Справа № 357/7215/24
Провадження № 2/364/357/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2024 , Володарський районний суд Київської області, у складі:

головуюча суддя Моргун Г. Л.,

за участю секретаря судового засідання Сіваченко Л.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою

Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» (, місцезнаходження: вул. С. Петлюри, 30, м. Київ, 01032, е-пошта: , № тел.:, наявний електронний кабінет в ЄСІТС)

представниця позивача: ОСОБА_1 ( РНОКПП не зазначено, адреса: АДРЕСА_1 , е-пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 , № тел.: НОМЕР_1 , наявний електронний кабінет в ЄСІТС)

до

ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , засоби зв`язку не зазначені)

про стягнення заборгованості за заявою-договором,

УСТАНОВИВ:

Позивач 20.05.2024 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. 11.06.2024 суддя ознайомившись з матеріалами справи та з`ясувавши зареєстроване місце проживання відповідача направив справу за підсудністю до Володарського районного суду Київської області.

Безпосередньо до Володарського районного суду Київської області справа надійшла 10.09.2024.

Представниця позивача у позові зазначає, що 26.01.2022 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_2 було підписано заяву № 1107929 щодо приєднання до публічної пропозиції АТ на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг у межах проекту «Spotbank».

ОСОБА_2 є власником поточного рахунку у гривні № НОМЕР_4, який відкритий до заяви № 1107929 з номером кредитного договору № 002/13997844 - SP. Відповідач отримала кошти у розмірі 50 000, 00 грн на строк користування 12 місяців; процентна ставка за встановленим кредитним лімітом - 0,01%, строк користування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією. Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби.

Підписавши цей договір позичальник акцептував публічну пропозицію АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі, кредитні кошти відповідачу було надано у спосіб, зазначений в кредитному договорі. Однак, у подальшому відповідач припинив виконувати умови кредитного договору в повній мірі, а саме, перестав сплачувати заборгованість по кредиту та процентах, тож умови кредитного договору позичальником не виконано. Як наслідок станом на 27.11.2023 заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 105461,81грн. Позивач зауважує, що ним здійснювались заходи досудового врегулювання спору, направлено повідомлення-вимогу про дострокове повернення кредиту та погашення заборгованості за процентами. Проте, боржником вимоги проігноровано.

Представниця позивача посилаючись на обставини викладені у позові та на ст. ст. 15, 16, 525, 526, 527, 530, 543, 550, 552, 553, 554, 610, 611, 612, 624, 625, 629, 631, 1054-1054 ЦК України, ст. ст. 3, 15, 28, 42, 44, 88, 110, 122, 175, 177, 187 ЦПК України, просить суд стягнути з відповідача: заборгованість за заявою-договором № № 002/13997844 - SP від 26.01.2022 у розмірі 105 461,81гривень; понесені судові витрати; провести розгляд справи без участі представника позивача.

12.09.2024 ухвалою про відкриття провадження відповідно до ч.6 ст. 95 ЦПК України судом витребувано від позивача та зобов`язано його надати до канцелярії суду не пізніше ніж за три дні до часу розгляду даної справи оригінали документів, які містяться у кредитній справі відповідача ОСОБА_2 ( електронні докази, що відповідають вимогам чинного законодавства), а саме: заяву щодо приєднання до публічної пропозиції АТ на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг у межах проекту «Spotbank», документи щодо погодження на надання кредиту: кредитний висновок та додатки до нього; умови надання банківських послуг, правила користування платіжною карткою та тарифами банку, зі згодою відповідача про те, що ці документи становлять договір про надання банківських послуг; виписки по картковому рахунку про отримання саме відповідачем платіжної картки, що надає доступ до кредитних коштів, витяг основних умов надання кредиту; розпорядження про надання кредиту; матеріали щодо поточної роботи з клієнтом; фінансову бухгалтерську звітність позичальника; картку кредитної справи встановленого зразка в якій міститься загальна інформація про позичальника і т.п.; контрольні документи (інформація щодо моніторингу кредиту): картку контролю виконання позичальником умов кредитного договору; документацію з бухгалтерського обліку кредиту та процентів: розпорядження на відкриття кредитного рахунку та рахунку нарахованих процентів, позабалансових рахунків для обліку кредитних зобов`язань, забезпечення, про зміни умов кредитного договору; виписки з кредитного рахунка; розрахунки заборгованості по кредиту, процентів, комісійних, штрафних санкцій; статистичну та бухгалтерську звітність; розшифровку дебіторської, кредиторської заборгованості; довідку про рух грошових коштів за рахунком; звіт про фінансові результати ( первинні документи та виписки з особових рахунків клієнта банку, які підтверджують існування певних банківських операцій, нарахування позичальнику кредитних коштів, боргу по основній сумі кредиту та процентам) тощо.

