справа № 363/1520/22
провадження № 22-ц/824/4237/2024
головуючий у суді І інстанції Рудюк О.Д.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Савченко К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 3 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТДВ «Страхова група «Оберіг», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки.

В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 17 лютого 2022 року у м. Вишгороді по пр. Мазепи, 1 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Subaru» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , автомобіля «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , автомобіля «Daihatsu» д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_1 , та автомобіля «KIA» д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_5

2 травня 2022 року постановою Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ТДВ «Страхова група «Оберіг». Відповідно до полісу №207812162 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 130 000 грн.

ТДВ «Страхова група «Оберіг» відповідає за ОСОБА_2 , за шкоду заподіяну майну позивача у розмірі 130 000 грн, а все, що понад цієї суми підлягає стягненню з ОСОБА_2 відповідно до ст.1194 ЦК України.

Згідно до рахунку ФОП ОСОБА_6 №4 від 21 квітня 2022 року для приведення автомобіля «Daihatsu» д.н.з. НОМЕР_3 у попередній стан необхідно витратити: 258 021 грн на запасні частини та матеріали, 116 270 грн на виконання ремонтних робіт.

На підставі викладеного та враховуючи заяву позивача про збільшення позовних вимог просила суд: стягнути з ТДВ «СГ «Оберіг» суму страхового відшкодування у розмірі 130 000 грн. Стягнути з ТДВ «СГ «Оберіг» суму сплаченого судового збору у розмірі 1 300 грн. Стягнути з ТДВ «СГ «Оберіг» витрати пов`язані із проведенням експертиз у розмірі 10 402,81 грн. Стягнути з ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 103 665,91 грн. Стягнути з ОСОБА_2 суму сплаченого судового збору у розмірі 1 036,66 грн. Стягнути з ОСОБА_2 витрати пов`язані із проведенням експертиз у розмірі 8 297,19 грн. Стягнути з ОСОБА_2 витрати пов`язані із підготовкою справи до її розгляду (послуг евакуатора) у розмірі 4 950 грн.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 3 травня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТДВ «Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 130 000 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 392,35 грн та витрати на проведення експертизи у розмірі 18 699,60 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 5,05 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 0,05 грн та витрати на проведення експертизи у розмірі 0,40 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 31 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити, стягнувши з ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 103 665,91 грн та витрати пов`язані з підготовкою справи до розгляду (послуг евакуатора) в розмірі 4 950 грн.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що вимоги стягнути з відповідача 2 - ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням в розмірі 103 665 грн 91 коп. є законними та такими, що ґрунтуються на нормах матеріального права і правових позиціях Верховного Суду (постанова Верховного Суду від 9 лютого 2022 року справа № 567/881/18; постанова Верховного Суду від 2 лютого 2022 року справа № 757/54513/16; постанова Верховного Суду від 5 листопада 2020 року справа № 753/10416/17).

Також, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник ТДВ «Страхова група «Оберіг» - Алєксєєв В.В.звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про стягнення з ТДВ «Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 82 165,96 грн. У задоволенні решти вимог ОСОБА_1 до ТДВ «Страхова група «Оберіг» просив відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення у справі судової експертизи.

Зазначає, що позивач втратив своє право на подання доказів, зокрема, висновку експерта №10007 від 22 вересня 2022 року та висновку експерта №10035 від 9 листопада 2022 року разом із поданням заяв по суті.

Також зазначає, що висновок експерта №10007 від 22 вересня 2022 року та висновок експерта №10035 від 9 листопада 2022 року не подавалися ані в судовому, ані в позасудовому порядку скаржнику та не були публічно доступними, а тому вважає, що позивачем було порушено порядок подання доказів до суду відповідно до ч.9 ст.83 ЦПК.

Наголошує на тому, що в матеріалах справи відсутні належні та достовірні докази направлення позивачем на адресу скаржника заяви про збільшення позовних вимог, а тому суд першої інстанції мав би повернути таку заяву без розгляду, однак діючи упереджено, цього не зробив та задовольнив вимог позивача.

