441/2149/23 2/441/108/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.01.2024 Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючої, судді - Ференц О.І.,

за участю секретаря судового засідання - Клок Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Городок Львівської області за участю сторін ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

04.09.2023 позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) по сплаті аліментів, мотивуючи заяву тим, що 13.07.2016 Городоцьким районним судом Львівської області прийнято рішення про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 13.07.2016. Згідно розрахунку заборгованості по оплаті аліментів станом на 01.08.2022 така становила 85098 грн. 18 коп.. Згідно проведеного нею розрахунку сума пені по заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.01.2020 по травень 2022 становить 140022 грн. 46 коп., однак, з урахуванням вимог ст.196 СК України, з відповідача підлягає стягненню сума пені в розмірі 100 % суми заборгованості. Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 17.05.2022 було вирішено змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 13.07.2016 та ухвалено стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня набуття рішенням законної сили, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину певного віку, починаючи з дня набрання рішенням по справі законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Станом на 03.01.2023 заборгованість відповідача по сплаті аліментів по новому виконавчому провадженні склала 20726 грн. 07 коп., із розрахунку неустойки, що утворилася при простроченні сплати відповідачем аліментів за період з червня 2022 по січень 2023 включно розмір нарахованої пені складає 28609 грн. 75 коп.. З урахуванням обмеження розміру неустойки, встановленого ст.196 СК України, з відповідача підлягає стягненню неустойка (пеня) в розмірі заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.01.2020 по січень 2023 в розмірі 105824 грн. 25 коп.. Просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 в її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей в сумі 105824 грн. 25 коп.

Позивачка та її представниця в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечили. 19.10.2023 від відповідача надійшли письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог, згідно з якими позивачка нарахувала неустойку з розміру аліментів, які судом з нього не стягувалися. Відповідно до рішення Городоцького районного суду Львівської області від 13.07.2016 ухвалено стягувати з нього аліменти на двох дітей в розмірі по 600 грн. на кожну дитину щомісяця до досягнення дітьми повноліття. Тому розмір неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_5 має розраховуватися із суми 600 грн., оскільки саме такий розмір аліментів був присуджений на його утримання рішенням суду. Із долученого до позовної заяви довідки-розрахунку неустойки (пені), що утворилася при простроченні сплати аліментів у період з вересня 2016 до травня 2022 включно згідно розрахунку заборгованості державного виконавця станом на 28.06.2023 вбачається, що розмір нарахованих державним виконавцем аліментів та заборгованість по них не відповідає розміру аліментів, які були присуджені рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 13.07.2016, а тому нарахування пені із суми 1109 грн. за період січень-червень 2020, із суми 1159 грн. за період липень-листопад 2020, із суми 1197.50 грн. за період з грудня 2020 до червня 2021, із суми 1255 грн. за період липень-листопад 2021 та із суми 1309 грн. за період з грудня 2021 до травня 2022 є необгрунтованим, оскільки рішенням суду від 13.07.2016 присуджено аліменти на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 600 грн. Державний виконавець не вправі був нараховувати йому зазначену в розрахунку від 28.06.2023 заборгованість, оскільки рішенням суду від 13.07.2016 було чітко і конкретно визначено розмір аліментів, які підлягають стягненню на утримання сина ОСОБА_6 , а саме щомісячно 600 грн. Що стосується пені за період з червня 2022 до січня 2023, то вимога про її стягнення взагалі є необгрунтованою, оскільки в матеріалах справи відсутні докази прострочення сплати аліментів за вказаний період. Також не відповідає нарахування позивачкою неустойки за червень-липень 2022 із сум 1115.80 грн. та 3216.50 грн., оскільки із розрахунку державного виконавця від 28.06.2023 вбачається нарахування аліментів та заборгованість по них відповідно 1309 грн за червень 2022 та 698.18 грн за липень 2022. Крім цього жодної вини чи умислу у виникненні заборгованості зі сплати аліментів за спірний період у нього немає, між ним і позивачкою існувала усна домовленість про сплату аліментів їй особисто, яку він виконував, також оплачував навчання сина. Позивачка, в свою чергу, обіцяла не подавати виконавчі документи до виконавчої служби, тому діє на сьогодні недобросовісно. Дану обставину може підтвердити їхній син. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Отже сімейне законодавство містить презумпцію вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати, що є правовою підставою для застосування до нього відповідальності, передбаченої ч.1 ст.196 СК України. Заявляє, що його вини у несплаті аліментів немає, оскільки він платив їх добровільно особисто позивачці, також оплачував навчання сину. Його матеріальне становище незадовільне, на даний час він не працює, доходів не має, а тому не має можливості сплатити пеню в розмірі 105824.25 грн., така сума є для нього непосильною. Просить відмовити у задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_5 , який є сином сторін у справі, в судовому засіданні пояснив, що батько постійно допомагає йому матеріально, особливо коли він почав вчитися в коледжі з 2022, дає йому гроші на дорогу та на власні витрати, одного разу оплатив навчання, але кошти повернулися назад, тому він купив собі ноутбук. Гроші батько дає інколи готівкою, але частіше скидає йому на картковий рахунок. Фактично кожного тижня батько дає по 1000 грн., коли сесія то більше, до навчання в коледжі рідше давав гроші один раз на місяць-два. Мама також його утримує, купляє одяг, дає інколи на дорогу на навчання, оплачує в квартирі комунальні послуги, купляє продукти харчування. Батькових грошей він мамі ніколи не віддавав. Банківські картки мав три різні, перша була оформлена на нього орієнтовно в 2020, підтверджує, що станом на сьогодні його банківська картка закінчується цифрами 8631, квитанції, які долучені його батьком до матеріалів справи, він роздрукував сам із свого телефону на підтвердження того, що батько дійсно постійно пересилає йому гроші на його картку.

Заслухавши думку учасників судового засідання, пояснення свідка, проаналізувавши підстави позовної заяви, наведені у письмових поясненнях та відзиві на позов аргументи відповідача, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом установлено, що на виконанні у Городоцькому відділі ДВС у Львівському районі Львівської області ЗМУ Міністерства юстиції перебували виконавчі листи № 2/441/384/16 від 04.10.2016 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 600 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дітьми повноліття (а.с.11) та № 2/441/394/2022 від 17.06.2022 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно (а.с.12).

Згідно розрахунків заборгованості по даних виконавчих листах заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів за виконавчим листом № 2/441/384/16 від 04.10.2016 на утримання дітей становить 85098,18 грн., за виконавчим листом № 2/441/394/2022 від 17.06.2022 заборгованість становить 20726.07 грн. (а.с.11-12).

Згідно розрахунків неустойки (пені) зі сплати аліментів за період з січня 2020 по травень 2022 така становить 140022 грн. 96 коп. (а.с.13-14), за період з червня 2022 по січень 2023 28609 грн. 75 коп. (а.с.15).

Платіжними квитанціями від 22.06.2022 по 04.01.2024 підтверджується, що відповідач ОСОБА_2 перераховував сину грошові кошти, однак цільове призначення таких платежів не вказано, доказів того, що між сторонами було узгоджено такий спосіб сплати аліментів, відповідачем не надано. Платіжні квитанції від 19.10.2023, 01.12.2023, 05.12.2023 (а.с. 75), в яких платником вказані треті особи, суд до уваги не бере через неналежність таких доказів.

Ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч.2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Зазначена норма кореспондується із наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обовязків як передбачено у ч.4 ст.155 СК України.

Ст.180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.182 СК України). У будь якому випадку аліменти є періодичним платежем і повинні сплачуватися платником аліментів кожного місяця. У разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц, пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобовязання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 %. Тобто заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

Позивачкою надано розрахунок заборгованості пені по аліментах за період з січня 2020 по січень 2023, який становить 168632 грн. 71 коп. Суд частково погоджується із даним розрахунком, оскільки такий проведено із дотримання вимог СК України та вищецитованої позиції Верховного Суду, при цьому, як слушно зауважив відповідач, позивачкою неправильно обраховано суму неустойки за червень 2022 та липень 2022, оскільки у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця ОСОБА_7 за червень 2022 сума аліментів і заборгованість зі сплати таких становить 1309 грн., а не 1115.80 грн., за липень 2022 698.18 грн., а не 3216.50 грн. Відтак неустойка за несплату аліментів за червень 2022 повинна становити 3207.05 грн., за липень 2022 1501.09 грн..Таким чином неустойка зі сплати аліментів за період з червня 2022 до січня 2023 становить не 28609.75 грн., а 23585,99 грн.