Позивачу роз`яснено наслідки ненадання доказів, витребуваних судом, передбачені п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Розгляд справи призначено у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін на 11.10.2024.

Суд ознайомившись з матеріалами справи 11.10.2024, встановив, що позивач не виконав вимоги суду викладені в ухвалі від 12.09.2024 та не надав оригіналів письмових ( електронних) доказів, які стосуються безпосередньо позовних вимог, зокрема кредитних правовідносин щодо яких він звернувся до суду. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, позивач посилається у позовній заяві на наявні правовідносини, при цьому зазначає, що 26.01.2022 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ОСОБА_2 було підписано заяву № 1107929 щодо приєднання до публічної пропозиції АТ на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг у межах проекту «Spotbank» та що ОСОБА_2 є власником поточного рахунку у гривні № НОМЕР_4, який відкритий до заяви № 1107929 з номером кредитного договору № 002/13997844 - SP тощо.

Однак всупереч наведеному не надав доказів спірних правовідносин, та як наслідок не виконав ухвалу суду від 12.09.2024.

Суд доходить висновку, що за наведених обставин на час розгляду справи, не видається можливим установленим порядком безспірно з`ясувати обставини щодо договірних відносин між сторонами та умов, на яких були, як стверджує позивач, надані кредитні кошти відповідачу ОСОБА_2 , зокрема, щодо дійсно наданої суми коштів, порядку і періодичності сплати за кредитом, строку кредиту, процентної ставки за кредитом, які впливають на сукупну вартість кредиту, конкретної відповідальності за порушення грошових зобов`язань, тоді як ці елементи належать до істотних умов кредитного договору. Не надав первинних бухгалтерських та платіжних документів, якими б підтверджувалося перерахування кредитних коштів на рахунок ОСОБА_2 , який би був зазначений у договорах, а також документів, які б надавали можливість ідентифікувати належність відповідних рахунків відповідачу.

Отже, на думку суду не надання позивачем витребуваних судом доказів вказує на відсутність можливості доведеності позивачем заявлених ним позовних вимог, а як наслідок неможливості розгляду такої справи по суті.

Одночасно позивач не навів обґрунтованих, належних причин неможливості виконання ухвали суду від 12.09.2024. Слід зазначити, що тягар доведення неможливості належно виконати ухвалу суду лежить на виконавцеві. Позивач не навів жодної причини, яка би звільнила його від обов`язку щодо доказування правомірності звернення до суду з таким позовом. Стаття 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно ч.2 ст. 100 ЦПК України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та його представник отримали ухвалу про відкриття провадження та витребування письмових доказів - 13.09.2024 в системі «Електронний Суд» в електронному кабінеті ( а.с. 64, 65).

Однак незважаючи на належне повідомлення та отримання позивачем процесуальних документів суду, як вже зазначалося вище, станом на 11.10.2024 ухвала від 12.09.2024 не виконана і як наслідок витребувані судом докази позивачем надані не були, обґрунтування щодо причин ненадання таких доказів позивачем не наведені.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини, Україна зобов`язана гарантувати дотримання «справедливого і публічного розгляду справ впродовж розумного строку» в судочинстві.

За приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до ч. 10 ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.92, (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.98 та "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Суд зазначає, що повернення позовної заяви позивачеві свідчить не про допущення судом надмірного формалізму, а про вчинення дій, направлених на упорядкування процесуальних правовідносин, тобто є необхідним (позитивним) формалізмом, який сприяє належному здійсненню правосуддя. При цьому, така процесуальна дія не є порушенням права позивача на доступ до суду в розумінні норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, оскільки відповідно до частини 2 статті 257 ЦПК України не позбавляє позивача права на повторне звернення до суду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Враховуючи викладене, та, що для вирішення такого спору і для прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, не надання позивачем витребуваних письмових ( електронних) доказів, а також не повідомлення про неможливість подання таких доказів у строк встановлений судом, унеможливлює встановлення усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а відтак в силу наведених вище положень статті 257 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Враховуючи викладене, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Залишити без розгляду позовну заяву Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за заявою-договором.

Роз`яснити позивачу право на повторне звернення до суду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г. Л. Моргун