РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2024 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Грушковської Л.Ю.,

за участі секретаря Шпак А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Шаргородської міської ради Вінницької області до ОСОБА_1 , третя особа Станіславчицька сільська рада Жмеринського району Вінницької області про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Міський голова Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області Барецький В.І. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив відібрати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері, ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав; передати малолітню дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , органу опіки та піклування Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області для вирішення питання про подальше влаштування; стягнути із ОСОБА_1 , на користь малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на її утримання у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до її повноліття.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що в службі у справах дітей Шаргородської міської ради на первинному обліку дітейсиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування перебуває малолітня дитина, позбавлена батьківського піклування, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати малолітньої, ОСОБА_1 , була визнана винною у вчинені злочину, передбаченого частиною 2 статті 185 КК України та призначили їй покарання у виді позбавлення волі строком на два роки дев`ять місяців. Після повернення з місць позбавлення волі, ОСОБА_1 не зверталася до служби у справах дітей Шаргородської міської ради із заявою про надання їй висновку про можливість передачі дитини для подальшого виховання матері. Тому, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зібрала відповідний пакет документів, для порушення питання про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дане питання було винесене на засідання комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Шаргородської міської ради. На комісії з питань захисту прав дитини ОСОБА_1 пояснила, що звільнилася з місць позбавлення волі в грудні 2023 року та до служби у справах дітей Шаргородської міської ради не зверталася з заявою про повернення їй дитини так, як не знала відповідної процедури. Також повідомила, що на даний час не має змоги утримувати доньку ОСОБА_4 та просить надати їй час для того, щоб покращити свої умови проживання та знайти офіційну роботу. Тому члени комісії одноголосно прийняли рішення про доцільність відібрання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері, ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав. Враховуючи думку матері, комісія одноголосно прийняла рішення щодо відібрання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері, ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав. ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх обов`язків по відношенню до малолітньої, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати дитини, маючи можливість та час виправити свою поведінку, яка б відповідала належному розвитку та вихованню дитини, а також створення належних умов проживання та догляду за нею, не бажає створити, що є підставою для відібрання без позбавлення її батьківських прав відносно її дитини.

Ухвалою суду від 24.06.2024 відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 11.07.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Міський голова Шаргородської міської ради Вінницької області Барецький В.І. у поданій заяві просив розглянути справу за відсутності представника міської ради.

Представник органу опіки та піклування Станіславчицької сільської ради Кабаровська Т.В. в поданій заяві просила розглянути справу у її відсутність, не заперечувала проти задоволення позову.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду повідомлялась завчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.12).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження державна реєстрація ОСОБА_3 проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 13).

Відповідно до копії вироку Шаргородського районного суду Вінницької області від 13.01.2021 ОСОБА_1 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк два роки дев`ять місяців (а.с. 14-17).

Дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взята на облік, що підтверджується копією наказу відділу у справах дітей Шаргородської міської ради Вінницької області від 13.05.2021 №61 (а.с. 18).

Згідно копії рішення №102 Виконавчого комітету Шаргородської міської ради Вінницької області від 25.05.2021 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Дитина перебуває в КЗ «Буднянська спеціальна школа» Вінницької обласної ради с. Будне, вул. Незалежності, 2, с. Будне Жмеринського району Вінницької області (а.с. 19).

Відповідно до копії розпорядження №150 від 24.06.2021 Жмеринської районної державної адміністрації ОСОБА_3 , дитину, позбавлену батьківського піклування, влаштовано з 29.06.2021 на виховання та проживання в прийомну сім`ю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 20-21).

Згідно довідки Станіславчицького опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 16.04.2024 №01-23/114 ОСОБА_1 , біологічна мама учениці 4-Б класу ОСОБА_3 не зверталась до навчального закладу з питань навчання дитини, не спілкувалась з адміністрацією, класним керівником щодо забезпечення навчання дитини, не відвідувала школу та батьківські збори. Прийомні батьки приділяють належну увагу вихованню дитини та постійно підтримують зв`язок з класним керівником, беруть активну участь у житті класу (а.с. 22).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Станіславицької сільської рали від 16.04.2024 №1138 до складу сім`ї ОСОБА_5 входять: прийомна дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийомна дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийомна дочка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дружина ОСОБА_6 (а.с. 23).