Твердження відповідача про недоведення позивачкою наявності у нього заборгованості зі сплати аліментів за період з червня 2022 до січня 2023 суд вважає необгрунтованими, оскільки розмір такої заборгованості визначений державним виконавцем у розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 23.06.2023 (а.с.12).

Також не заслуговують на увагу заперечення відповідача в тій частині, що у розрахунку заборгованості за сплату аліментів державним виконавцем невірно обраховано місячні платежі, які є більшими від 600 грн., які він мав сплачувати за рішенням суду, оскільки розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до Закону як це встановлено у ст.184 ЦПК України, незалежно від такої вказівки про це в рішенні суду. Крім цього, відповідно до ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Мінімальний гарантований розмір аліментів визначений у ч.2 ст.182 СК України не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином у разі, якщо визначений у виконавчому документі розмір аліментів є меншим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виконавець визначає розмір аліментів, який підлягає щомісяця стягненню з відповідача, у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а не в розмірі, який зазначений у рішенні суду.

Відповідальність за прострочення сплати аліментів, оплати додаткових витрат на дитину визначена ст. 196 СК України.

Так, частиною першою цієї статті передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Отже, зазначеною нормою на боржника покладений обов`язок сплатити неустойку (пеню) у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів з його вини.

Неустойка (пеня)це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завданнясприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів (ч. 2ст. 196 СК України).

У постанові від 14.12.2020 у справі №661/905/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду уточнив висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29.08.2018 у справі № 572/1689/16-ц, зазначивши, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи, а не у всіх випадках, крім несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками.

Зокрема, у вказаній постанові зазначено, що стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів.

Ухиленням від сплати аліментів слід вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо).

Тлумачення статті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи.

На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів, не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів.

Окремо, Об`єднана палата Верховного Суду у вказаній постанові звернула увагу, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України).

Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичамине врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормамиЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що стягнення пені, передбаченої ч.1 ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Відповідачем у справі частково доведено відсутність його вини у несплаті аліментів за період з червня 2022 до січня 2024, оскільки як пояснив свідок у справі, а також підтверджується копіями квитанцій, наданих відповідачем, він постійно, систематично у вказаний період часу переказував сину кошти на його утримання, тобто умислу ухилятися від сплати аліментів у нього не було, що виключає можливість стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів за вищевказаний період.

Натомість відповідачем не доведено жодними належними та допустимими доказами, що позивачка діяла недобросовісно у даному правовідношенні, не доведено відсутності його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів за перід з січня 2016 по червень 2022: згідно рішень судів про стягнення аліментів в обох випадках він знав про обов`язок сплачувати аліменти за судовими рішеннями, 07.09.2016 подав заяву про визнання позову, 17.05.2022 проти зміни способу стягнення аліментів заперечив, але в судовому засіданні був присутній і викладав свої пояснення, не зважаючи на наявність у певних періодах доходу аліментів не сплачував зовсім, не довів в судовому засіданні, що між ним і позивачкою існувала будь яка інша домовленість про порядок сплати аліментів, мав можливість сплачувати аліменти, про що засвідчив в судовому засіданні особисто, а відтак суд вбачає винну поведінку відповідача, яка призвела до виникнення заборгованості зі сплати аліментів за період з 2016 по червень 2022.

Оскільки ОСОБА_2 мав обов`язок сплачувати аліменти на утримання дітей за рішенням суду, однак допустив прострочення сплати таких, сума заборгованості зі сплати аліментів станом на травень 2022 становить 83091 грн., а розмір пені не може перевищувати 100 % заборгованості, з відповідача слід стягнути в користь позивачки пеню за порушення аліментних зобов`язань за період з січня 2020 до травня 2022 в розмірі, що дорівнює сумі заборгованості станом на травень 2022, тобто 83091 грн..

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір», такий слід стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 7, 10, 12, 13, 141, 258, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з січня 2020 по травень 2022 в розмірі 83091 (вісімедсят три тисячі дев`яносто одна) грн..

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , в дохід держави 842 (вісімсот сорок дві) грн. 97 коп. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Ференц О.І.