КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 4-с/947/55/24
УХВАЛА

07.10.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

за участю секретаря Матвієвої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за скаргою

ОСОБА_1

на бездіяльність державного виконавця

Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі

Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

про визнання бездіяльності протиправною

та зобов`язання вчинити певні дії

в межах виконавчого провадження №61105483,

В С Т А Н О В И В :

23.08.2024 року до Київського районного суду міста Одеси в електронній формі через підсистему Електронний суд надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в межах виконавчого провадження №61105483.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу на підставі вказаної скарги було розподілено судді Калініченко Л.В. та передані головуючому по справі 26.08.2024 року.

Оглянувши позовну заяву, суддею встановлено невідповідність поданої заяви вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, за наслідком чого ухвалою судді від 26.08.2024 року вказану скаргу залишено без руху, та надано заявникові строк для усунення недоліків поданої заяви терміном в п`ять днів з дня отримання копії ухвали суду.

27.08.2024 року о 19:45 скаржником ОСОБА_1 отримано копію вказаної ухвали судді в електронній формі, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа до електронного кабінету учасника справи.

Отже, п`ятиденний строк для усунення недоліків поданої скарги закінчився 02.09.2024 року включно.

29.08.2024 року скаржником ОСОБА_1 сформовано та скеровано в електронній формі через підсистему Електронний суд заяву на усунення недоліків поданої скарги, до якої надано скаргу на дії/бездіяльність органу примусового виконання в новій редакції, яка зареєстрована судом 30.08.2024 року та передана головуючому судді 02.09.2024 року.

У відповідності до скарги в новій редакції, ОСОБА_1 просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність уповноваженого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо незняття арешту з майна, що належить мені - ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 61105483, накладеного згідно з постановою від 23 серпня 2024;

- зобов`язати уповноваженого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) або іншу уповноважену особу Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) провести виконавчі дії по зняттю арештів з майна, що належить ОСОБА_1 , в тому числі вилучити наявні обтяження у відповідних державних реєстрах, в яких здійснюються записи щодо відчуження майна чи проводяться його перереєстрація на іншого власника;

- зобов`язати уповноваженого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кудряшова Павла Юрійовича або іншу уповноважену особу Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) провести виконавчі дії по видаленню відомостей про ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з Єдиного реєстру боржників.

В обґрунтування даної скарги, ОСОБА_1 посилається на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеса від 23.03.2021 року по цивільній справі №947/34511/20 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , 2012 року народження у розмірі 11975 грн. щомісячно починаючи з 10.11.2021 і до його повноліття. За вказаним рішенням Київським районним судом м. Одеса видано виконавчий лист від 16.12.2021 року, який прийнятий до виконання Київським відділом державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), виконавче провадження № 61105483. В межах цього виконавчого провадження державним виконавцем Київського ВДВС у м.Одеса Гуменюк Валентином Вікторовичем постановою від 23.07.2024 р. було накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів - 47900 гривень. Крім того, як вказує скаржник, згідно повідомлення від 23.07.2024 р. державним виконавцем Гуменюк В. В. було внесено відомості про нього ОСОБА_1 у Єдиний реєстр боржників. Вказані дії були вчинені державним виконавцем, з підстав того, що станом на 23.07.2024 у ОСОБА_1 була наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 23.07.2024 за період з 10.11.2021 по 01.08.2024 становив 47900 гривень. Скаржник вказує, що сам розрахунок заборгованості йому не надавався, а він є сумлінним платником аліментів. У період з листопада 2021 р. по січень 2022 р. аліменти сплачувались на рахунок Київського ВДВС у м. Одеса, а з початком повномасштабного вторгнення рф в Україну - за домовленістю з аліменти отримувачем, ОСОБА_2 - на її особистий рахунок у Приватбанку. За період з 25.02.2022 по 23.07.2024 р. (30 місяців) на рахунок ОСОБА_2 було перераховано загалом 359 250 грн. аліментів, тобто 11975 грн на місяць, як було визначено рішенням Київського районного суду м. Одеса від 23.03.2021. Скаржник вказує, що про наявність заборгованості він дізнався випадково, коли побачив запис про себе у Єдиному реєстрі боржників, однак ніяких повідомлень про виникнення заборгованості він не отримував. Як вказує скаржник, незважаючи на сумніви щодо правомірності нарахування заборгованості, суму в 47900 грн, яка була вказана у постанові державного виконавця ОСОБА_4 , ним ОСОБА_1 була сплачена 29.07.2024 р. у повному обсязі шляхом перерахування коштів на рахунок Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

