Справа № 761/7300/24
Провадження № 2/761/5855/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді: Саадулаєва А.І.,

за участю секретаря судового засідання - Лишняк А.О.,

від позивача: представник ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо позову: ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, яка відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Саадулаєва А.І.

Предметом позову є визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав № GL19N617898МПФО укладений між АТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», посвідченого 16.06.2020 приватним нотаріусом КМНО Мурською Н.В. та зареєстрований в реєстрі за номером 785 в частині набуття ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» у власність майнових прав за кредитним договором №382/ МКЦ/2012р-980 від 22.10.2012.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 04.03.2024 р. відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в підготовче судове засідання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.06.2024 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на розгляді Соснівського районного суду м. Черкаси (справа №712/9705/15-ц, провадження № 6/712/421/23) перебуває заява ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» (надалі відповідач 2) про заміну стягувача ПАТ КБ «НАДРА» (надалі відповідач 1) на його правонаступника у виконавчому провадженні з виконання рішення суду у справі №712/9705/15-ц. Відповідно до постанови ВС від 26.06.2018 у справі №712/9705/15-ц було встановлено, що між відповідачем 1 та ОСОБА_3 22.10.2012 року було укладено кредитний договір № 382/МКЦ/2012р-280 за яким банк, надав кредит в сумі 434 261,52 грн. У серпні 2015 відповідач 1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та позивача про дострокове стягнення заборгованості. У зв`язку з тим, що кредитний договір був підписаний позичальником як поручителем, рішення апеляційного суду Черкаської області від 13.10.2016 залишено Верховним судом залишено без змін, а саме стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та позивача на користь відповідача 1 заборгованість за кредитним договором №382/МКЦ/2012р-980 від 22.10.2012 в сумі 426999,47 грн., вирішено питання про розподіл судового збору. Відповідні виконавчі провадження №53250675, №53250583 відносно позивача перебувають на виконанні у Першому ВДВС У м. Черкаси ЦМУМЮ (м. КИЇВ) з примусового виконання рішення в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 382/МКЦ/2012р-280 від 22.10.2012. При цьому, відповідач-2, звертаючись до суду, в заяві про заміну сторони виконавчого провадження з виконання рішення суду у справі №712/9705/15-ц, підставою для правонаступництва зазначив договір купівлі-продажу майнових прав №GL19N617898МПФО від 16.06.2020, укладений між відповідачем-1 та відповідачем-2, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мурською Н.В. та зареєстрований в реєстрі за номером 785 (нададі оспорюваний договір). Як зазначено в оспорюваному договорі, він укладається за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-04-30-000013-b, складений ТОВ «Юкрейн Проперті Групп» 07.05.2020. Відповідно до додатку №1 до оспорюваного договору (реєстр договорів, майнові права за якими відступаються, та Боржників/Поручителів/Заставодавців/Дебеторів за такими договорами) зазначений кредитний договір № 382/МКЦ/2012р-280 від 22.10.2012. У графі найменування Боржників/Поручителів/Заставодавців/Дебіторів зазначений ОСОБА_3 . При цьому розмір заборгованості, тобто право вимоги за кредитним договором не зазначено. Але, жодний паспорт активу лоту № НОМЕР_1 , який складений уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ "НАДРА" Білою І.В. не містив інформацію про продаж вимоги за кредитним договором №382/МКЦ/2012р-980 від 22.10.2012. Так, в Додатку № 9 до протоколу МКУА № 184 від 14.04.2020 ( номер активу 42) міститься інформація лише про кредитний договір №211/МКЦ/2007-840 від 29.08.2007, який був укладеним ОСОБА_3 . Тобто зазначений у додатку №1 до оспорюваного договору кредитний договір №382/МКЦ/2012р-980 від 22.10.2012 не входив до № лоту:GL19N617898, а отже не міг бути предметом продажу в оспорюваному договорі.

