Постанова

Іменем України

09 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 607/14377/22

провадження № 61-16428св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І. (суддя-доповідач), суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Чудопаловим Юрієм Юрійовичем, на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року в складі колегії суддів Хома М. В., Гірський Б. О., Костів О. З.,

Історія справи

Короткий зміст позову

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання за ОСОБА_1 права власності на автомобіль марки Honda модель СR-//, червоного кольору, 2018 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в складі судді Позняка В. М. від 28 червня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Короткий зміст судових рішень суду апеляційної інстанції

13 вересня 2023 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, яка підписана адвокатом Чудопаловим Ю. Ю., на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 червня 2023 року.

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чудопалова Ю. Ю. на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 червня 2023 року залишено без руху;

надано строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, для оплати 10148,17 грн судового збору або для подання доказів звільнення від сплати судового збору відповідно до норм Закону України «Про судовий збір»;

вказано, що оригінал квитанції про оплату подати до суду, як доказ сплати судових витрат;

зазначено, що у випадку виконання вимог ухвали у визначений судом строк апеляційна скарга буде вважатись поданою у день первісного подання її до суду. Інакше скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що:

представник ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 червня 2023 року, не оплативши судовий збір за подання апеляційної скарги та не зазначивши підстав звільнення від сплати судового збору відповідно до закону;

апеляційну скаргу слід залишити без руху надавши строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали для оплати 10 148,17 грн судового збору та подачі оригіналів квитанцій про оплату до суду або для подання доказів звільнення від сплати судового збору відповідно до норм Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чудопалова Ю. Ю. на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 червня 2023 року визнано неподаною та повернуто.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що:

копію ухвали Тернопільського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року було надіслано ОСОБА_1 на адресу, зазначену в апеляційній скарзі, а саме: АДРЕСА_1 , однак 4 жовтня 2023 року дане поштове відправлення було повернуто до Тернопільського апеляційного суду із відміткою на конверті «адресат відсутній за вказаною адресою», дану відмітку проставлено 30 вересня 2023 року;

крім цього, 25 вересня 2023 року копію ухвали Тернопільського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року було надіслано на електронну адресу представника ОСОБА_1 - адвоката Чудопалова Ю. Ю., зазначену останнім у апеляційній скарзі, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою про доставку на електронну пошту.

відповідно до статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє;

однак, протягом визначеного судом строку недоліки апеляційної скарги не усунуто. Зважаючи на те, що у строк, визначений в ухвалі Тернопільського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року судовий збір скаржником не сплачено, тобто станом на день постановлення даної ухвали недоліки апеляційної скарги не усунуті, а тому апеляційну скаргу слід визнати неподаною та повернути скаржнику.

Аргументи учасників справи

14 листопаді 2023 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку через адвоката Чудопалова Ю. Ю. подала касаційну скаргу на ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року, в якій просила:

скасувати оскаржену ухвалу;

направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

встановленню підлягає дата вручення ухвали про залишення без руху апеляційної скарги, оскільки саме з даним днем пов`язаний початок перебігу строку на усунення недоліків. Посилання в ухвалі на те, що 25 вересня 2023 року копію ухвали Тернопільського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року було надіслано на електронну адресу адвоката Чудопалова Ю. Ю., зазначену останнім у апеляційній скарзі, що підтверджується довідкою про доставку на електронну пошту, як на належне повідомлення сторони є безпідставним, оскільки положенням частини 6 статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. У представника позивача є електронний кабінет у підсистемі Електронний суд, однак жодних повідомлень (ухвал, матеріалів чи будь-яких інших документів) від Тернопільського апеляційного суду по даній справі не надходило. Навіть якщо припустити, що днем вручення позивачці ухвали про залишення апеляційної скарги без руху є день направлення ухвали на електронну адресу представника позивача, то клопотання подано в останній день строку встановленого судом на усунення недоліків.

як вказано в оскаржуваній ухвалі копію ухвали Тернопільського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року було надіслано позивачці на адресу, зазначену в апеляційній скарзі, однак 04 жовтня 2023 року поштове відправлення було повернуто до Тернопільського апеляційного суду із відміткою на конверті «адресат відсутній за вказаною адресою», дану відмітку проставлено 30 вересня 2023 року. Згідно з пунктом 4 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення. Тобто днем вручення ухвали про залишення без руху апеляційної скарги позивачці є 30 вересня 2023 року, і строк на усунення недоліків - з 01 жовтня 2023 року до 10 жовтня 2023 року. Клопотання про відстрочення сплати судового збору було направлено до апеляційного суду 05 жовтня 2023 року. Фактично позивач у встановлений ухвалою суду про залишення скарги без руху направила до суду клопотання про відстрочення сплати судового збору, скористались своїм процесуальним правом на подання такого клопотання та фактично виконала вимоги ухвали Тернопільського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року;

на момент постановлення оскарженої ухвали про повернення апеляційної скарги до суду ще не надійшло направлене клопотання, про це позивачу стало відомо 03 листопада 2023 року із супровідного Тернопільського апеляційного суду та повернутим клопотанням. Проте позивач не несе ризики затримки доставки поштового відправлення кур`єрською службою. 05 жовтня 2023 року нею було направлено відповідне клопотання з дотриманням встановленого строку. Той факт, що суд виніс ухвалу через 6 днів з останнього дня на усунення недоліків, (з врахуванням 2 вихідних днів, які є неробочими), є порушенням права позивачки на справедливий суд;

направивши до апеляційного суду відповідне клопотання про відстрочення сплати судового збору, позивач був вправі очікувати задоволення судом такого клопотання, що очевидно надає підстави не сплачувати судовий збір до розгляду відповідного клопотання судом. Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у справі №503/1904/16-ц. Реалізацією особою процесуального права на подання клопотання про відстрочення сплати судового збору не може оцінюватись судом як невиконання вимог ухвали суду про сплату судового збору та мати наслідком повернення апеляційної скарги, оскільки це за процедурою порушує право на справедливий суд. Повернувши апеляційну скаргу апеляційний суд позбавив позивачку можливості усунути зазначені недоліки апеляційної скарги з урахуванням прийнятого в оскаржуваному рішенні відповідного процесуального рішення за клопотанням про відстрочення сплати судового збору.

Рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 10 січня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу від 07 жовтня 2024 року в зв`язку із відставкою судді ОСОБА_3 справа передана судді-доповідачу Крату В. І.

Ухвалою Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року справу призначено справу до судового розгляду.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 20 серпня 2024 року зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження: порушення норм процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини зауважував, що:

відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року);

згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету (KREUZ v. POLAND, № 28249/95, § 59, ЄСПЛ, від 19 червня 2001 року, пункт 54);

внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110-111, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Відповідно до частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються, в тому числі, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (частина друга статті 357 ЦПК України).

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (частина друга статті 127 ЦПК України).

Тлумачення частини другої статті 121, статті 185, статті 357 ЦПК України свідчить, що якщо особа, яка подала апеляційну скаргу, не усунула недоліки скарги в строк, наданий судом, скарга вважається неподаною та повертається (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 серпня 2023 року в справі № 524/11220/21 (провадження № 61-6716св23)).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року у справі № 503/1904/16-ц (провадження № 61-16898св18) зазначено: «враховуючи, що подаючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, особа вправі очікувати задоволення судом такого клопотання, що очевидно надає їй підстави не сплачувати судовий збір, тому одночасна відмова у задоволені клопотання про звільнення від сплати судового збору та визнання неподаною і повернення апеляційної скарги, чи іншого процесуального звернення, є невиправданим, оскільки у разі відмови у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд може продовжити строк заявнику для сплати судового збору. Реалізацією особою процесуального права на подання клопотання про звільнення від сплати судового збору не може оцінюватись судом як невиконання вимог ухвали суду про сплату судового збору та мати наслідком повернення апеляційної скарги, оскільки це за процедурою порушує право на справедливий суд, гарантоване статтею 6 Конвенції. Тому, апеляційний суд, розглядаючи клопотання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору та відмовляючи у його задоволенні повинен був діяти відповідно до вимог статті 121 ЦПК України 2004 року: продовжити строк на усунення недоліків, а не одразу повертати апеляційну скаргу заявникам, адже у останніх не було можливості усунути зазначені недоліки з урахуванням прийнятого в оскаржуваному рішенні відповідного процесуального рішення за клопотанням про звільнення від сплати судового збору».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 910/10939/22 (провадження № 12-53гс23) зазначено, що

37. У разі пропущення скаржником зазначеного процесуального строку подання клопотання про звільнення його від сплати судового збору він може подати до суду заяву про поновлення такого строку одночасно з клопотанням про звільнення його від сплати судового збору та доказами, що підтверджують таке клопотання.

38. Якщо суд визнає причини пропуску скаржником указаного строку поважними, він може поновити пропущений строк та розглянути клопотання скаржника про звільнення його від сплати судового зборупо суті. В іншому випадку таке клопотання підлягає залишенню без розгляду.

39. У разі коли суд поновив пропущений строк та розглянув клопотання по суті, він постановляє ухвалу про звільнення скаржника від сплати судового збору або відмову у задоволенні вказаного клопотання.

40. Якщо апеляційна скарга залишається судом без руху, то скаржнику надається строк для усунення її недоліків. Цей строк встановлюється судом, проте не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

41. Отже, строк для усунення недоліків апеляційної скарги до десяти днів є строком, що встановлюється судом, відповідно може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Разом із тим строк для усунення недоліків апеляційної скарги понад десять днів є строком, встановленим законом, відповідно може бути поновлений судом за заявою учасника, якщо суд визнає причини його пропуску поважними. Строк, встановлений законом, не може бути поновлений судом з власної ініціативи.

42. У разі коли після постановлення судом ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та надання скаржнику строку на усунення її недоліків, а саме подання доказів сплати судового збору, скаржник звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від сплати судового збору, суд може залишити таке клопотання без розгляду з підстав пропущення строку його подання або за заявою скаржника поновити цей строк та розглянути клопотання по суті.

43. У випадку залишення судом клопотання про звільнення скаржника від сплати судового збору без розгляду або відмови в задоволенні такого клопотання суд постановляє ухвалу, яку направляє скаржнику.

44. Отримавши її, скаржник повинен виконати ухвалу суду про залишення апеляційної скарги без руху, а саме подати суду докази сплати судового збору. У випадку якщо скаржник не встигає цього зробити до закінчення строку, наданого судом або встановленого законом на усунення недоліків, він може звернутись до суду із заявою, відповідно, про продовження або поновлення зазначеного строку.

45. Для цього перед постановленням ухвали про повернення апеляційної скарги з підстави неусунення скаржником її недоліків суд має переконатись, що скаржник отримав ухвалу про залишення без розгляду або відмову в задоволенні його клопотання про звільнення від сплати судового збору та має розумний строк для сплати судового збору і подання заяви про продовження або поновлення строку на усунення недоліків разом з доказами сплати судового збору. Відповідно до частини шостої статті 260 ГПК України такий строк не повинен перевищувати п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

46. Якщо скаржник звернувся до суду із заявою про продовження або поновлення встановленого судом або законом строку на усунення недоліків разом з доказами сплати судового збору, то суд може продовжити або поновити пропущений строк, прийняти докази сплати судового збору та відкрити апеляційне провадження, якщо визнає причини його пропуску поважними, або відмовити у продовженні, поновленні пропущеного строку та повернути апеляційну скаргу».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 454/1883/22 (провадження № 14-117цс23) зазначено, що

«процесуальним законодавством, чинним на час ухвалення рішення судом першої інстанції, передбачено два способи надсилання судового рішення - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через «Електронний кабінет», у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС.

Надсилання судового рішення в той чи інший спосіб учаснику справи є процесуальним обов`язком суду. Відомості про вручення (доставлення) рішення суду учаснику справи містяться у розписці про вручення, у повідомленні про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи, у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, а також у документах, визначених пунктами 4, 5 частини шостої статті 272 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції). У разі відсутності таких відомостей судове рішення вважається не врученим. Бажання учасника справи (фізичної особи) зазначити у скарзі (заяві) свою особисту електронну адресу, свідчить лише про бажання особи отримувати кореспонденцію від суду додатковим засобом зв`язку, та не звільняє суд обов`язку виконувати вимоги закону, зокрема щодо надіслання рішення суду у порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції).

Аналіз викладених вище приписів ЦПК України, якими встановлено порядок направлення копій судового рішення особі, яка не має офіційної електронної адреси, свідчить про обов`язок суду направлення копії судового рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення, днем вручення якого є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення. Надсилання відповідних процесуальних документів на електронну адресу сторони у справі, вказану в документах, що подавались до суду, не заборонена, та може здійснюватися як додаткова, однак такі дії не можуть замінити належне надсилання учаснику судового рішення відповідно до статті 272 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції)».

У справі, що переглядається:

13 вересня 2023 року ОСОБА_1 подала за допомогою поштового відправлення PonyExpress апеляційну скаргу, яка підписана адвокатом Чудопаловим Ю. Ю., на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 червня 2023 року (а.с.126-132);

ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року: апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чудопалова Ю. Ю. на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 червня 2023 року залишено без руху; надано строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, для оплати 10148,17 грн судового збору або для подання доказів звільнення від сплати судового збору відповідно до норм Закону України «Про судовий збір»; вказано, що оригінал квитанції про оплату подати до суду, як доказ сплати судових витрат;зазначено, що у випадку виконання вимог ухвали у визначений судом строк апеляційна скарга буде вважатись поданою у день первісного подання її до суду. Інакше скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала (а. с. 135-136);

ухвала Тернопільського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року направлена 25 вересня 2023 року ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 та її представнику ОСОБА_4 на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується супровідним листом (а.с. 137, 138);

4 жовтня 2023 року поштове відправлення ОСОБА_1 було повернуто до Тернопільського апеляційного суду із відміткою на конверті «адресат відсутній за вказаною адресою», дану відмітку проставлено 30 вересня 2023 року (а.с.139-143);

ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чудопалова Ю. Ю. на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 червня 2023 року визнано неподаною та повернуто. Апеляційний суд зазначив, що протягом визначеного судом строку недоліки апеляційної скарги не усунуто, визначений в ухвалі Тернопільського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року судовий збір скаржником не сплачено (а.с.148-149);

у касаційній скарзі адвокат Чудопалов Ю. Ю. стверджує, що 05 жовтня 2023 року він в інтересах ОСОБА_1 на виконання ухвали Тернопільського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року подав до апеляційного суду клопотання про відстрочення сплати судового збору. При цьому на підтвердження направлення до апеляційного суду клопотання про відстрочення сплати судового збору адвокат Чудопалов Ю. Ю. надав копію накладної PonyExpress від 05 жовтня 2023 року. Супровідним листом від 18 жовтня 2023 року № 01-15/275/2023 Тернопільський апеляційний суд повернув адвоката Чудопалова Ю. Ю. клопотання про відстрочення сплати судового збору та повідомив, що 16 жовтня 2023 року Тернопільський апеляційний суд постановив ухвалу про повернення апеляційної скарги. На копії клопотання про відстрочення сплати судового збору наявний штамп Тернопільського апеляційного суду, в якому зазначено: «вх №6478/23-вх від 16.10.2023; дата 16.10.2023 год. 15:20, основ. на 2 арк. додаток конверт, секретар Роніш Л.В.»;

апеляційний суд 16 жовтня 2023 року постановив ухвалу, якою повернув апеляційну скаргу, проте не вирішив клопотання про відстрочення сплати судового збору, яке надійшло до апеляційного суду 16 жовтня 2023 року;

направивши до апеляційного суду відповідне клопотання про відстрочення сплати судового збору, позивач був вправі очікувати задоволення судом такого клопотання. Реалізацією особою процесуального права на подання клопотання про відстрочення сплати судового збору не може оцінюватись судом як невиконання вимог ухвали суду про сплату судового збору та мати наслідком повернення апеляційної скарги, що матиме наслідком порушення права на справедливий суд. Повернувши апеляційну скаргу і не розглянувши клопотання про відстрочення сплати судового збору, апеляційний суд порушив право позивачки на справедливий суд;

посилання апеляційного суду про те, що 25 вересня 2023 року копію ухвали Тернопільського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року було надіслано на електронну адресу представника ОСОБА_1 - адвоката Чудопалова Ю. Ю., зазначену останнім у апеляційній скарзі, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою про доставку на електронну пошту, не свідчить про дотримання апеляційними судом порядку надсилання відповідних процесуальних документів на електронну адресу сторони. Надсилання відповідних процесуальних документів на електронну адресу сторони у справі, вказану в документах, що подавались до суду, не заборонена, та може здійснюватися як додаткова, однак такі дії не можуть замінити належне надсилання учаснику судового рішення відповідно до статті 272 ЦПК України (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі № 454/1883/22 (провадження № 14-117цс23)).

За таких обставин апеляційний суд зробив помилковий висновок про повернення апеляційної скарги. Тому оскаржену ухвалу апеляційного суду належить скасувати та передати справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржена ухвала апеляційного суду постановлена з порушенням норм процесуального права. У зв`язку із наведеним, касаційний суд вважає, що касаційну скаргу належить задовольнити частково, оскаржену ухвалу апеляційного суду скасувати та передати справу до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтями 400, 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана адвокатом Чудопаловим Юрієм Юрійовичем, задовольнити частково.

Ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року скасувати та передати справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції ухвала Тернопільського апеляційного суду від 16 жовтня 2023 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Д. А. Гудима

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

П. І. Пархоменко