Справа № 288/539/15-ц
Провадження № 6/288/39/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Зайченко Є. О.,

за участю секретаря судового засідання - Корнієнко Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області заяву ОСОБА_1 позивач: публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк», відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи по справі № 288/539/15-ц,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Попільнянського районного суду Житомирської області перебуває справа за заявою ОСОБА_1 позивач: публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк», відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи по справі № 288/539/15-ц.

На обґрунтування даної заяви заявник вказує, що у квітні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

17.08.2005 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № KZK4GF00260001, за умовами якого позичальнику був наданий кредит у розмірі 41000 Євро зі сплатою процентів у розмірі 0,92% на місяць, строком користування до 15.08.2025 року.

На забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору цього ж дня між банком та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , з кожним окремо, були укладені договори поруки.

Рішенням суду першої інстанції від 10.10.2019 року в справі № 288/539/15-ц вирішено первісний позов АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити частково, а саме стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № K2K4GF00260001 від 17 серпня 2005 року в розмірі 8053,92 Євро, що в гривневому еквіваленті за курсом 25,25 гривень відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.04.2015 року складає по 203361,63 гривень з кожного. Стягнути з відповідачів на користь АТ КБ «ПриватБанк» сплачений судовий збір в розмірі 856,80 гривень з кожного. В решті позовних вимог відмовлено.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_6 , ОСОБА_3 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 до АТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору № K2K4GF00260001 від 17 серпня 2005 року не укладеним відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 09.12.2020 року апеляційну скаргу залишено без задоволення. Апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 10.10.2019 року скасовано в частині вимог за позовом АТ КБ «ПриватБанк» та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Стягнуто солідарно із Відповідачів, з кожного поручителя окремо, на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 40 269,63 євро, що в гривневому еквіваленті за курсом 25,25 грн відповідно до службового розпорядження НБУ від 02 квітня 2015 року складає 1 016 808,16 грн. В решті рішення суду залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 07.09.2023 року по справі № 288/539/15-ц, касаційну скаргу ОСОБА_7 залишено без задоволення, рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 10.10.2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 09.12.2020 року залишено без змін.

На виконання рішення суду видано виконавчі листи № 288/539/15-ц.

16.09.2021 року Коростишівським ВДВС у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 66850836 відносно боржника ОСОБА_1 за заявою стягувача АТ КБ «ПРИВАТБАНК»

на виконання виконавчого листа № 288/539/15-ц. Згідно Постанови про відкриття провадження заборгованість за кредитним договором в сумі 40269,63 (Евро) що за курсом 25,25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.04.2015року складає 1 016 808,16 грн.

Тоді як, станом на сьогодні, сума до стягнення за виконавчим листом № 288/539/15-ц є реструктуруваною в силу прийнятого ВРУ закону щодо обов`язкової реструктуризації валютних кредитів.

28.10.2022 року, Заявником на адресу Позивача та Національного Банку України направлено Заяву про реструктуризацію зобов`язань за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті № K2K4GF00260001 від 17.08.2005 року, на підставі п. 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування. Заява про реструктуризацію отримана Позивачем 02.11.2022 року.

Відповідно до наданого розрахунку суми боргу після реструктуризації, загальна сума боргу Заявника перед Позивачем становить суму в розмірі 281 844,76 грн.

Таким чином, після реструктуризації, сума боргу Заявника зменшилась перед Позивачем та є відмінною від зазначеної суми боргу в судовому рішенні, а тому у Заявника відсутній обов`язок його виконувати. Тому, виконавчий лист про стягнення сум заборгованості за судовим рішенням № 288/539/15-ц є таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи викладене, заявник просить визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи № 288/539/15-ц видані Попільнянським районним суду Житомирської області від 10.10.2019 року щодо:

- стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 40269,63 (Евро), що за курсом 25,25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02 квітня 2015 складає 1 016 808,16 грн;

- стягнення з ОСОБА_8 на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 40269,63 (Евро), що за курсом 25,25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02 квітня 2015 складає 1 016 808,16 грн;

- стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 40269,63 (Евро), що за курсом 25,25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02 квітня 2015 складає 1 016 808,16 грн;

- стягнення з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 40269,63 (Евро), що за курсом 25,25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02 квітня 2015 складає 1 016 808,16 грн;

- стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 40269,63 (Евро), що за курсом 25,25 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02 квітня 2015 складає 1 016 808,16 грн.

Заявник в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи належним чином повідомлений.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від представника ОСОБА_5 ОСОБА_9 до суду надійшла заява про розгляд заяви без її участі.

Частина 3 статті 211 ЦПК України визначає, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Як вбачається з статті 432 ЦПК України, неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви.

Суд, дослідивши заяву та матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Як вбачається з заяви від 28 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з заявою про реструктуризацію зобов`язань за договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті. /а.с. 11-12/

Згідно наданого заявником розрахунку заборгованості сума загальна сума боргу Заявника перед Позивачем становить суму в розмірі 281 844,76 грн. /а.с.13-14/

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", рішення від 19 березня 1997 року в справі "Горнсбі проти Греції").

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» (надалі «Закон») підлягають примусовому виконанню рішення в тому числі на підставі таких виконавчих документів як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Заявник також просить визнати такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи № 288/539/15 видані Попільнянським районним судом Житомирської області від 10.10.2019 року.

За змістом норми ст. 432 ЦПК України підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Отже, сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

При цьому словосполучення «або з інших причин», застосоване у гіпотезі ч. 2 ст. 432 ЦПК України, не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Саме такі роз`яснення надано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 8 від 25 вересня 2015 року «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах».

Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, матеріально-правовою підставою визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є припинення обов`язку боржника з підстав, визначених законом (статті 599-601,604-609 ЦК України).

При цьому, зміст ч. 2 ст.432 ЦПК України свідчить про те, що матеріально-правовою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є, зокрема, припинення обов`язку боржника, яке мало місце поза межами виконавчого провадження, у зв`язку з чим у боржника буде відсутній обов`язок з виконання виконавчого листа, виданого на підставі судового рішення.

Проте, судом встановлено, що Постановою Верховного Суду від 07.09.2023 року по справі № 288/539/15-ц, касаційну скаргу ОСОБА_7 залишено без задоволення, рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 10.10.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором та постанову Житомирського апеляційного суду від 09.12.2020 року залишено без змін.

Отже, обов`язок боржника з виконання виконавчого листа існує, добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження не відбулось, тому підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відсутні.

Матеріали справи свідчать, що на даний час заборгованість за вказаними виконавчими листами не сплачена, що, в свою чергу, виключає можливість застосування положень частини 2 статті 432 ЦПК України.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги матеріали справи, обов`язковість виконання судового рішення, маючи на меті здійснити захист порушеного права, суд приходить до висновку, що подана заява є такою, що не підлягає до задоволення.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження»; ст. ст. 211, 212, 258, 261, 273, 354-355, 432, п.п. 17.2 п. 17 розділу ХІІІ «Перехідних положень» ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 позивач: публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк», відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання такими, що не підлягають виконанню виконавчі листи по справі № 288/539/15-ц відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду Є. О. Зайченко