19.01.2024 додатково після сплати рахунку за копіювання документів листом №60- 711/24 від 19.01.2024 Фонд надав в цифрову (електронну) копію протоколу електронного аукціону та цифрову (електронну) копію публічного паспорту активу, яка не відрізнялася за змістом від інформації, яка розміщена на сайті за посиланням https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2020-04-30-000013-b/). Отже, у зв`язку з тим, що надані позивачу документи та розміщені на загальнодоступному сайті за посиланням https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2020-04-30-000013-b/) не містять інформації про продаж права вимоги за кредитним договором №382/ МКЦ/2012р-980 від 22.10.2012, який в свою чергу не міг бути предметом оспорюваного договору, що є підставою для визнання договору в цій частині недійсним. В разі незадоволення зазначеної вимоги судом, відповідач-2 з урахуванням презумпції правомірності правочину буде мати доступ до виконавчих проваджень №53250675, №53250583 та коштів, які утримуються з позивача в межах них без законної підстави. Тому, позивач вважає, що є всі підстави для звернення до суду з позовом, а порушені права позивача підлягають захисту шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу майнових прав № GL19N617898МПФО від 16.06.2020 укладеного між відповідачем-1 та відповідачем-2, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Мурською Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за номером 785, в частині відступлення права вимоги за кредитним договором №382/МКЦ/2012р-980 від 22.10.2012.

Позивач вважає його цивільний інтерес, як особи, яка не є стороною оспорюваного правочину, порушено фактом укладання договору в частині відступлення права вимоги за кредитним договором № 382/МКЦ/2012р-280 від 22.10.2012, який не входив до № лоту:GL19N617898, а отже не міг бути предметом продажу в оспорюваному договорі, а сам факт визнання судом такого договору недійсним в частині набуття у власність права вимоги (відступлення права вимоги) за кредитним договором №382/МКЦ/2012р-980 від 22.10.2012 є тим правовим засобом, що ефективно захистить цивільний інтерес позивача.

Від представника відповідача-1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що активи банку, які включені до ліквідаційної маси підлягають продажу на відкритих торгах (аукціоні). Враховуючи, що за кредитним договором № 211/МКЦ/2007-840 від 29.08.2007 та кредитним договором № 382/МКЦ/2012р-980 від 22.10.2012 перед банком була наявна заборгованість відповідно дані активи містилися у ліквідаційній масі банку і були виставлені на продаж. Оскаржуваний договір про відступлення прав вимоги за своїм змістом є договором відступлення прав вимоги, відповідно до якого застосовуються як положення ст.ст. 632, 655, 656 ЦК України, так і ст.ст. 512-519 ЦК України. Спірний договір про відступлення прав вимоги не має всіх обов`язкових ознак, притаманних договору факторингу, оскільки предметом договору не є надання фінансової послуги за плату; договором не передбачено не тільки повернення фінансування фактору, а й розміру та порядку оплати клієнтом наданої фактором фінансової послуги; договір не містить визначені законом № 2664-І умови; а мета договору не полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги, а полягає у відступленні (переданні) права вимоги. Враховуючи те, що позивачем не надано жодних доказів, що свідчать про недійсність укладеного між банком (первинним кредитором) і ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (новим кредитором) договору про відступлення права вимоги - цей договір є правомірним правочином. Відтак, з огляду на викладене та згідно приписів чинного законодавства України в сфері гарантування вкладів фізичних осіб позивачем не доведено, в чому саме після проведення торгів і укладення сторонами договору відступлення прав вимоги порушено його обсяг прав та обов`язків, оскільки він не змінився, адже фактично був змінений лише кредитор в існуючому зобов`язанні.

Від представника відповідача-1 до суду надійшли письмові пояснення, в яких представник зазначив, що позивач у позові зазначає, що в публічному паспорті активу відсутня інформація щодо кредитного договору №382/МКЦ/2012р-980 від 22.10.2012, а тому право вимоги за вказаним кредитним договором не відступалось банком, проте таке твердження с безпідставним.

В судовому засіданні, яке відбулось 24.09.2024 року, представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, причини неприбуття суду не повідомили, про місце, дату і час розгляду справи судом повідомлялись належним чином.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання здійснювалося технічним засобом.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив наступне.

Судом установлено, що відповідно до постанови ВС від 26.06.2018 у справі №712/9705/15-ц було встановлено, що між АТ «КБ «НАДРА» та ОСОБА_3 22.10.2012 року було укладено кредитний договір № 382/МКЦ/2012р-280 за яким банк, надав кредит в сумі 434261,52 грн. У серпні 2015 АТ «КБ «НАДРА» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та позивача про дострокове стягнення заборгованості. У зв`язку з тим, що кредитний договір був підписаний позичальником як поручителем, рішенням апеляційного суду Черкаської області від 13.10.2016 залишено Верховним судом залишено без змін, а саме стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь АТ «КБ «НАДРА» заборгованість за кредитним договором №382/МКЦ/2012р-980 від 22.10.2012 в сумі 426999,47 грн., вирішено питання про розподіл судового збору. Відповідні виконавчі провадження №53250675, №53250583 відносно ОСОБА_2 перебувають на виконанні у Першому ВДВС У м. Черкаси ЦМУМЮ (м. КИЇВ) з примусового виконання рішення в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 382/МКЦ/2012р-280 від 22.10.2012.

Відповідно до інформації розміщеної в електронній торговій системі https://prozorro.sale, 07.05.2020 проведено аукціон з продажу права вимоги та майнові права за кредитними договорами, що укладені з суб`єктами господарювання в кількості 14 шт. Права вимоги та майнові права за кредитними договорами, що укладені з фізичними особами, а також дебіторська заборгованість в кількості 827 шт. Дебіторська заборгованість та майнові права за дебіторською заборгованістю в кількості 7 651 шт. Дебіторська заборгованість та майнові права за дебіторською заборгованістю в кількості 883 шт. Дебіторська заборгованість та майнові права за дебіторською заборгованістю в кількості 77 шт. Дебіторська заборгованість та майнові права за дебіторською заборгованістю в кількості 26 шт. Дебіторська заборгованість та майнові права за дебіторською заборгованістю в кількості 5291 шт. Дебіторська заборгованість та майнові права за дебіторською заборгованістю в кількості 56 шт. Дебіторська заборгованість та майнові права за дебіторською заборгованістю в кількості 89 шт. Дебіторська заборгованість та майнові права за дебіторською заборгованістю в кількості 13 шт. Нерухоме майно, майнові права на нерухоме майно та майнові права за дебіторською заборгованістю на транспортні засоби у кількості 38 одиниць. Основні засоби у кількості 36937 одиниць (витяг з веб-сайту https://prozorro.sale).

Переможцем даного аукціону було визначено ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», що підтверджується копією роздруківки протоколу.

Протокол та договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги є загальнодоступними та міститься за посиланням https://prozorro.sale/auction/UA-EA-2020-04- 30-000013-b/.

За результатами даного аукціону відбулось відступлення майнових прав за зобов`язаннями ОСОБА_3 перед банком за кредитним договором № 211/МКЦ/2007- 840 від 29.08.2007 та кредитним договором № 382/МКЦ/2012р-980 від 22.10.2012.

Відповідно до додатку № 1 до договору GL19N617898МПФО вбачається, що банк надав у 2012 році позичальнику кредит для рефінансування існуючого кредитного боргу.

Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28 вересня 2020 року №1764 відкликано повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «НАДРА», делеговані Білій Ірині Володимирівні рішенням виконавчої дирекції Фонду від 22 червня 2020 року № 1179 «Про деякі питання здійснення ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА».

Визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження під час здійснення ліквідації ПАТ «КБ «НАДРА» здійснюються Фондом безпосередньо до моменту внесення запису про державну реєстрацію припинення ПАТ «КБ «НАДРА» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон про СГВФО) є нормативно-правовим актом, яким встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування, порядок виплати Фондом гарантування відшкодування за, вкладами, а також яким регулюються відносини між Фондом гарантування, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду гарантування щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Частиною 8 Прикінцевих та перехідних положень про СГВФО встановлено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Від так, у спорах пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов`язань, норми Закону є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Фонд гарантування безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб; здійснює відчуження активів та/або зобов`язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом (п.п. 2, 4, 9 ч. 1 ст. 48 Закону про СГВФО).

Пунктами 1, 2, 3 статті 50 Закону про СГВФО визначено, що з дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку. До ліквідаційної маси банку включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку. До ліквідаційної маси банку не включається майно у випадках, прямо передбачених законом, а також ліцензія, гудвіл. Майно банку, що включається до ліквідаційної маси, підлягає оцінці Фондом у порядку, встановленому Фондом. Перелік майна банку, що підлягає оцінці суб`єктами оціночної діяльності, встановлюється Фондом. Для проведення оцінки майна Фонд має право залучати суб`єктів оціночної діяльності з оплатою їх послуг за рахунок ліквідаційної маси банку.

