Справа № 202/6994/24
Провадження № 2/202/3868/2024
11 жовтня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого судді Слюсар Л.П.,
за участю секретаря Пеки Д.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
У травні 2024 року позивач в особі представника через систему «Електронний суд» звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відповідно до якої просив стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.03.2006 року у розмірі 52 829,14 грн. станом на 15.05.2024 року, що складається із: 42 027,96 грн. заборгованість за тілом кредиту; 10 801,18 грн. заборгованість за простроченими відсотками, та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву № б/н від 27.03.2006 року, та підтвердила, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг та відповідно підтвердила, що вона повністю проінформована про умови кредитування, в тому числі щодо сплати відсотків, які були надані їй для ознайомлення в письмові формі. Відповідачу було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 46 000,00 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та випискою по рахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором.
У процесі користування кредитним рахунком відповідачу були завжди доступні у вільному доступі на сайті банку та у додатку Приват24 умови обслуговування кредитних карток, які банк постійно пропонує клієнту для ознайомлення огляду кожного наступного разу, коли відбуваються навіть незначні зміни. Також, в зв`язку зі змінами у законодавстві - впровадженні нормами закону "Про споживче кредитування" паспорту споживчого кредиту - відповідач підписала паспорт споживчого кредиту від 06.07.2021 року, в якому наявна інформація про відсоткові ставки по кредитуванню по картковим рахункам. Відповідач не надавала банку жодного разу заперечення щодо розміру відсоткової ставки, при цьому частково погашала заборгованість, що свідчить про обізнаність клієнта з умовами кредитування.
Всупереч чинному законодавству та умовам договору, ОСОБА_2 належним чином покладені на неї обов`язки перед банком не виконала, не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, чим порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Станом на 15.05.2024 року за відповідачем по укладеному з АТ КБ «ПриватБанк» кредитному договору № б/н від 27.03.2006 року наявна заборгованість на загальну суму 52 829,14 грн., яка складається з наступного: 42 027,96 грн. заборгованість за тілом кредиту; 10 801,18 грн. заборгованість за простроченими відсотками. До теперішнього часу сума боргу за договором № б/н від 27.03.2006 року відповідачем не погашена. Вищенаведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 червня 2024 року, головуючим суддею у справі визначено судді Слюсар Л.П., ухвалою якої від 28 червня 2024 року позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Представник позивача в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні, обґрунтувавши доводами, що наведені в позовній заяві. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням. Причини неявки суду не повідомила, відзиву, заяв, заперечень до суду не надала, у зв`язку з чим, враховуючи, що представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 27 березня 2006 року між сторонами у справі було укладено договір № б/н, згідно умов якого ОСОБА_2 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
ОСОБА_2 згідно укладеного договору № б/н від 27 березня 2006 року звернулася до позивача з метою отримання банківських послуг, та 27 березня 2006 року підписала заяву та підтвердила, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг та відповідно підтвердила, що вона повністю проінформована про умови кредитування.
Відповідно до укладеного договору, Банком відкрито відповідачу картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у сумі 2 000,00 грн. та надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 46 000,00 грн. та відбулася зміна відсоткової ставки до 42,0 %.
Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач надав заяву від 27 березня 2006 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанку», яка підписана відповідачем, довідки про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, розрахунок заборгованості за договором № б/н від 27 березня 2006 року, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач, Паспорт споживчого кредиту.
Відповідно до п. 6.5. Договору, відповідач зобов`язувалася сплачувати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.
06 липня 2021 року ОСОБА_2 підписала паспорт споживчого кредиту, в якому зокрема наявна інформація про відсоткові ставки по кредитуванню по картковим рахункам.
Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
В свою чергу відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала, частково сплачувала заборгованість, що свідчить про обізнаність з умовами кредитування.
У зв`язку з порушеннями відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором № б/н від 27 березня 2006 року, відповідач станом на 15 травня 2024 року згідно розрахунку позивача, має заборгованість у сумі 52 829,14 грн., яка складається з наступного: 42 027,96 грн. заборгованість за тілом кредиту; 10 801,18 грн. заборгованість за простроченими відсотками.
Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором, відповідачем по справі суду не надано.
Таким чином, ОСОБА_2 не виконала умови договору, чим порушилав право позивача на кошти за кредитним договором.
Виниклі спірні правовідносини між сторонами у справі, регулюються наступними нормами права.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 626 ч. 1 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Сторонами при укладенні кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та простроченим відсоткам, в тому числі розмір і порядок їх нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 27 березня 2006 року, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємні частини спірного договору.
Як встановлено з матеріалів справи, зобов`язання відповідача, щодо сплати кредиту та відсотків за ним виконувались з порушенням умов договору.
Виходячи із вищевикладеного, та враховуючи, що відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору, допустив прострочення платежів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № б/н від 27 березня 2006 року, яка станом на 15 травня 2024 року становить 52 829,14 грн., яка складається з наступного: 42 027,96 грн. заборгованість за тілом кредиту; 10 801,18 грн. заборгованість за простроченими відсотками.
Підстав для звільнення ОСОБА_2 від сплати зазначеної суми або зменшення її розміру судом не встановлено.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., у зв`язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 625, 626, 629, 634, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 4, 13, 19, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд, -
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду у тридцяти денний строк з дня проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 16 жовтня 2024 року.
Суддя Л.П. Слюсар