Справа № 143/649/23
Провадження № 22-ц/801/1995/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко А. В.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 рокуСправа № 143/649/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),

суддів: Берегового О. Ю., Медвецького С. К.,

з участю секретаря судового засідання:

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 17 липня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Бойка А. В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина у виді житлового будинку та присадибних земельних ділянок, що розташовані по АДРЕСА_1 . Заповітом від 03.11.2016, посвідченим секретарем Бабинецької сільської ради Погребищенського району , зареєстрованого в реєстрі за №93, ОСОБА_4 належні йому житловий будинок та присадибні земельні ділянки заповів позивачу. Однак, після смерті батька, у визначений законом шестимісячний строк він до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся, оскільки в Україні було введено воєнний стан і на час подання ним заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Сердюка О. Л. 05.10.2023, була чинна постанова Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», пунктом 3 якої перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття був зупинений на час воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Тобто, строк для подання заяви про прийняття спадщини складав 10 місяців. Проте постановою Кабінету Міністрів України №469 від 09.05.2023 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану», пункт 3 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» було виключено, а ,відтак, в теперішній час він не має можливості прийняти спадщину померлого через пропуск вказаного строку. Просив суд визначити йому додатковий строк, тривалістю 2 (два) місяці з моменту набрання рішенням законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 ю, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 17 липня 2024 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_1 , додатковий строк тривалістю 2 місяці з моменту набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, а у справі ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити . Зазначив, що суд не врахував , що позивач не довів пропуск ним строку подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин, об`єктивних, непереборних обставин, що створили йому істотні труднощі для своєчасного подання заяви про прийняття спадщини .Крім того, суд не може визнати поважними причинами юридичну необізнаність позивача, оскільки це не є поважною причиною з врахуванням того, що останній має юридичну освіту та являється пенсіонером органів Міністерства внутрішніх справ України.

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 17 липня 2024 року вимогам вказаної статті відповідає.

Суд першої інстанції встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , (а. с. 18).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у виді житлового будинку, садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, а також земельної ділянки площею 0,25 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та земельної ділянки площею 0,2502 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по АДРЕСА_1 . (а. с. 8, 90-95)

Позивач ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження ,серії НОМЕР_1 , виданим 13.03.1971 Бабинецькою сільською радою Погребищенського району (а. с. 17).

Заповітом від 03.11.2016, посвідченим секретарем Бабинецької сільської ради Погребищенського району , зареєстрованого в реєстрі за №93, ОСОБА_4 належні йому житловий будинок та присадибні земельні ділянки по АДРЕСА_1 , заповів позивачу (а. с. 19).

Після смерті ОСОБА_4 , за заявою відповідача ОСОБА_2 про прийняття спадщини від 26.07.2022 , приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Сердюком О. П. була заведена спадкова справа №14/2022 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а. с. 46)

Листом №42/01-14 від 26.07.2022 приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Сердюка О. П. позивача ОСОБА_6 повідомлено про заведення спадкової справи після смерті батька та запропоновано подати заяву про прийняття спадщини у встановлений ст.1270 ЦПК України строк (тобто, по 01.12.2022 року) ,з урахуванням положень Постанови КМУ від 28.02.2022 №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (а. с. 58) .

Таким чином , відповідальною за оформлення спадкових прав особою приватним нотаріусом Сердюком О.П. позивачу ОСОБА_1 було доведено строк, у який він мав би подати заяву про прийняття спадщини і цей строк був поза встановленими законом межами у 6 місяців.

05.10.2022 позивач ОСОБА_1 подав до приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Сердюка О. П. заяву про прийняття спадщини (а. с. 62).

Однак, постановою приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Сердюка О. П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №67/02-31 від 02.06.2023, ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом було відмовлено через пропуск останнім шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини (а. с. 9-16).

Задовольняючи позов , суд першої інстанції виходив з того, що причиною пропуску позивачем строку подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини були активні бойові дії у зв`язку з військовою агресією російської федерації на території України ,в тому числі ,Київської області, що є поважною причиною пропуску позивачем строку на подання такої заяви .

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, які перевірив наданими доказами, оціненими в порядку ст.89 ЦПК України, правильно визначив спірні правовідносини та застосував до них норми права, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не довів наявності поважних причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

За загальним правилом положень ЦК України про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222,1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч.1 ст.1269 цього ж Кодексу).

Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо:1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 26 вересня 2012 року № 6-85цс12, від 04 листопада 2015 року № 6-1486цс15.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Даючи оцінку доводам позивача щодо поважності причин пропуску ним строку для прийняття спадщини, колегія суддів приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість заявлених ним вимог.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні з 24 лютого 2022 року на території України було введено воєнний стан, строк дії якого продовжувався.

Постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 164 зазначено, що нотаріальні дії в умовах воєнного стану вчиняються з урахуванням положень Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 164 з відповідними змінами та доповненнями. (далі -Постанова)

Так, пунктом 3 вказаної Постанови передбачалося, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

І хоча пункт 3 вказаної Постанови в подальшому було виключено Постановою Кабінету Міністрів України № 469 від 09.05.2023 року, проте колегія суддів враховує ,що на час визначений для подання заяви про прийняття спадщини положення останньої були чинними і могли створювати обгрунтовану впевненість у осіб ,яких вона стосувалась і що не є обізнаними у тонкощах юриспруденції ,у не пропуску ними такого строку і його продовженні не більше ніж на 4 місяці.

Колегія суддів вважає, що позивач, враховуючи викладене , тривалість військового стану та реальність бойових дій у Київській області, де він проживав , а також, отримавши лист відповідальної за оформлення спадкових прав особи - приватного нотаріуса Бучанського РНО Київської області Сердюка О. П. від 26.07.2022 з пропозицією подачі ним заяви про прийняття спадщини в строк по 01.12.2022 року з урахуванням положень Постанови КМУ від 28.02.2022 , мав обгрунтовані сподівання на те, що він не пропустить строк звернення із заявою при прийняття спадщини ,а сам строк продовжений до 10 місяців.

В зв`язку з викладеним є непереконливими і посилання апелянта ОСОБА_2 на те, що позивач його брат ОСОБА_1 є юридично обізнаним, ,оскільки останній безпосередньо виходив із достовірності інформації щодо строку прийняття спадщини, наданої йому саме тим приватним нотаріусом, у якого була відкрита спадкова справа після смерті батька ,тобто, саме відповідальною за оформлення спадкових прав особою ,яка має юридичну освіту і здійснює в цій сфері професійну діяльність. Враховуючи викладене і те, що позивач здійснював діяльність в сфері МВС в минулому і є пенсіонером, безпосередньо із нормами цивільного права не працював, колегія суддів розцінює зазначені ним причини пропуску строку, підтверджені доказами, поважними ,а доводи скарги необгрунтованими.

При цьому колегія суддів зауважує ,що саме Держава несе відповідальність за прийняття органом державної влади нормативно-правового акту, що є незаконним, а не особи, яких той акт стосується. Принцип «належного врядування» передбачає, що ризик будь-якої помилки державного органу треба покладати на державу та не виправляти ці помилки за рахунок осіб, яких вони стосуються (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Рисовський проти України» від 20 січня 2012 року, заява № 29979/04).

Колегія суддів вважає правильним висновок суду про доведення позивачем наявності об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, що перешкоджали поданню ним заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, та підстав, передбачених статтею 1272 ЦК України, для визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на власному тлумаченні і розумінні спірних правовідносин, положень ЦК України та ЦПК України, судової практики, вони не спростовують правильність висновків суду і не дають підстав вважати, що місцевим судом було порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, що визначені статтею 376 ЦПК України, в якості підстав для скасування рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги , обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для скасування обгрунтованого і справедливого рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому скасуванню не підлягає.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а відповідач звільнений від сплати судового збору, то судові витрати понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 17 липня 2024 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий С.Г. Копаничук

судді: О. Ю. Береговий

С. К. Медвецький