Приймаючи сплату заборгованості, 31.07.2024 року скаржником на електронну адресу Київського ВДВС у м. Одеса направлено листа із проханням зняти арешт з майна, яке належить йому. Однак, як вказує ОСОБА_1 , незважаючи на відсутність заборгованості та вимоги Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем не були вчинені дії зі зняття арешту та видалення про нього інформації з Єдиного реєстру боржників.

15.08.2024 року ОСОБА_1 було отримано відповідь від старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Одеси Кудряшова П. Ю., в якій зазначено, що відповідно до п. 7. ч. 4 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття арешту є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Скаржник зазначає, що в день встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів, виконавець зобов`язаний був винести постанову про скасування заходів примусового виконання, а не вчинення цих дій порушують його законні права та інтереси у частині вільного розпорядження належного на праві власності майна.

Зазначені обставин стали підставою для звернення до суду з даною скаргою.

Оглянувши подані до суду документи, суддею встановлено належність усунення недоліків поданої скарги у відповідності до ухвали судді від 26.08.2024 року.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 02.09.2024 року вказану скаргу прийняти до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Одночасно судом ухвалено зобов`язати Київський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надати до суду в строк до 12 вересня 2024 року належним чином завірену копію виконавчого провадження №61105483.

11.09.2024 року до Київського районного суду міста Одеси на виконання вказаної ухвали суду від Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №61105483, а також заява про залишення скарги без задоволення.

У судове засідання призначене на 07.10.2024 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлені належним чином.

Однак, 07.10.2024 року від ОСОБА_1 до суду в електронній формі через підсистему Електронний суд надійшла заява про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за його відсутності.

Статтею 450 ЦПК України передбачено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Приймаючи викладене, судом було ухвалено провести розгляд справи в судовому засіданні 07.10.2024 року за відсутності сторін по справі.

Дослідивши, проаналізувавши та надавши оцінку усім доказам наявним в матеріалах справи, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 , з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно судового наказу від 18.12.2019 року виданого Київським районним судом м. Одеси по справі 947/29712/19 присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь заявника ОСОБА_5 на дитину ОСОБА_3 аліменти у розмірі від заробітку ( доходу ) батька, починаючи з 04.12.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Вказаний судовий наказ перебував на примусовому виконанні в провадженні Другого Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в межах виконавчого провадження №61105483, яке відкрито на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 31.01.2020 року, стягувачем за яким є ОСОБА_5 , а боржником ОСОБА_1 .

Надалі, ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_6 .

В провадженні Київського районного суду міста Одеси на розгляді перебувала цивільна справа №947/34511/20 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

За наслідком розгляду вказаної справи, 23.03.2021 року Київським районним судом міста Одеси ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_7 , задоволено частково.

Стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 11975 гривень, до досягнення дитиною повноліття.

Постановою Одеського апеляційного суду від 10.11.2021 року апеляційну скаргу адвоката Шараг Ольги Вікторівни в інтересах відповідача ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 березня 2021 року залишено без змін.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 березня 2021 року по цивільній справі №947/34511/20 набрало законної сили 10.11.2021 року.

За наслідком чого, судом встановлено, що на підставі вказаного рішення, яке набрало законної сили 10.11.2021 року, визначений розмір аліментів судовим наказом від 18.12.2019 року виданим Київським районним судом м. Одеси по справі 947/29712/19, змінений та з ОСОБА_1 підлягало стягненню щомісячно на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 11975 гривень, до досягнення дитиною повноліття.

16.12.2021 року Київським районним судом міста Одеси було видано стягувачеві ОСОБА_7 виконавчий лист №947/34511/20 про щомісячне стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 11975 гривень, до досягнення дитиною повноліття.

Вказаний виконавчий лист був пред`явлений стягувачем ОСОБА_8 до примусового виконання до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 21.06.2023 року в межах виконавчого провадження ВП №61105483.