Відповідно до довідки Амбулаторії загальної практики-сімейної медицини с. Станіславчик від 16.04.2024 №134 ОСОБА_3 перебуває під наглядом АЗПСМ с. Станіславчик з 05.08.2023. З моменту укладення декларації біологічна мати дитини ОСОБА_1 жодного разу не зверталась не прийом з приводу здоров`я дівчинки, не з`являлась на медичні профілактичні огляди (а.с. 24).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 26.03.2024 в сім`ї склалися довірливі стосунки та взаємоповага, діти виховуються в українських традиціях, довіряють прийомних батькам. Для дітей створені комфортні умови для проживання та виховання (а.с. 25).

Згідно пояснень ОСОБА_9 від 16.04.2024 вона є прийомною матір`ю ОСОБА_3 з червня 2021 року. За цей період дитина, що дитина проживає в неї жодних звернень, листів та відвідувань рідною матір`ю не було. Одноразово начальником служби у справах дітей Станіславчицької сільської ради від матері було передано новорічний подарунок та мінімальний набір канцелярських товарів. Життям та здоров`ям дитини мати не цікавилась (а.с. 26).

Відповідно до довідки про звільнення ОСОБА_1 08.12.2023 звільнена з місць позбавлення волі та прямувала до місця проживання (а.с. 28).

Згідно з висновком Виконавчого комітету Шаргородської міської ради №87 від 26.04.2024 про доцільність відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав орган опіки і піклування Шаргородської міської ради вважає за доцільне відібрати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав. (а.с. 30-33)

Згідно з ч. 1ст. 170 СК Українисуд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п. 2 - п. 5 ч. 1ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

У п. 2 - п. 5 ч. 1ст. 164 СК Українизазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Відповідно до ч. 1 - ч. 4ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства`передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 18, 27 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У п. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

В даному випадку судом на перше місце поставлено «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даних осіб (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дітей на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню їх інтересів (Пункт 1 статті 3).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов`язків, оскільки вона тривалий час не намагалась встановити контакт зі своєю донькою та не зверталась до служби у справах дітей.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання, догляду та утримання дитини ОСОБА_10 і залишення дитини з матір`ю є небезпечним для її життя, здоров`я і виховання, а тому слід відібрати малолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері без позбавлення її батьківських прав, та враховуючи положення ч. 1ст. 170 СК України, передати дитину на опікування органам опіки та піклування Шаргородської міської ради.

При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню нею дитини, суд за її заявою може постановити рішення про повернення їй дитини на підставі ч. 3ст. 170 СК України.

Згідно із ч. 4 ст. 170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Відповідно до ч. 1ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 2 ст. 182 СК Українирозмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач має незадовільний стан здоров`я, або у неї наявні інші обставини, які перешкоджають надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Враховуючи вищезазначені обставини, а також обов`язок батьків утримувати дитину та те, що відповідач є фізично здоровою людиною працездатного віку та доказів, які б це спростовували, відповідач суду не надала, суд прийшов до висновку, що позовна вимога про стягнення аліментів підлягає задоволенню.

Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь та на утримання доньки ОСОБА_3 підлягають стягненню аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визначений судом розмір аліментів підлягає стягненню відповідно дост. 191 СК Україниз дня пред`явлення позову, тобто з 30.05.2024 року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 2422,40 грн. оскільки позивач був звільнений від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Відібрати дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав.

Передати дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на опікування органам опіки та піклування Шаргородської міської ради.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 аліменти на користь та на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 від всіх її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.05.2024 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 , шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, відкритий у банківській установі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь держави судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя