Дата документу 09.10.2024 Справа № 337/664/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №337/664/18 Головуючий у 1 інстанції Салтан Л.Г.
Провадження № 22-ц/807/1495/24 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Кочеткової І.В.

Трофимової Д.А.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2024 року про видачу дублікату виконавчих листів у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2024 року заявник звернувся до суду із вказаною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя по справі №337/6944/18 від 15.06.2020 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №14/2007/0051/Фжк від 09.02.2007 року у розмірі 141077,16 доларів США, що еквівалентно 3832277 грн. 26 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом 70472,83 доларів США (1914352 грн. 57 коп.), заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом 70604,33 доларів США (1917924 грн. 69 коп.), пеня за прострочення сплати кредиту 580924 грн. 72 коп. та судовий збір у розмірі 33099 грн. 015 коп. з кожного окремо.

Ухвалою Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 11.12.2020 у справі замінено сторону стягувана у виконавчому листі № 337/664/18 з ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

03.04.2024 на адресу Хортицького районного суду м. Запоріжжя було направлено заяву щодо видачі виконавчих листів по справі № 337/664/18 та копії ухвали про заміну стягувача. 11.04.2024 на поштову адресу ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» надійшов лист від 04.04.2024 року N 337/664/18/4000/2024 Хортицького районного суду м. Запоріжжя, в якому зазначено, що на адресу заявника було направлено оригінали виконавчих листів, а також копію ухвали від 11.12.2020 року .

Відповідно до Закону України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено відповідний Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який на теперішній час є продовженим.

З метою забезпечення схоронності оригіналів договорів та суміжної з ним документації, які належать ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на підставі укладених правочинів про відступлення права вимоги, в березні 2022 року документація була переміщена за межі адміністративно - територіальної одиниці (м. Дніпро) місця знаходження ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

03.04.2024 року Наказом № 3103 ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» призупинив дію трудових договорів. Згідно Наказу № 2912 від 29.12.2022, скасований Наказ № 3103 від 31.03.2022 «Щодо призупинення дії трудових договорів та відновлено дію всіх трудових договорів Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»

11.04.2023 року складається акт огляду матеріалів кредитної справи № 14/2007/0051/Фжк відповідно до якого вбачається що в матеріалах справи відсутні оригінали виконавчих листів по справі № 337/664/18, тобто вони були втрачені при переміщенні документації з початком повномасштабного вторгнення Росії в Україну.

Частиною четвертою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» (№1404- VIII) передбачено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення

Відсутність виконавчого листа у стягувача унеможливлює виконання рішення та порушує права заявника.

Враховуючи, що у заявника відсутні оригінали виконавчих листів, рішення суду не є виконаним, заява про видачу дубліката виконавчого документа подана в межах строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, просить заяву задовольнити, видати дублікати виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованості за кредитним договором №14/2007/0051/Фжк від 09.02.2007 року у розмірі 141077,16 доларів США, що еквівалентно 3832277 грн. 26 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом яка складається з заборгованості за кредитом 70472,83 доларів США (1914352 грн. 57 коп.), заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом 70604,33 доларів США (1917924 грн. 69 коп.), пені за прострочення сплати кредиту 580924 грн. 72 коп.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2024 року заяву про видачу дублікатів виконавчих листів задоволено частково.

Видано дублікат виконавчого листа, який був виданий на підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя по справі 337/664/18 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №14/2007/0051/Фжк від 09.02.2007 року у розмірі 141077,16 доларів США, що еквівалентно 3832277 грн. 26 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом яка складається з заборгованості за кредитом 70472,83 доларів США (1914352 грн. 57 коп.), заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом 70604,33 доларів США (1917924 грн. 69 коп.), пені за прострочення сплати кредиту 580924 грн. 72 коп.

В частині вимог щодо видачи дублікату виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості у розмірі 141077,16 доларів США, що еквівалентно 3832277 грн. 26 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом яка складається з заборгованості за кредитом 70472,83 доларів США (1914352 грн. 57 коп.), заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом 70604,33 доларів США (1917924 грн. 69 коп.), пені за прострочення сплати кредиту 580924 грн. 72 коп.-відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить ухвалу суду в частині вимог щодо видачі дублікату виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, який відмовити в задоволенні заяви про видачу дублікату виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заявником не надано жодних доказів, які підтвердили факт втрати виконавчих листі, оскільки взятий судом першої інстанції акт огляду не містить інформації щодо предмету доказування; інших доказів втрати оригіналу виконавчого листа суду надано не було, а отже є підстави для відмови в задоволенні заяви.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» та ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, представників не направили, причини суду не повідомили.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Отже, зі змісту вказаної норми права вбачається, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. З врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

З огляду на вказане та враховуючи баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, обізнаність учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасника справи, який не з`явився в судове засідання.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимога ухвала суду першої інстанції відповідає.

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15.06.2020 року у цивільній справі №337/6944/18, з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» солідарно стягнута сума заборгованості за кредитним договором №14/2007/0051/Фжк від 09.02.2007 року у розмірі 141077,16 доларів США, що еквівалентно 3832277 грн. 26 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом яка складається з заборгованості за кредитом 70472,83 доларів США (1914352 грн. 57 коп.), заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом 70604,33 доларів США (1917924 грн. 69 коп.), пені за прострочення сплати кредиту 580924 грн. 72 коп

Ухвалою Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 11.12.2020 у справі замінено первісного стягувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», (49089 м.Дніпро, вул. Автотранспортна, буд.2, офіс 205, ЄРДПОУ 40696815, п/р НОМЕР_3 в ПАТ КБ «ПриватБанк», МФО 305299) у виконавчому провадженні з виконання рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15.06.2020 року у цивільній справі №337/6944/18, про солідарне стягнення з ОСОБА_3 ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №14/2007/0051/Фжк від 09.02.2007 року.

Супровідним листом № 337/664/18/14234/3021 від 03.12.2021 року на заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» копія ухвали суду та оригінали виконавчих листів відповідно до реєстру поштових відправлень надіслані 23.12.2021 року на адресу ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

На теперішній час перевірити факт отримання ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» зазначених відправлень за трекінгом «Укрпошта» № 965 не є можливим, оскільки сплинув термін можливого відстеження зазначеної інформації.

03.04.2022 року Наказом № 3103 ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» призупинило дію трудових договорів у зв`язку з військовою агресією проти України.

Зазначений наказ скасований наказом № 2912 від 29.12.2022 року.

Відповідно до акту огляду матеріалів кредитної справи 14/2007/0051/Фжк від 16 січня 2023 року, підписаного директором ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» О.С. Скребець : «В ході огляду матеріалів кредитної справи позичальника - ОСОБА_3 за кредитним договором 14/2007/0051/Фжк від 09.02.2007 року, встановлено, що в матеріалах справи відсутні оригінали виконавчих листів № 337/664/18 виданих Хортицьким районним судом з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» у рахунок погашення заборгованості у розмірі 141077,16 грн..».

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви про видачу дублікату виконавчого лиска, суд першої інстанції виходив з того, що судове рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 15.06.2020 року у цивільній справі №337/6944/18 про стягнення в солідарному порядку, з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Надра» правонаступником якого є ТОВ «ФК «ДНІПРОФІНАНСГРУП» суми заборгованості за кредитним договором №14/2007/0051/Фжк від 09.02.2007 року у розмірі 141077,16 доларів США, що еквівалентно 3832277 грн. 26 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом яка складається з заборгованості за кредитом 70472,83 доларів США (1914352 грн. 57 коп.), заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом 70604,33 доларів США (1917924 грн. 69 коп.), пені за прострочення сплати кредиту 580924 грн. 72 коп, є чинним, на теперішній час боржниками не виконано та підлягає примусовому виконанню, судом також враховано, що заявником не пропущено строк для звернення до виконавчої служби з заявою про примусове виконання такого судового рішення та доведено факт втрати оригіналу виконавчого листа, що перешкоджає виконанню судового рішення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (стаття 129-1 Конституції України).

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства належить обов`язковість рішень суду.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що п. 1 ст. 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження, сукупністю дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Проте, ч.5 ст. 12 ЦПК України врегульовано, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, серед іншого,запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

До загальних засад цивільного судочинства чинним законодавством віднесено принцип диспозитивності, який передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому,ст.13ЦПКУкраїни також врегульовано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.

Конституційний Суд України у Рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зробив висновок, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року по справі № 196/673/14-ц (провадження № 61-21357св21) зроблено висновок, що: «аналіз пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09 лютого 2022 року у справі № 201/4043/19-ц, від 09 лютого 2022 року у справі № 757/14604/20-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 2-1053/10, від 23 вересня 2020 року у справі № 127/2-3538/10».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2023 року по справі № 6-66/2011 (провадження № 61-8679св22) зроблено висновок, що: «дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили. Єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено».

Положеннями ЦПК України передбачена можливість видачі по справі лише одного виконавчого листа та його дублікат може бути виданий судом лише у випадку втрати оригіналу, під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа вирішальним є встановлення обставин втрати оригіналу виконавчого листа.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано втрачені судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили; перевірити чи отримував стягувач оригінали виконавчих листів, та, якщо так, то коли, ким, на якій правовій підставі і за яких обставин; чи пред`являв стягувач виконавчий лист до виконання; обставин втрати виконавчого документа, коли було виявлено втрату оригіналу виконавчого листа і якими доказами це підтверджується.

Під час розгляду заяви про видачу дублікату виконавчого документа суд зобов`язаний з`ясувати, чи є чинним рішення суду та чи не було скасовано, чи виконано рішення повністю або частково, чи не призведе видача дубліката виконавчого документа

до отримання стягувачем неналежного; також суд має встановити, за яких обставин та ким втрачено виконавчий документ. Якщо виконавчий документ був втрачений при пересилці, до заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документу повинно бути додано довідки органів зв`язку або державного виконавця.

До того ж дублікат виконавчого документа може бути виданий, якщо зацікавлена особа звернулась до суду із заявою про це до закінчення строку встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. У разі якщо такий строк закінчився, зацікавлена особа яка звертається до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого документа може одночасно ставити питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Саме такі правові висновки сформульовано у Постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17 (провадження № 61-29св17) та від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11 (провадження № 61-41846св18).

Отже, зважаючи на вище викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби, що вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, можна зробити висновок що оригінали вищезазначених виконавчих листів загублені , а отже вони вважаються втраченими.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставного врахування факту призупинення трудових відносин з працівниками у зв`язку з введенням на території України воєнного стану у зв`язку з збройною агресією рф проти України та реєстрацію юридичної адреси заявника в м. Дніпро, що не входить в перелік територій на яких ведуться (велись) бойові дії або тимчасово окупованих рф, колегія суддів не бере до уваги, оскільки.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного станув Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який був неодноразово продовжений та діє на теперішній час.

Відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02 березня 2022 року військова агресія російської федерації була засуджена як така, що порушує статтю 2 (4) Статуту ООН, а також суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України. Крім того, російську федерацію було зобов`язано припинити застосування сили проти України та вивести свої збройні сили за межі міжнародно визнаних кордонів України.

Аналогічних висновків дійшов і Міжнародний суд ООН, який у своєму наказі про забезпечувальні заходи від 16 березня 2022 року у справі щодо звинувачень в геноциді за конвенцією про попередження та покарання злочину геноциду (Україна проти Російської Федерації) зобов`язав Російську Федерацію припинити військову агресію проти України.

Також Генеральна Асамблея ООН прийняла Резолюцію ES-12/1 від 24 березня 2022 року, якою додатково засуджує військову агресію росії проти України, вимагає від російської федерації припинення військових дій, в тому числі атак проти цивільних осіб та цивільних об`єктів, а також засуджує всі порушення міжнародного гуманітарного права та порушення прав людини та вимагає безумовного дотримання міжнародного гуманітарного права, включно із Женевськими Конвенціями 1949 року та Додаткового протоколу І 1977 року до них.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 14 квітня 2022 року «Про Заяву Верховної Ради України «Про вчинення Російською Федерацією геноциду в Україні»» визнано геноцидом Українського народу дії Збройних сил, політичного і військового керівництва Росії під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, а також доручено Голові Верховної Ради України спрямувати цю заяву до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї

Ради Європи, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї НАТО, урядів та парламентів іноземних держав. Голові Верховної Ради України надано повноваження звернутися до Генеральної прокуратури, Міністерства закордонних справ України та Міністерства юстиції України щодо невідкладного вжиття заходів для належного документування фактів вчинення Збройними силами російської федерації та її політичним і військовим керівництвом геноциду Українського народу, злочинів проти людяності, воєнних злочинів, інших тяжких злочинів на території України та ініціювання притягнення до відповідальності всіх винних осіб.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 210/4458/15-ц, від 30 січня 2020 року у справі 287/167/18-ц, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 серпня 2017 року у справі № 761/9437/15-ц висловлено правову позицію про те, що факт збройної агресії російської федерації проти України встановленню в судовому порядку не потребує.