В подальшому на підставі заяви стягувача, 01.05.2024 року державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гуменюком В.В., в межах виконавчого провадження ВП №61105483, було складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, у відповідності до якого станом на 01.05.2024 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість в сумі 23950,00 грн.

13.06.2024 року до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в межах виконавчого провадження ВП №61105483, надійшла заява від ОСОБА_7 про вжиття до боржника ОСОБА_1 заходів примусового виконання та індексацію грошових коштів, у зв`язку з наявною заборгованість. ОСОБА_7 у заяві зазначено, що нею було отримано від ОСОБА_1 кошти зі сплати аліментів по січень 2024 року у розмірі 11975 грн. Починаючи з лютого 2024 року по травень 2024 року ОСОБА_1 аліменти не сплачувались, а 01.06.2024 року надійшли грошові кошти лише в сумі 14675,00 грн.

23.07.2024 року державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гуменюком В.В., в межах виконавчого провадження ВП №61105483, було складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, у відповідності до якого станом на 01.08.2024 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість по сплаті аліментів в сумі 47900,00 грн., з розрахунку не сплати коштів за 4 місяця (4*11975,00 = 47900).

Доказів на підтвердження оспорювання боржником вказаного розрахунку заборгованості не надано, як і не зазначено у даній скарзі.

За наслідком вказаної наявної суми заборгованості по сплаті аліментів, державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гуменюком В.В. на підставі положень ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 5 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року, в межах виконавчого провадження ВП №61105483, 23.07.2024 року винесено повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників, за наслідком чого відомості про ОСОБА_1 внесено до Єдиного реєстру боржників.

Того ж дня, на підставі положень статті 56 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гуменюком В.В. в межах виконавчого провадження ВП №61105483 винесено постанову про арешт майна боржника від 23.07.2024 року, якою накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 .

З наданої скаржником інформаційної довідки №389516521 від 03.08.2024 року вбачається, що на підставі вказаної постанови державного виконавця про арешт майна боржника від 23.07.2024 року було накладено арешт на нерухоме майно боржника по виконавчому провадженню ВП №61105483 ОСОБА_1 ,а саме на: частку житлового будинку, загальною площею 257, кв.м., в АДРЕСА_1 ; частку земельної ділянки, площею 0,0424 га, в АДРЕСА_1 ; частку квартиру АДРЕСА_2 .

31.07.2024 року від ОСОБА_1 до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла заява про скасування арешту, з посиланням на сплату суми заборгованості в сумі 47900,00 грн.

У відповідності до долученої ОСОБА_1 до вказаної заяви копії квитанції №285604794 від 29.07.2024 року вбачається, що 29.07.2024 року було здійснено сплату на рахунок Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) грошових коштів в сумі 47900,00 грн., в рахунок сплати заборгованості ОСОБА_1 по аліментам в рамках виконавчого провадження ВП №61105483.

Приймаючи вказані обставини, відсутність вчинених боржником дій з оспорювання розрахунку заборгованості від 23.07.2024 року, повної сплати вказаної заборгованості, суд вважає підтвердженим, що в межах виконавчого провадження ВП №61105483 в наслідок неналежного виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань зі сплати аліментів, в останнього станом на 01.08.2024 року виникла заборгованість по сплаті аліментів за 4 місяця в сумі 47900,00 грн.

Листом Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 07.08.2024року №97457 ОСОБА_1 у знятті арешту було відмовлено, оскільки відповідно до п. 7. ч. 4 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття арешту є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, виключно за умов, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

19 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про виключення про нього відомостей з Єдиного реєстру боржників.

03.09.2024 року державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гуменюком В.В., в межах виконавчого провадження ВП №61105483, винесено постанову про скасування заходів примусового виконання, якою підтверджено відсутність заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів, скасовано заходи примусового виконання та виключено відомості про нього з Єдиного реєстру боржників.

З матеріалів виконавчого провадження ВП №61105483 також встановлено, що накладений арешт на майно боржника ОСОБА_1 на підставі постанови про арешт майна боржника від 23.07.2024 року, винесеної у виконавчому провадженні ВП №61105483, не скасовано.

Боржник по виконавчому провадженню ВП №61105483 ОСОБА_1 вважаючи, що державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гуменюком В.В. вчиняється бездіяльність щодо незняття арешту з майна накладеного у виконавчому провадженні № 61105483 на підставі постанови від 23 серпня 2024 року, звернувся до суду з даною скаргою про визнання даної бездіяльності протиправною та зобов`язання державного виконавця вчинити певні дії зі зняття арешту з майна ОСОБА_1 накладеного на підставі постанови від 23 серпня 2024 року та виключення про нього ОСОБА_1 відомості з Єдиного реєстру боржників.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ст. 1, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та Інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень тау спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» піддягають примусовому виконанню. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею ст. 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження», єдиний реєстр боржників - це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Відомості про боржників, включені до Єдиного реєстру боржників, є відкритими та розміщуються на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України.

Пунктом 7 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону або постанови, передбаченої частиною четвертою статті 40 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Отже, в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників.

Відповідно до п.19 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29 вересня 2016 року №2832/5 (далі Інструкція), у день встановлення факту відсутності заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів виконавець зобов`язаний винести постанову про скасування заходів примусового виконання, постанову про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України, якщо таке обмеження застосовувалось, а також постанову про зняття майна з розшуку в разі винесення у виконавчому провадженні постанови про розшук транспортного засобу боржника.

Пунктом 23 Інструкції передбачено, що до заяви про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників додається документ / копія документа, що підтверджує наявність обставин для винесення відповідної постанови.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього заяви боржника перевіряє викладені у цій заяві обставини та додані до неї документи, у тому числі за допомогою автоматизованої системи (щодо стану відповідного виконавчого документа; відомостей про орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, у якого перебував на виконанні виконавчий документ, тощо), Єдиного державного реєстру судових рішень (щодо наявності відповідного судового рішення).

Постанова про виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників виноситься не пізніше наступного робочого дня з дня отримання виконавцем підтвердження наявності обставин для винесення такої постанови.

Заява боржника та додані до неї документи, а також документи за результатом розгляду такої заяви приєднуються до матеріалів виконавчого провадження, в межах якого виноситься постанова про виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників.

Як було встановлено судом, в межах виконавчого провадження ВП №61105483 внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань зі сплати аліментів, в останнього станом на 01.08.2024 року виникла заборгованість по сплаті аліментів за 4 місяця в сумі 47900,00 грн., за наслідком чого на підставі повідомлення від 23.07.2024 року відомості про ОСОБА_1 були внесені до Єдиного реєстру боржників.

Розрахунок вказаної заборгованості, складений державним виконавцем, як і дії державного виконавця з включення відомостей про ОСОБА_1 до Єдиного реєстру боржників, боржником ОСОБА_1 не оспорювались.

Після погашення ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів в межах виконавчого провадження ВП №61105483, звернення ОСОБА_1 з відповідною заявою, відсутністю заборгованості по аліментам, 03.09.2024 року державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гуменюком В.В., в межах виконавчого провадження ВП №61105483, винесено постанову про скасування заходів примусового виконання, якою підтверджено відсутність заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів, скасовано заходи примусового виконання та виключено відомості про нього з Єдиного реєстру боржників.

Приймаючи викладене, суд вважає необґрунтованою вимогу заявника ОСОБА_1 про зобов`язання уповноваженого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) або іншу уповноважену особу Київського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) провести виконавчі дії по видаленню відомостей про ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 з Єдиного реєстру боржників, приймаючи вчинення цих дій державним виконавцем у відповідності до встановленого порядку, а саме за наслідком встановлення погашення боржником наявної заборгованості, винесення відповідної постанови про скасування заходів примусового виконання від 03.09.2024 року, якою виключено відомості про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Одночасно судом враховується, що скаржником ОСОБА_1 у даній скарзі не оскаржується бездіяльність державного виконавця з не виключення відомостей про боржника з Єдиного реєстру боржників.

Щодо іншої частини вимог ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що оскільки у боржника була заборгованість зі сплати аліментів, то державним виконавцем на підставі ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» 23.07.2024 року була винесена постанова про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все майно боржника.

Вказана постанова державного виконавця, ОСОБА_1 , як боржником за виконавчим провадженням, не оскаржувалась.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення у відповідності до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Звертаючись до суду зі скаргою, скаржник посилався на відсутність заборгованості зі сплати аліментів, що є підставою для зняття арешту, накладеного на підставі постанови державного виконавця від 23.07.2024 року.

Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Відповідно до ст. 59 цього Закону, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника та/або з електронних грошей, які знаходяться на електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку, небанківських надавачів платіжних послуг документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно з пунктом 7 частини 4 вказаної статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є зокрема погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Отже, підставою для зняття арешту з майна боржника згідно п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» є одночасне настання двох юридичних фактів - погашення заборгованості та можливість забезпечення виконання судового рішення в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Забезпечення виконання рішення, яким передбачено стягнення періодичних платежів, зокрема аліментів, має бути реальним, а не декларативним.

Саме на боржнику лежить тягар доведення, що виконання рішення зі сплати аліментів забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Сплата у певний період заявником аліментів після того, як він допустив наявність заборгованості, не свідчить про те, що виконання рішення є забезпеченим в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника у розумінні п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 26 травня 2021 року у справі № 490/6309/16-ц, від 20 грудня 2021 року у справі № 646/7134/19, від 23 вересня 2022 року у справі № 554/1119/21, від 29 січня 2024 року у справі № 645/2710/17.

З матеріалів справи вбачається, що на момент винесення державним виконавцем постанови про арешт майна боржника, а також на момент звернення боржника до державного виконавця із заявою про зняття арешту з майна, у розпорядженні державного виконавця були відсутні відомості про те, що виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника, зокрема про офіційне працевлаштування скаржника та можливість звернення стягнення на його заробітну плату, тобто наявності грошових коштів, достатніх для виконання рішення суду про сплату аліментів.

Докази на підтвердження того, що боржник працює і отримує постійну заробітну плату в матеріалах справи відсутні.

Вказане свідчить про неможливість зробити висновок про наявність щомісячного стабільного доходу у скаржника та, відповідно, можливості забезпечення виконання рішення в інший спосіб ніж звернення стягнення на майно боржника.

При цьому, слід звернути увагу на те, що оскільки раніше у боржника існувала заборгованість зі сплати аліментів, то вказані обставини дають підстави вважати про можливість виникнення заборгованості в майбутньому.

Суд зазначає, що сам по собі факт погашення заборгованості з аліментів боржником не є відповідно до положень ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставою для зняття арешту з майна виконавцем.

Отже, законом передбачена умова, відсутність якої унеможливлює зняття арешту з майна боржника, а саме можливість забезпечення виконання рішення в інший спосіб.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У той же час, суд звертає увагу на те, що суду не було надано доказів того, що виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

За таких обставин, не зняття державним виконавцем арешту з майна боржника з метою забезпечення належного виконання судового рішення про стягнення аліментів на утримання дитини не свідчить про порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 17 квітня 2023 року в справі № 607/3711/15-ц, від 31 січня 2018 року у справі № 336/61690/17, від 22 квітня 2021 року у справі № 742/819/20, від 28 квітня 2021 року у справі № 577/4889/19), від 20 грудня 2021 року у справі № 646/7134/19.

За таких обставин, оскільки боржником не надано суду жодних доказів того, що виконання рішення суду про стягнення з нього аліментів, яке підлягатиме примусовому виконанню ще 6 років, може бути забезпечено в будь-якій інший спосіб, суд доходить до висновку, що державний виконавець діяв у межах своїх повноважень, наданих йому Законом України "Про виконавче провадження", правомірно відмовляючи боржнику у виконавчому провадженні у знятті арешту з майна боржника, відсутні також і підстави, для зобов`язання державного виконавця вчиняти дії спрямовані на скасування арешту на майно боржника.

Відповідно до ч.3 ст.451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що незняття державним виконавцем арешту з майна боржника з метою забезпечення належного виконання судового рішення про стягнення аліментів на дитину не свідчить про порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження», тому підстави для задоволення скарги відсутні.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За наслідком чого, проаналізувавши усі докази наявні в матеріалах справи, приймаючи викладені обставини в сукупності, суд вважає скаргу боржника ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в межах виконавчого провадження №61105483, необґрунтованою та підлягаючою залишенню без задоволення.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись ст.ст. 81, 84, 89, 352, 354, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії в межах виконавчого провадження №61105483 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 14.10.2024 року.

Головуючий Л. В. Калініченко