. Тому вважає, що в нього до 17.06.2021 року не існувало обов`язку виконувати вказане рішення суду. Також вказав, що позивач пропустив строк позовної давності, оскільки позов про стягнення заборгованості він подав ще у жовтні 2014 року та міг ще тоді нарахувати 3% річних з простроченої суми боргу. За таких обставин просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності та відмовити у задоволенні позову.

30.08.2022 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив на позов, в якому вказав, що право на нарахування 3% річних в якості компенсації за неправомірне користування відповідачем кредитними коштами банку виникло 12.08.2014 року, тобто протягом 15 днів з моменту отримання ним вимоги банку про повернення заборгованості по кредиту. Стягнення 3% річних за ст. 625 ЦК України має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Грошове зобов`язання відповідача виникло на підставі кредитного договору, а рішення суду лише підтвердило наявність цих правовідносин. Ухвалення судом рішення про стягнення боргу за договором не є підставою для припинення зобов`язань сторін за цим договором та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. При цьому, позивач не пропустив строк позовної давності, оскільки прострочення виконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, а тому право на стягнення 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

04.04.2023 року відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив на позов, в яких зазначив, що спірні правовідносини виникли з рішення суду, а тому є позадоговірними і до них не можуть застосовуватися положення ст. 625 ЦК України. Так само позивачем пропущено строк позовної давності.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Відповідач та його представник адвокат Шаповалов Д.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, а також просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами 23.05.2008 року був укладений кредитний договір № 05-101209308-Ф, згідно якого відповідач ОСОБА_2 (боржник) взяв у ВАТ АБ «Укргазбанк» (кредитор, правонаступником якого є позивач) кредит у розмірі 50000 доларів США та зобов`язався повернути кредитору грошові кошти частинами у строк до 22.05.2028 року (а.с. 7-14).

18.07.2024 року банк направив ОСОБА_2 претензію про повернення заборгованості по кредиту розмірі 36697,88 доларів США, яка була отримана останнім 26.08.2014 року (а.с. 51-52).

У жовтні 2014 року позивач, ПАТ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором у розмірі 37 285,08 доларів США та 24 908,00 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 12.03.2018 року в справі № 405/9706/14-ц, яке набрало законної сили 31.01.2019 року, позов ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Кіровоградської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі Кіровоградської обласної дирекції АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 05-101209308-Ф від 23.05.2008 року в сумі 37 285,08 доларів США та 17 600 грн. (а.с. 15-17).

При цьому, ухвалою Верховного Суду від 11.03.2019 року виконання вказаного рішення суду було припинено до закінчення його перегляду в касаційному порядку, яке закінчилося ухваленням 17.06.2021 року Верховним Судом відповідної постанови про залишення без змін рішень судів першої та апеляційної інстанції у цій справі (а.с. 33-35, 36).

11.02.2022 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Золотарьової Т.В. виконавче провадження № 66871916 з примусового виконання вказаного судового рішення було закінчено у зв`язку з його повним виконанням боржником (квитанція № TR.137255.15490.12833 від 11.02.2022 року на суму 37 285,08 доларів США), зокрема боржником також сплачено 17600 грн. за рішенням суду (а.с. 18).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначеним змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Більш того, враховуючи те, що стаття 625 ЦК України розміщена у розділі I "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, а відтак, приписи розділу I книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання.

Аналогічного висновку щодо правомірності поширення дії статті 625 ЦК України на усі грошові зобов`язання, у тому числі, відмінні від договірних, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року в справі № 686/21962/15-ц, дійшовши висновку, що грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних правовідносин, але й з інших підстав.

Це дає підстави вважати, що положеннями статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 17 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17 від 11.04.2018 року у справі № 758/1303/15-ц, а також позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 21.11.2018 року в справі № 750/5104/17.

За таких умов, виходячи із системного аналізу правових норм, у відповідача ОСОБА_2 існував перед позивачем обов`язок щодо виконання грошового зобов`язання з виплати заборгованості за кредитним договором, розмір якої визначено рішенням суду від 12.03.2018 року, яке набрало законної сили 31.01.2019 року, на яке поширюються приписи ст. 625 ЦК України.

Позивач додав до позову власний розрахунок 3% річних із загальної суми заборгованості 37285,08 доларів США за період з 19.03.2019 року по 11.02.2022 року, що становить 37285,08 доларів США х 1050 днів х 3 / 100 / 365 = 3214,69 доларів США (а.с. 6).

Водночас, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Так, позивач 26.05.2022 року звернувся до суду з позовом про стягнення 3% річних за період з 19.03.2019 року по 11.02.2022 року, що виходить за межі трирічного строку.

При цьому, доводи відповідача про те, що строк позовної давності слід відраховувати з жовтня 2014 року суд вважає помилковими, оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 року в справі № 127/15672/16-ц.

Так само доводи відповідача про те, що в нього до 17.06.2021 року не існувало обов`язку виконувати вказане рішення суду, оскільки його виконання було тимчасово припинено ухвалою Верховного Суду суд також вважає помилковими, оскільки тимчасове припинення виконання судового рішення не слід ототожнювати з припиненням цивільно-правового зобов`язання. Тому, за цей період прострочення кредитор також може стягувати 3% річних від суми заборгованості, оскільки грошове зобов`язання тривало і в цей період та не було в подальшому визнано відсутнім.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведена обставина порушення відповідачем грошового зобов`язання, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати стягнення 3% річних як компенсаційної виплати, а тому, враховуючи частковий пропуск позивачем строку позовної давності, а також те, що грошове зобов`язання між сторонами виникло в іноземній валюті, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних від суми невиконаного грошового зобов`язання в іноземній валюті 37285,08 доларів США за період з 26.05.2019 року по 11.02.2022 року в розмірі 37285,08 доларів США х 993 днів х 3 / 100 / 365 = 3043,08 доларів США.

Також, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2348,56 грн. пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 19, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних від суми невиконаного грошового зобов`язання задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (25009, м. Кропивницький, вул. Єреванська, 1, ) 3 % річних від суми невиконаного грошового зобов`язання, а саме 3043,08 доларів США та судовий збір у розмірі 2348,56 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 29.02.2024 року.

Суддя Ленінського районного суду

м. Кіровограда В.В. Драний