Згідно Глосарію банківської термінології, розміщеному на офіційному веб-сайті Національного Банку України, активи банку - це ресурси банку та кошти, що класифікуються за напрямками розміщення та використання з метою одержання прибутку.

Активи банку визначаються як ресурси, контрольовані банком у результаті минулих подій, використання яких, як очікується, призведе до збільшення економічної вигоди у майбутньому. Активи банку відображаються в активі балансу банку та включають: кошти в касі банку, кошти на кореспондентських рахунках, кошти в резервних фондах банку, надані кредити юридичним і фізичним особам, надані міжбанківські кредити, державні облігації, цінні папери, вкладення у факторингові та лізингові операції, дебітори, кошти, вкладені у спільну господарську діяльність та ін.

Отже, провівши системний аналіз вищезазначеного, суд дійшов висновку, що кошти надані в кредит є активом банку та відповідно включаються до складу ліквідаційної маси для подальшого задоволення вимог кредиторів/вкладників банку.

Положенням про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування № 2 від 05.07.2012 (надалі - Положення про виведення неплатоспроможного банку) зокрема визначено, що порядок організації передпродажної підготовки, реалізації майна банку, у тому числі консолідованого продажу майна банку (кількох банків), затверджується виконавчою дирекцією Фонду гарантування (пункт 5.1. Розділу V).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Закону про СГВФО Фонд:

Після затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Фонд розпочинає передпродажну підготовку та реалізацію майна банку у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду гарантування, за найвищою вартістю у найкоротший строк.

Кошти одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів у черговості визначеній статтею 52 Закону про СГВФО.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що законодавець наділив Фонд гарантування та уповноважену особу Фонду гарантування обов`язком вчиняти дії щодо реалізації активів та/або зобов`язань банку за найвищою вартістю.

Пункт 5.2. Положення про виведення неплатоспроможного банку передбачає, що Фонду гарантування заборонено відчужувати майно банку до затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування способу, порядку, складу та умов відчуження майна такого банку, що включено до його ліквідаційної маси, крім випадків надання виконавчою дирекцією Фонду гарантування дозволу на реалізацію окремого майна з метою запобігання збиткам або ризикам його втрати чи пошкодженню, а також у випадках, передбачених Законом.

Абзацом 5 пункту 5.6. та пунктом 5.11. Положення про виведення неплатоспроможного банку передбачено, що інформація про вибраний спосіб та порядок продажу (умови, строки, порядок оплати, місце, початкова ціна тощо) майна банку або кількох банків оприлюднюється на офіційному веб-сайті Фонду та веб-сайті банку, майно якого реалізується.

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 388 від 24.03.2016 «Про затвердження Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 квітня 2016 р. за № 606/28736 (надалі - Положення щодо організації продажу) метою цього Положення є визначення порядку організації продажу активів (майна), що включені до ліквідаційної маси банку, що ліквідується, крім майна, визначеного у частині тринадцятій статті 51 Закону, у тому числі визначення принципів та критеріїв черговості продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, які застосовуються при формуванні як планів продажу активів (майна) на рівні банків, що ліквідуються, так і пропозицій з продажу окремих активів/пулів активів (майна).

Пунктом 1 Розділу III Положення щодо організації продажу визначено що, порядок підготовки до продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, включає проведення інвентаризації активів (майна), здійснення оцінки активів (майна), формування ліквідаційної маси, розробку плану продажу активів (майна).

Згідно з пунктом 2 Розділу III Положення щодо організації продажу, результати інвентаризації, формування ліквідаційної маси та плану продажу активів (майна) затверджуються Фондом.

Відповідно до п. 6. ст. 51 Закону про СГВФО, майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такий спосіб:

1) на відкритих торгах (аукціоні);

2) шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі.

Пунктом 1 Розділу VI Положення щодо організації продажу визначено, що на відкритих торгах (аукціоні) можуть продаватися такі види активів (майна) банку, що ліквідується:

- основні засоби;

- майно банку у вигляді цілісного майнового комплексу;

- майно банку, щодо обороту якого встановлене обмеження;

- дебіторська заборгованість;

- права вимоги.

Пунктом 2 Розділу VI Положення щодо організації продажу визначено, що продаж активів (майна) банку, що ліквідується, на відкритих торгах (аукціоні) може проводитися в електронній формі, у тому числі через ETC (електронну торгову систему).

Таким чином, активи банку, які включені до ліквідаційної маси підлягають продажу на відкритих торгах (аукціоні).

Рефінансування кредиту - це процес перекредитування, при якому боржник бере новий кредит з метою погашення старого.

У Розділі II Положення щодо організації продажу наведені наступні визначення:

розкриття інформації - надання інформації потенційним покупцям щодо активів (майна) банків, що ліквідуються, шляхом оприлюднення стислого опису майна у вигляді публічного паспорта активу (майна) та паспорта відкритих торгів (аукціону) на офіційному веб-сайті Фонду, веб-сайтах банків та в друкованих засобах масової інформації. На етапі передпродажної перевірки - шляхом надання інформації про актив (майно) у кімнаті даних.

публічний паспорт активу (майна) - сукупність інформації щодо активів (майна) банку, що ліквідується, яка оприлюднюється з метою залучення якомога більшої кількості потенційних покупців з урахуванням вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Закону України «Про захист персональних даних».

Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 517 Цивільного кодексу України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Таким чином, кредитний договір № 382/МКЦ/2012р-980 від 22.10.2012 укладено для рефінансування заборгованості за попереднім кредитним договором № 211/МКЦ/2007-840 від 29.08.2007 та у складі лоту GL19N617898 були відступлені 07.05.2020 TOB «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» майнові права, зокрема, за кредитним договором №211/МКЦ/2007-840 від 29.08.2007 та кредитним договором №382/МКЦ/2012р-980 від 22.10.2012 у сумі 402068,28 грн., що були укладені з ОСОБА_4 та договорами забезпечення, що підтверджується додатком №1 до договору GL19N617898МПФО купівлі-продажу майнових прав.

Позивач у позові зазначає, що в публічному паспорті активу відсутня інформація щодо кредитного договору №382/МКЦ/2012р-980 від 22.10.2012, а тому право вимоги за вказаним кредитним договором не відступалось Банком, проте таке твердження є безпідставним з огляду на наступне.

Так, суд звертає увагу, що в публічному паспорті вказано наступне: «Цей документ був підготовлений Фондом гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) виключно для інформаційних цілей і не повинен вважатися як спонукання до будь-яких дій чи бездіяльності. Інформація, що міститься в цьому документі, була отримана з/або ґрунтується на джерелах, які вважаються надійними, але не є вичерпною та не може сприйматися як повна або актуальна. Рішення покупця щодо будь-яких дій або бездіяльності повинно ґрунтуватися на власних оцінках та дослідженнях майна (активу/активів), котре реалізується. Фонд не несе відповідальності за рішення покупця та його наслідки, що ґрунтується на інформації, викладеній в даному документі.».

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що пріоритетним доказом у даній справі є додаток №1 до договору GL19N617898МПФО купівлі-продажу майнових прав над публічним паспортом активу (майна) (а.с.23), а тому кредитний договір №211/МКЦ/2007-840 від 29.08.2007 та кредитний договір №382/МКЦ/2012р-980 від 22.10.2012 у сумі 402068,28 грн., що були укладені з ОСОБА_4 , а також договір іпотеки та договір поруки зі змінами та доповненнями укладені з ОСОБА_5 були складі лоту GL19N617898МПФО та були відступлені 07.05.2020 АТ «КБ «НАДРА» на користь TOB «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», у зв`язку із чим, доводи позивача про відсутність інформації про продаж права вимоги за кредитним договором №382/ МКЦ/2012р-980 від 22.10.2012, який в свою чергу не міг бути предметом оспорюваного договору, що є підставою для визнання договору в цій частині недійсним є безпідставними, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи не підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 265, 268, 273, 353-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо позову: ОСОБА_3 , про визнання недійсним договору - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення виготовлено 04 жовтня 2024 року.

Суддя: