Справа № 216/5949/24
провадження №2/216/2441/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року м. Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

в складі головуючого судді - Бутенко М.В.,

за участю: секретаря судового засідання - Кравець А.С.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у місті Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ради міста Кривий Ріг, про позбавлення матері батьківських прав та стягнення аліментів, -

СУТЬ СПОРУ:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідачку ОСОБА_3 відносно її малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 27 вересня 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 468.

Від вказаного шлюбу вони мають малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом з позивачем та знаходиться на його повному утриманні.

Мати сина - відповідач ОСОБА_3 з січня 2023 року проживає окремо від дитини, не приймає участі у її вихованні, не цікавиться її життям, останнє її фактичне місце проживання АДРЕСА_1 , мати відмовилась від догляду за дитиною, фінансово не допомагає, не проявляє активність у спілкуванні з дитиною.

Позивач тривалий час самостійно здійснює догляд за сином без сторонньої допомоги та участі матері, дитина знаходиться на повному його утриманні. Ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідачка не надає, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, не створює належних умов для розвитку її природних здібностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, а тому позивач змушений звернутися до суду з даними позовними вимогами.

Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи.

Ухвалою судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.08.2024 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання справи.

05.09.2024 року від відповідачки ОСОБА_3 надійшла нотаріально завірена заява про розгляд справи без подання відповідачем відзиву на позовну заяву, доповнень та додаткових пояснень, за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 06.09.2024 року підготовче провадження по справі було закрите та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 27.09.2024 року.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні заявлені позовні вимоги позивача підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 , надала нотаріально завірену заяву про те, що вона особисто отримала копії та ознайомилася з позовною заявою у даній справі та іншими процесуальними документами та доказами, що містяться у матеріалах справи № 216/5949/24. Ввідповідач зазначила що вона не буде користуватися своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву або пояснень та просить суд розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Представник третьої особи - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Центрально - Міської районної у місті ради м. Кривий Ріг в судове засідання не з`явився, на адресу суду надано висновок та заяву про проведення розгляду справи за відсутності представника органу опіки та піклування.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_5 перебувають у шлюбі з 27 вересня 2013 року.

Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження малолітньої дитини серії НОМЕР_1 .

Позивач ОСОБА_4 тривалий час самостійно здійснює догляд за сином без сторонньої допомоги та участі матері, що підтверджується письмовими поясненнями відповідачки по справі, яка підтверджує що дійсно з січня 2023 року вона проживає окремо від сина ОСОБА_2 та не приймає участі у його вихованні та утриманні.

Отже, малолітній син ОСОБА_4 більше року проживає окремо від відповідачки, остання з сином не спілкується, не займається його вихованням та не піклується про його фізичний та духовний розвиток, його навчання. Батько дитини ОСОБА_2 піклується про малолітнього сина ОСОБА_6 забезпечує його всім необхідним для повноцінного життя і розвитку, забезпечує матеріально, піклується про його стан здоров`я, що не заперечується самою відповідачкою.

Відповідачка не бажає змінювати своє ставлення до виховання та утримання сина ОСОБА_6 , у зв`язку з чим не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та позбавлення її батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 та стягнення з неї аліментів на користь позивача.

Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , відносно її малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 03.10.2024 року № 8/33-3734, органом опіки та піклування Центрально - Міської районної у місті Ради, було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносної малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З матеріалів справи вбачається, що малолітній син ОСОБА_6 знаходиться на повному утриманні батька, ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, не створює належних умов для розвитку її природних здібностей. Вказані обставини підтверджуються тим, що мати не знайшла спільну мову з дитиною, не має наміру налагодити відносини з рідним сином та сама просить позбавити її батьківських прав, що не заперечується самою відповідачкою по справі.

Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.

Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.

Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.

За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

Між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідачка за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої дитини, покинула чоловіка та дитину, живе окремо від них, займається своїм власним життям, залишивши малолітнього сина ОСОБА_6 на позивача, не проявляє батьківської уваги та турботи до єдиного сина. При цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідачки відносно малолітньої дитини є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів.

Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Позивач вважає, що відповідачка повинна сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягненню дитиною повноліття.

Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначених за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Вказане також кореспондується частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, якаю держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, моральної і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідачка ОСОБА_3 є працездатна особа, протилежного матеріали справи не містять.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 1 ст. 191 СК України, передбачено, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

За приписами СК України матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин.

Добровільно відповідачка коштів на утримання дитини не дає, протилежного матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідно до ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини і при цьому одночасно з позбавленням батьківських прав суд може вирішити питання про стягнення аліментів.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача, аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітнього сина: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з 22 серпня 2024 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Крім того, суд роз`яснює, що у разі зміни матеріального чи сімейного стану платника аліментів одержувач аліментів, рівно як і платник аліментів вправі в порядку ст. 192 СК України звернутися до суду з позовом відповідно про збільшення чи зменшення розміру аліментів.

Керуючись ст. ст. 164, 166,168, 169 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 200, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Центрально-міської районної у місті ради міста Кривий Ріг, про позбавлення матері батьківських прав та стягнення аліментів, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженку м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, батьківських прав відносно малолітньої дитини: сина - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, ІПН НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітньої дитини: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з 22 серпня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Роз`яснити, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

третя особа: виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради, код ЄДРПОУ - 36608314, який розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, б. 27.

Головуючий суддя М.В. Бутенко