Справа № 740/4743/24
Провадження № 2/740/1431/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Ісаєнко А. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт капітал» (ТОВ - «Юніт капітал») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

установив:

У серпні 2024 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 497617792 від 07.01.2023 у розмірі 40 630,11 грн, а також судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «Манівео») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 497617792. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» (далі - ТОВ «Таліон плюс») укладено договір факторингу № 28/1118-01, строком до 28 листопада 2019 року, який неодноразово продовжувався шляхом укладення додаткових угод. Відповідно до реєстру боржників № 220 від 14.03.2023 до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон плюс», до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 497617792 на суму 20 719,24 грн.

23.02.2024 між ТОВ «Таліон плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Онлайн фінанс») укладено договір факторингу № 23/0224-01, строком дії - до 31 грудня 2024 року. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 до договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 40 630,11 грн.

05.07.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт капітал» укладено договір факторингу № 05/07/24. Відповідно до акта прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 05/07/24 від 05.07.2024 до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 497617792 на загальну суму 40 630,11 грн. При цьому позивачем не було здійснено нарахувань за кредитним договором.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 14 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 09 жовтня 2024 року 09-00 год.

07.10.2024 до суду надійшла заява відповідача, в якій він просив розглянути справу в його відсутність, позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що станом на час укладення 28 листопада 2018 року договору факторингу між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон плюс», кредитний договір між ним та ТОВ «Манівео» не був укладений, у зв`язку з чим ні ТОВ «Таліо плюс», ні ТОВ «ФК «Онлайн фінанси», ні ТОВ «Юніт Капітал» не набули права грошової вимоги за кредитним договором № 497617792 від 07 січня 2023 року до нього.

08.10.2024 до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача, в яких останній зазначив, що предметом договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, укладеного між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон плюс», є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги. Так, згідно з п. 1.3 указаного договору факторингу під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитним договором, у тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому. Представник позивача стверджує, що реєстр не є разовим документом, оскільки договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності сторін. Таким чином, згідно з витягом з реєстру боржників від ТОВ «ФК Онлайн фінанси» до позивача правомірно перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 40 630,11 грн.

У судове засідання учасники справи не з`явилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, строком до 28 листопада 2019 року. Згідно з умовами цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимог, кожен наступний реєстр прав вимог є самостійним додатком, та не замінює попередній. Згідно з п. 1.3 указаного договору право вимоги - усі права клієнта за кредитним договором, у тому числі, права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитним договором, строк платежу за якими настав, а також прав вимоги, які виникнуть у майбутньому.

Строк дії вказаного договору факторингу № 28/1118-01 неодноразово продовжувався сторонами, востаннє - до 31 грудня 2023 року, шляхом підписання додаткових угод № 19, 26, 27, 31.

Відповідно до реєстру прав вимоги № 220 від 14.03.2023 ТОВ «Таліон плюс» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 20 719,24 грн, з яких: 8 050,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 12 669,24 грн - заборгованість за процентами.

23.02.2024 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 23/0224-01, строком дії - до 31 грудня 2024 року.

Згідно з витягом з реєстру прав вимоги № 1 від 23.02.2024 до договору факторингу № 23/0224-01 від 23.02.2024 від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на суму 40 630,11 грн, з яких: 8 050,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 32 580,11 грн - заборгованість за процентами.

У подальшому 05.07.2024 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт капітал» укладено договір факторингу № 05/07/24, строком дії - до 05 липня 2026 року.

Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 05/07/24 від 05.07.2024 до ТОВ «Юніт капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 497617792 на суму 40 630,11 грн, з яких: 8 050,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 32 580,11 грн - заборгованість за процентами.

На підтвердження заявлених вимог позивачем надано договір кредитної лінії № 497617792 від 07 січня 2023 року, який підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором - MNV263TT.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог та у зв`язку з цим - відсутність підстав для задоволення позову ТОВ «Юніт капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

За приписами статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. У справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 року у справі № 752/8842/14-ц).

Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора, є істотними умовами цього договору.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року № 231», передбачено, що до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Так, з матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був укладений між ТОВ «Манівео» та ОСОБА_1 07 січня 2023 року, натомість договір факторингу № 28/1118-01, за яким ТОВ «Манівео» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс», був укладений 28.11.2018. Тобто на момент укладення договору факторингу ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та ОСОБА_1 , і в первісного кредитора не виникло права вимоги за неіснуючим зобов`язанням, яке він міг би передати ТОВ «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу від 28.11.2018.

Оскільки ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги стосовно відповідача як боржника у зобов`язанні не набуло, таке право не могло бути передане цим товариством на підставі договору факторингу від 23.02.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», яке, у свою чергу, не могло передати таке право в подальшому на підставі договору факторингу від 05.07.2024 ТОВ «Юніт капітал», яке за вищенаведених обставин не має права вимагати від відповідача сплати заборгованості за кредитним договором № 497617792, укладеним 07 січня 2023 року між ТОВ «Манівео» та ОСОБА_1 .

Доводи сторони позивача про те, що договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, на підставі якого ТОВ «Манівео» передало ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до відповідача за кредитним договором № 497617792, було передбачено можливість відступлення прав вимоги, які виникнуть у майбутньому (майбутня вимога), суд вважає необґрунтованими, оскільки додатковими угодами лише продовжувався строк дії договору факторингу від 28 листопада 2018 року, при цьому, обсяг прав та обов`язків сторін за цим договором додатковими угодами не змінювався. Ці додаткові угоди не є новими договорами факторингу, і не свідчать жодним чином про перехід до ТОВ «Таліон Плюс» від первісного кредитора ТОВ «Манівео» права вимоги до відповідача за кредитним договором, який укладено 07 січня 2023 року.

Таким чином, позивачем не доведено факт відступлення права грошової вимоги стосовно ОСОБА_1 за кредитним договором № 497617792 від 07 січня 2023 року від первісного кредитора - ТОВ «Манівео» до ТОВ «Таліон Плюс», відповідно від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та відповідно від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт капітал».

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з підстав недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.

Статтею 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, понесені позивачем судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 - 81, 89, 141, 263 - 265, 274 - 279, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Шевченко