Відповідно до частини 3 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Отже, протиправність діяння відповідача, як складового елементу факту збройної агресії російської федерації проти України в розумінні частини 3статті 82 Цивільного процесуального кодексу України є загальновідомим фактом, який закріплено державою на законодавчому рівні, а також визнано на найвищому міжнародному рівні.

Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції враховувався факт введення на території України воєнного стану у зв`язку з збройною агресією рф проти України для визначення дотримання трирічного строку, що встановлений законодавством, для звернення з заявою про примусове виконання рішення, а не як факт підтвердження втрати оригіналу виконавчого листа.

Безпідставним є також доводи апеляційної скарги щодо помилкового застосування судом першої інстанції правового висновку викладеного у постанову Верховного Суду від 09.10.219 року у справі №2-6471/06, оскільки.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, рішення ЄСПЛ від 28 листопада 1999 року). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (LUPENI GREEK CATHOLIC PARISH AND OTHERS v. ROMANIA, № 76943/11, § 123, рішення ЄСПЛ від 29 листопада 2016 року). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (S.W. v. ТНЕ UNITED KINGDOM, № 20166/92, § 36, рішення ЄСПЛ від 22 листопада 1995 року).

Надана судам роль в ухваленні судових рішень якраз і полягає в розвіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які існують. Оскільки завжди існуватиме потреба в з`ясуванні неоднозначних моментів і адаптації до обставин, які змінюються (VYERENTSOV v. UKRAINE, № 20372/11, § 65, рішення ЄСПЛ від 11 квітня 2013 року; DEL RIO PRADA v. SPAIN, № 42750/09, § 93, рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2013 року).

У пункті 70 рішення від 18 січня 2001 року у справі "Чепмен проти Сполученого Королівства" (Chapman v. the United Kingdom"), заява № 27238/95, ЄСПЛ наголосив на тому, що в інтересах правової визначеності, передбачуваності та рівності перед законом він не повинен відступати від попередніх рішень за відсутності належної для цього підстави.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц , зазначила, що правові висновки суду, у тому числі касаційної інстанції, формулюються виходячи з конкретних обставин справи. Тобто, на відміну від повноважень законодавчої гілки влади, до повноважень суду не належить формулювання абстрактних правил поведінки для всіх життєвих ситуацій, які підпадають під дію певних норм права.

У постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19, провадження №14-44цс21 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10.06.2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд приймає до уваги саме висновки щодо застосування певних норм права до спірних правовідносин, з урахуванням подібності та/або відмінності спірних правовідносин.

Застосування судом першої інстанції правового висновку викладеного у постанову Верховного Суду від 09.10.219 року у справі №2-6471/06 стосується порядку застосування норм законодавства, що регулює спірні правовідносини.

Зазначене спростовує твердження апеляційної скарги щодо безпідставність застосування судом першої інстанції правового висновку Верховного Суду.

Твердження апеляційної скарги про відсутность інформації щодо предмету доказування в акті огляду кредитної справи від 16.01.2023 року не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, колегією суддів.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявником надано до суду докази, що підтверджують втрату оригіналу виконавчих листів, що унеможливлює подальше виконання судового рішення, що суперечить нормам, встановленим законодавством, та ставить під загрозу права та інтереси стягувача, та, відповідно, наявні підстави для видачі дублікату виконавчого листа.

У Законі України "Про виконавче провадження" поняття "виконавче провадження" розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1). Наведене узгоджується з практикою ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у рішенні від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греці, заява №183571/91" (Case of Hornsby v. Greece) ЄСПЛ зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду. Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду одній зі сторін…".

19 листопада 2010 року Консультативною радою європейських суддів (КРЄС) прийнято Висновок №13 (2010), який зокрема встановлює, що у державі, яка керується верховенством права, державні органи передусім зобов`язані поважати судові рішення і виконувати їх швидко ex ofilicio. Сама ідея державного органу, який відмовляється підкоритися рішенню суду, підриває концепцію примату закону (п. 31).

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, вважає, що висновки суду першої інстанції є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи.

Належних, достовірних та достатніх доказів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до незгоди скаржника з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що процесуальне питання про видачу дублікату, судом першої інстанції вирішено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 травня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 15 жовтня 2024 року.

Головуючий

Судді: