Справа № 682/1361/24
Провадження № 2/682/552/2024
РІШЕННЯ
24 вересня 2024 року
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого - судді Маршал І.М.,
за участі секретаря судового засідання Захарчук С.П.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Славутської міської ради про визнання права власності на об`єкт самочинного будівництва,-
Свої вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач мотивував тим, що 15.05.2018 року ним було придбано у власність «Зупинковий Комплекс», загальною площею 60 кв.м., який розташований за вказаною адресою.
Надалі рішенням 26-ї сесії Славутської міської радии VІІІ скликання від 05.05.2023 року позивачу було відмовлено у поновленні договору особистого сервітуту від 08.06.2018 року.
Підставою відмови у продовденні сервітуту стала наявність висновку комплексно-будівельно-технічної експертизи № 3722/3723/20-26 від 21.04.2022 року, з якого слідує, що споруда «Зупинковий Комплекс» не є об`єктом нерухомого майна, а має ознаки самочинного будівництва.
Рішенням сесії Славутської міської ради від 05.05.2023 року № 55-26/2023 позивачу передано земельну ділянку площею 60 кв.м., що розташована по АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:003:0584 у користування на умовах оренди. Крім того, п. 2 вказаного рішення позивача зобов`язано вжити заходів щодо оформлення права власності на об`єкт самочинного будівництва в порядку визначеного чиним законодавством. В зв`язку з цим між позивачем та Славутською міською радою було укладено договір оренди землі № 174 від 09.06.2023 року. Предметом вказаного договору є земельна ділянка площею 60 кв.м., кадастровий номер: :01:003:0584, строк дії договору 1 рік.

В подальшому, рішенням Славутської міської ради від 31.05.2024 року № 49-36/2024 "Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо поновлення Договору оренди землі від 09.06.2023 шляхом укладення нового Договору оренди землі" поновлено Договір оренди землі від 09.06.2023, укладений між Славутською міською радою та ОСОБА_1 шляхом укладення нового Договору оренди землі строком на один рік на земельну ділянку площею 60 кв.м. ( кадастровий номер :01:003:0584), що розташована по АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, в зв`язку з чим позивач просить суд визнати за ним право приватно власності на будівлю магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » площею 57,4 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0584.

Представником позивача адвокатом Горщарем Б.А. до суду подано заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його та позивача відсуність.

Відповідачем Славутською міською радою надано суду письві пояснення відповідно до змісту яких відповідач проти позовних вимог не заперечує.

Крім того, представником відповідача ОСОБА_2 до суду подано клопотання про підтримання письмових пояснень наданих суду відповідачем та розгляд справи у відсутність представника відповідача.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 15.05.2018 року позивачем було придбано у власність «Зупинковий Комплекс», загальною площею 60 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно звіту про проведення технічного обстеження від 01.05.2024 року встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації будівлі магазину по АДРЕСА_1 .

Згідно висновку експерта № 07-170/24 від 19.07.2024 року встановлено, що вказана будівля є капітальною спорудою та класифікується, як будівля оптово-роздрібної торгівлі з кодом 1230.

Рішенням Славутської міської ради від 05.05.2023 року № 55-26/2023 «Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо передачі сформованої земельної ділянки по АДРЕСА_1 в користування на умовах оренди» позивачу було передано в користування на умовах оренди строком на один рік сформовану та зареєстровану земельну ділянку площею 60 кв.м. (кадастровий номер: :01:003:0584), що розташована по АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Крім того, п. 2 вказаного рішення позивача зобов`язано вжити заходів щодо оформлення права власності на об`єкт самочинного будівництва в порядку визначеного чиним законодавством.

В подальшому рішенням Славутської міської ради № 49-36/2024 від 31.05.2024 року «Про розгляд заяви ОСОБА_1 щодо поновлення Договору оренди землі» поновлено договір оренди землі від 09.06.2023 року, укладений між Славутською міською радою та позивачем шляхом укладення нового Договору оренди землі строком на 1 (один) рік на земельну ділянку площею 60 кв.м. (кадастровий номер :01:003:0584), що розташована по АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування будівель торгівлі.

Згідно із ч 1.ст. 376 ЦК України, самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у ч. 1 ст.376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Водночас, згідно із ч.3 ст.376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ №6 від 30.03.2012 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою.

Позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на чужій земельній ділянці може бути пред`явлено до органу державної влади або органу місцевого самоврядування та власника (користувача) земельної ділянки у випадку забудови на земельній ділянці, яка належить до державної чи комунальної власності або фізичній чи юридичній особі.

На підставі частини третьої статті 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК).

При цьому суд має враховувати, що відсутність заперечень власника проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво, чи визнання такого позову має бути обґрунтовано відповідними доказами, що підтверджують право на вчинення таких процесуальних дій, зокрема, договорами купівлі продажу земельної ділянки, оренди, міни.

Позов особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, про визнання права власності на цю нерухомість може бути задоволено судом на підставі частини третьої статті 376 ЦК, якщо буде встановлено, що власник або користувач земельної ділянки не заперечує проти цього, будівництво не порушує права інших осіб і відповідає будівельним, архітектурним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, державним стандартам.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані сторонами докази, а також зважаючи на відсутність заперечень відповідача щодо заявлених позовних вимог, суд знаходить позов таким, що підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 4, 12, 13, 81, 89, 141, 263-266, 273, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право приватної власності на будівлю магазину «Зупинковий Комплекс» площею 57,4 м2, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер земельної ділянки :01:003:0584.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції.

Суддя Маршал І. М.