УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2024 р. с-ще Тиврів 145/2033/20

6/145/50/2024

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іванця В. Д. ,

за участю секретаря Урсуляк Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Тиврівського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Олійник Н.А. про розшук боржника ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

07 жовтня 2024 року головний державний виконавець Тиврівського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Олійник Н.А. звернулася до суду із поданням про розшук боржника ОСОБА_1 , посилаючись на те, що на примусовому виконанні в відділі знаходиться виконавче провадження № 66088806, відкрите 15.07.2021 з примусового виконання виконавчого листа № 145/2033/20, виданого 08.07.2021 Тиврівським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 гривень, щомісячно, починаючи з 17 грудня 2020 року, до повноліття дитини.

Державний виконавець зазначає, що боржник ухиляється від виконання рішення суду та за ним рахується заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.10.2024 у розмірі 33469,37 грн.

Згідно з відповідями на запити державного виконавця щодо ОСОБА_1 до ДПС, ДФС, ПФУ установлено, що інформація про боржника щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого податку в ДРФО відсутня, на обліку в органах ДПС не перебуває.

- 01.08.2023 боржник востаннє отримував заробітну плату/дохід застрахованої особи.

11.01.2022 державним виконавцем винесено постанови про арешт майна та коштів боржника, внесено відомості про боржника до Єдиного реєстру боржників.

Постановами державного виконавця від 11.01.2021 встановлено тимчасові обмеження боржнику у праві виїзду за межі України, y праві керування транспортними засобами, у праві полювання, у праві користування зброєю.

Посилаючись на те, що виконавчий лист Тиврівського районного суду Вінницької області на теперішній час боржником не виконано, будь-яких дій спрямованих зі сторони ОСОБА_1 на його виконання не здійснено, а також на те, що надійшла заява від стягувача про оголошення боржника в розшук, державний виконавець просить суд винести ухвалу про оголошення у розшук боржника ОСОБА_1 .

Головний державний виконавець в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд подання без її участі, його підтримує.

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Причини неявки суду невідомі. Будь - яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

Водночас 09.10.2024 судом відповідно до вимог ч. 2 ст. 438 ЦПК України направлено до Тиврівського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі ухвалу про витребування від виконавця всіх необхідних документів для вирішення питання про оголошення розшуку в термін до 15.10.2024. Суду на час розгляду справи відповідні матеріали не надано.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 80 ЦПК України).

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що на виконанні Тиврівського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 66088806, відкрите 15.07.2021 з примусового виконання виконавчого листа № 145/2033/20, виданого 08.07.2021 Тиврівським районним судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 гривень, щомісячно, починаючи з 17 грудня 2020 року, до повноліття дитини.

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 04.10.2024 у боржника ОСОБА_1 станом на 01.10.2024 наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 33469,37 грн.

Постановами державного виконавця від 11.01.2022 на майно та кошти боржника накладено арешт, внесено відомості про боржника до Єдиного реєстру боржників.

11.01.2022 державним виконавцем винесено постанови про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, y праві керування транспортними засобами, у праві користування зброєю та у праві полювання.

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1 у 2024 році сплачував аліменти в січні місяці в сумі 3008,6 грн, березні 3008,6 грн, квітні 3000 грн, травні 3000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини. Розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Згідно з Інструкцією з організації примусового виконання рішень, перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника - фізичної особи або дитини, який здійснюється відповідно Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець має вжити заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника - фізичної особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Суд може прийняти рішення про розшук боржника тільки в разі, якщо особі, що здійснює виконавче провадження, не відоме місце проживання (перебування), боржника, зокрема, вжитими державним виконавцем заходами не виявлено таку особу за місцем її реєстрації, проживання.

З цих причин звернення державного виконавця до суду із поданням про розшук боржника повинно бути підтверджене відповідними документами, що обґрунтовують наявність невиконаного виконавчого провадження з вини боржника та безрезультативність виконавчих дій по виявленню місця знаходження боржника.

Жодних відомостей про здійснення оповіщення боржника за вказаною адресою та/або за номером телефону матеріали подання не містять. Також у матеріалах справи відсутні відомості про привід боржника, відсутні докази, які підтверджували б вичерпність заходів, вжитих державним виконавцем щодо встановлення місця знаходження боржника, також державним виконавцем не надано доказів здійснення запитів до органів: державної міграційної служби України, Державного демографічного реєстру щодо місця реєстрації боржника, банків, державної казначейської служби України, державного агентства земельних ресурсів, нотаріату, тощо.

Водночас державним виконавцем не долучено доказів надіслання будь-яких документів виконавчого провадження боржнику та їх повернення відправнику із зазначенням причин неотримання адресатом. Даних про вручення чи невручення боржнику постанов про обмеження у праві, повідомлень про отримання боржником викликів до державного виконавця матеріали не містять.

Разом з тим розрахунок заборгованості зі сплати аліментів підтверджує той факт, що ОСОБА_1 востаннє сплачував аліменти в сумі 3000 грн в травні поточного року.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що виконавець не подав до суду достатніх і достовірних доказів про відсутність відомостей щодо місця проживання, перебування чи місцезнаходження боржника - фізичної особи, а також доказів, які підтверджували б вичерпність заходів, вжитих державним виконавцем щодо встановлення місця знаходження боржника, хоча це є його обов`язком, що може призвести до безпідставного оголошення розшуку ОСОБА_1 , чим будуть порушені його права.

Між тим, слід зазначити, що відмовляючи у задоволенні подання, суд виходить також з того, що розшук боржника є суттєвим втручанням у приватне життя особи у розумінні ст. 8 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, і тому має бути легітимним, виправданим та пропорційним цілям, які мали бути досягнуті. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), висловлену у п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України», за яким будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що в задоволенні подання про оголошення розшуку боржника слід відмовити.

Разом з цим, суд звертає увагу, що відмова у задоволенні подання про оголошення у розшук боржника не перешкоджає повторному зверненню державного виконавця до суду з аналогічним поданням у випадку доведеності ним необхідності оголошення останнього у розшук.

Керуючись ст. 18, 36 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 5, 81, 260, 261, 353, 354, 438 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання головного державного виконавця Тиврівського відділу державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Олійник Н.А. про розшук боржника ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя Іванець В. Д.