Романівський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 жовтня 2024 року смт. Романів

Романівський районний суд Житомирської області в складі судді Кірічука М.М., з участю секретаря судового засідання Грінчук-Степанюк З.А., заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа - Романівська селищна рада Житомирської області, -

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_2 , внаслідок чого відкрилася спадщина.

Посилаючись на те, що заявник являється спадкоємцем ОСОБА_2 , однак на даний час вона не може оформити свої спадкові права у зв`язку відсутністю документів, які б підтверджували, що ОСОБА_2 є її матір`ю.

У зв`язку з цим, заявник просить суд ухвалити рішення, яким встановити, той факт, що ОСОБА_2 являється її матір`ю.

В судовому засіданні заявник просила заяву задовольнити з підстав зазначених в ній. Представник Романівської селищної ради Житомирської області про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами, якщо такий факт має юридичне значення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , внаслідок чого відкрилася спадщина.

За життя ОСОБА_2 склала заповіт від 7 лютого 1996 року, зареєстрований в реєстрі №18, який нотаріально посвідчений секретарем виконавчого комітету Ягодинської сільської ради народних депутатів Дзержинського району Житомирської області ОСОБА_3 . Згідно заповіту ОСОБА_2 зробила заповідальне розпорядження про те, що все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом вона буде мати право, заповіла ОСОБА_1 .

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА№147919 ОСОБА_2 належала земельна ділянка площею 1,9971 га, розташована на території Ягодинської сільської ради Романівського району Житомирської області.

Згідно довідки від 16 квітня 2024 року №713, виданої Романівською селищною радою Житомирської області, на день смерті ОСОБА_2 з нею проживали: дочка ОСОБА_1 , зять ОСОБА_4 , внук ОСОБА_5 , внук ОСОБА_6

З свідоцтва про народження ОСОБА_7 вбачається, що матір`ю останньої зазначено ОСОБА_8 .

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в ході судового розгляду дали показання про те, що ОСОБА_2 є рідною матір`ю ОСОБА_1 та вказали, що в побуті матір заявниці називали ОСОБА_11 або Ядзею.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦПК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону.

Такий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року в справі № 529/613/17-ц.

Розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, регулюється положеннями статей 256-259 ЦПК України.

Юридичні факти - це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Однак не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами внаслідок визнання їх такими державою і закріплення в законі.

Із системного аналізу положень статті 293 ЦПК України, глави 6 розділу ІV ЦПК України слідує, що у судовому порядку підлягають встановленню юридичні факти, які мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Звертаючись із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, особа відповідно до вимог статті 258 ЦПК України вказує мету встановлення юридичного факту, яка дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи зумовлює він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування.

Закон надає юрисдикції суду встановлювати факти, що мають юридичне значення, але при певних умовах: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Спір про право характеризує такий стан відносин, коли між сторонами існують певні розбіжності з приводу наявності, змісту та обсягу прав та обов`язків, здійснення яких неможливо без судового втручання (Постанова Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі №282/976/20).

Згідно із статтею 315 ЦПК України факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Заявником не надано жодних документів, які б підтверджували наявність обставин, що перешкоджають їй скористатись своїм спадковим правом на успадкування майна після смерті ОСОБА_2 , зокрема, постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій та необхідність встановлення для цього певних юридичних фактів, зокрема факту родинних відносин.

Відповідно до заповіту від 7 лютого 1996 року, зареєстрований в реєстрі №18, який нотаріально посвідчений секретарем виконавчого комітету Ягодинської сільської ради народних депутатів Дзержинського району Житомирської області ОСОБА_3 . ОСОБА_2 зробила заповідальне розпорядження про те, що все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом вона буде мати право, заповіла ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що перешкод в реалізації свої спадкових прав ОСОБА_1 не має, та факт, який просить встановити заявник, не буде породжувати юридичні наслідки.

Факти, що підлягають встановленню судом, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи матиме він правові наслідки.

Встановлення юридичного факту може мати один (встановлення факту наявності стажу роботи, визнання спадщини відумерлою тощо) або ж одночасно кілька (встановлення факту народження, смерті, спільного проживання тощо) правових наслідків.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 12, 13, 206, 259, 263-265, 315 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) про встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа - Романівська селищна рада Житомирської області (адреса місця знаходження: вул. С. Лялевича, 2 смт. Романів, Житомирський район, Житомирська область; ідентифікаційний код в ), відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення в порядку передбаченому підпунктом 15.5 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя М.М. Кірічук