Вважає, що оскільки позивач звернувся в досудовому порядку до скаржника із заявою про виплату страхового відшкодування, однак, порушивши строки для розгляду страховиком цієї заяви та порядку проведення страхового розслідування звернувся безпосередньо до суду, рішення про виплату страхового відшкодування має прийматись натепер скаржником виключно на підставі рішення суду, однак, покладання на скаржника будь-яких додаткових витрат в рамках судового розгляду являється незаконним та безпідставним, оскільки предмет спору - не оскарження відмови у виплаті, а навпаки - саме прийняття рішення про виплату без досудового врегулювання.

30 червня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 , в якому вона просить клопотання про призначення експертизи залишити без задоволення, апеляційну скаргу ТДВ «Страхова група «Оберіг» залишити без задоволення.

Вказує, що звіт з точку зору доказування не може підмінити собою експертне дослідження, зроблене у порядку, визначеному законодавством належним експертом, попередженим про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що судом першої інстанції обгрунтовано було відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про призначення експертизи.

Також зазначає, що всі необхідні підготовчі і процесуальні дії по збільшенню розміру позовних вимог виконані до початку першого судового засідання у справі.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Луценко Є.П. просив рішення суду першої інстанції змінити, стягнувши з ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 103 665,91 грн та витрати пов`язані з підготовкою справи до розгляду (послуг евакуатора) в розмірі 4 950 грн.

Представник відповідача ТДВ «Страхова група «Оберіг» - адвокат Алєксєєв В.В. просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про стягнення з ТДВ «Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_1 страхового відшкодування у розмірі 82 165,96 грн. У задоволенні решти вимог ОСОБА_1 до ТДВ «Страхова група «Оберіг» просив відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 просила рішення суду першої інстанції змінити, стягнувши з ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 103 665,91 грн та витрати пов`язані з підготовкою справи до розгляду (послуг евакуатора) в розмірі 4 950 грн, у задоволенні апеляційної скарги ТДВ «Страхова група «Оберіг» відмовити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про розгляд справи, що підтверджується матеріалами справи,а тому на підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з`явились.

5 липня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду від представника ТДВ «Страхова група «Оберіг» - адвоката Микитюка Д.О. надійшло клопотання про призначення повторної експертизи.

В обґрунтування клопотання вказує, що попередньо у цій справі ухвалою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року по справі № 363/1520/22 призначено судову експертизу, проведення якої було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Оплату за проведення експертизи покладено на відповідача - ТДВ «Страхова група «Оберіг».

Зазначає, що 1 лютого 2024 року ТДВ «Страхова група «Оберіг» отримало лист від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (№ 1744/21834-4-23/25 від 26 січня 2024 року) однак, при опрацюванні вищевказаного листа працівниками ТДВ «Страхова група «Оберіг» було виявлено відсутність додатку, а саме: рахунку на 1 арк.

Вказує, що працівниками ТДВ «Страхова група «Оберіг» було складено відповідний акт № 1/02/2024 про відсутність вкладень (додатків) до листа від 1 лютого 2024 року та повідомлено Київський науково-дослідного інститут судових експертиз про відсутність додатку з проханням направити відповідний рахунок для здійснення оплати, а також було надано копію акт № 1/02/2024 про відсутність вкладень (додатків) до листа від 1 лютого 2024 року.

Також звертає увагу, що працівники ТДВ «Страхова група «Оберіг» неодноразово намагались встановити зв`язок з Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз в телефонному режимі за номерами телефонів, зазначеними в листі № 1744/21834-4-23/25 від 26 січня 2024 року, однак цього не вдалось.

Вказує, що станом на дату подання даної заяви ТДВ «Страхова група «Оберіг» так і не отримало копію рахунку до листа КНДІСЕ № 1744/21834-4-23/25 від 26 січня 2024 року.

23 травня 2024 року від КНДІСЕ повернулась справа без виконання експертного дослідження у зв`язку з нездійсненням оплати.

Вважає, що оплата судової експертизи за ухвалою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2023 року не була оплачена не з вини ТДВ «Страхова група «Оберіг», а у зв`язку з обставинами, які не залежали від ТДВ «Страхова група «Оберіг», а саме: відсутності рахунку на оплату проведення експертизи, який не було направлено Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз.

Вирішуючи клопотання про призначення повторної експертизи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу.

Так, судом апеляційної інстанції було запезпечено можливість ТДВ «Страхова група «Оберіг» здобути доказ, а саме було призначено судову експертизу для визначення вартості завданої позивачці шкоди. Однак справа була повернута з експертної установи у зв`язку із невиконанням ініціатором проведення експертизи оплати експертизи.

У своєму клопотанні сторона відповідача просить про повторне направлення справи на експертизу та посилається на те, що йому не було направлено рахунку на оплату експертизи.

У підтвердження цієї обставини надано суду акт № 1/02/2024 про відсутність вкладень (додатків) до листа від 1 лютого 2024 року, складений працівниками страхової компанії та лист звернення до експертної установи.

В той же час, на переконання колегії суддів, у страхової компанії з часу виявлення відсутності рахунку (1 лютого 2024 року) було достатньо часу для отримання рахунку і здійснення оплати проведення експертизи.

До клопотання ТДВ «Страхова група «Оберіг» було надано лист вих. 0202-15 від 2 лютого 2024 року з вимогою направлення на адресу страхової рахунку, проте доказів направлення цього листа до КНДІСЕ, чи отримання експертною установою цього листа не надано.

Таким чином, ТДВ «Страхова група «Оберіг», як ініціатор проведення експертизи, на якого було покладено обов`язок щодо оплати проведення експертизи, з лютого місяця 2024 року знало про наявність обов`язку щодо оплати експертизи, однак протягом шести місяців не здійснило оплату.

Колегія апеляційного суду не може погодитись з наявністю об`єктивних перешкод, що перешкоджали страховій здійснити оплату, оскільки неотримання рахунку доводиться лише складеним працівниками ТДВ «Страхова група «Оберіг» акту, жодних доказів, які свідчать, що ТДВ «Страхова група «Оберіг» вчиняло дії щодо отримання рахунку матеріали справи не містять. Єдиний доказ, а саме, направлення на адресу експертної установи листа вих. 0202-15 від 2 лютого 2024 року не містить доказів фактичного направлення цього листа та отримання його експертною установою. Тому, такий доказ не є достатнім для встановлення обставин наведених у клопотанні.

Відтак апеляційний суд констатує ухилення ТДВ «Страхова група «Оберіг» від проведення експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Крім того, апеляційним судом враховано заперечення сторони позивача.

Таким чином, клопотання про проведення повторної експертизи не підлягає задоволенню.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ТДВ «Страхова група «Оберіг» не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 та стягуючи з ТДВ «Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 130 000 грн та витрати на проведення експертизи у розмірі 18 699,60 грн суд першої інстанції виходив із того, що обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмір 5,05 грн та витрати на проведення експертизи у розмірі 40 коп. суд першої інстанції виходив із того, що з ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між ринковою вартістю автомобіля до ДТП, ринковою вартістю автомобіля після ДТП, та з урахуванням ліміту страхового відшкодування (233 670,96 грн - 103 665,91 грн - 130 000 грн = 5,05 грн), що становить 5,05 грн.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову, однак вважає за належне частково змінити рішення щодо розміру шкоди, яка підлягає відшкодуванню за рахунок винної особи ОСОБА_2 з огляду на те, що судом першої інстанції не було враховано витрати на послуги евакуатора, що входять до розміру шкоди.

Як встановлено постановою Вишгородського районного суду Київської області від 2 травня 2022 року, що 17 лютого 2022 року о 09 годині 25 хвилин у м. Вишгороді по пр. Мазепи, 1, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Subaru» д.н.з. НОМЕР_1 , не врахувала дорожньої обстановки, не справилась з керування, не вибрала безпечної швидкості руху, здійснила виїзд на смугу зустрічного руху, де допустила зіткнення з автомобілем «Volkswagen» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухався назустріч. Після цього допустила зіткнення з припаркованими автомобілями: «Daihatsu» д.н.з. НОМЕР_3 та «KIA» д.н.з. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_5 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказаними діями водій ОСОБА_2 порушила пункти 2.3. (б), 12.1., 13.3. Правил дорожнього руху України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно із статтею 124 КУпАП.

Вищевказаною постановою Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Дана постанова набрала законної сили 13 травня 2022 року.

Як вбачається з копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , а саме «Daihatsu» д.н.з. НОМЕР_3 , власником є ОСОБА_1 .

Згідно ст.22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

На підставі ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що діяльність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу є джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до висновку експерта №10007 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, складеної 22 вересня 2022 року, матеріальний збиток (шкода), завданий ОСОБА_1 , власниці автомобіля «Daihatsu» д.н.з. НОМЕР_3 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17 лютого 2022 року о 09 год. 25 хв. у м. Вишгороді на пр. Мазепи, 1, станом на 9 вересня 2022 року, складає 233 670,96 грн.

Згідно до висновку експерта №10035 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи складеного 9 листопада 2022 року, ринкова вартість в пошкодженому стані автомобіля «Daihatsu» д.н.з. НОМЕР_3 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 17 лютого 2022 року о 09 год. 25 хв. у м. Вишгороді на пр. Мазепи, 1, станом на дату ДТП, складає 103 665,91 грн.

Відповідно до полісу №207812162 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20 січня 2022 року, автомобіль «Subaru» д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП був застрахований у ТДВ «СГ «Оберіг», страхова сума на одного потерпілого, за шкоду, заподіяну майну становить 130 000 грн.

Як встановлено судом, ТДВ «СГ «Оберіг» вважає суму заподіяних збитків у розмірах заявлених у позовних вимогах занадто завищеною. Крім того, ТДВ «СГ «Оберіг» не заперечувало, що страхова сума за шкоду, заподіяну майну встановлена у розмірі 82 165,96 грн, відповідно до звіту №110053 про оцінку колісного транспортного засобу, зробленого на замовлення останнього, ОСОБА_1 не відшкодована.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Таким чином, у ТДВ «СГ «Оберіг» є обов`язок відшкодувати шкоду на умовах, визначених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно до статті 30.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Отже, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано вищенаведеною статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідні норми матеріального права судом першої інстанції застосовані правильно.

У постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ТДВ «СГ «Оберіг» з урахуванням вищевикладеного, має відшкодувати на користь ОСОБА_1 шкоду у розмірі різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, але у розмірі, що не перевищує розмір страхової суми 130 000 грн.

Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.

Так, позивач з метою встановлення розміру майнової шкоди, заподіяної їй у зв`язку з пошкодження внаслідок ДТП належного позивачеві на праві приватної власності транспортного засобу, звернулася до судового експерта, за результатами чого було складено Висновок експерта № 10007 від 22 вересня 2022 року та Висновок експерта № 10035 від 9 листопада 2022 року.

Згідно зі змістом наведених судово-експертних автотоварознавчих досліджень, вартість відновлювального ремонту КТЗ «Daihatsu» д.н.з. НОМЕР_3 , складає 549 702,42 грн, ринкова вартість КТЗ до ДТП складає 233 670,96 грн, ринкова вартість КТЗ (залишків) в пошкодженому стані після ДТП складає 103 665,91 грн.

На виконання вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 1 липня 2004 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент настання ДТП була застрахована у ТДВ «СГ «Оберіг» (відповідач-1) відповідно до умов чинного на дату ДТП Полісу ОСЦПВВНТЗ №207812162 у межах страхової суми (ліміту відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну третіх осіб у результаті експлуатації забезпеченого транспортного засобу «Subaru», р.н. НОМЕР_6 ), у розмір 130 000 грн (франшиза за полісом складає 0,00 грн).

Згідно до статті 30.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 1.6 Методики, товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів економічна доцільність ремонту КТЗ - принцип оцінки, який передбачає, що відновлювальний ремонт КТЗ є доцільним лише за умови, що вартість відновлювального ремонту КТЗ підвищує його ринкову вартість, проте не перевищує її.

Відповідно до п. 8.2 Методики, вартість матеріального збитку (У), завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження, якщо незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість.

Таким чином, відповідач - 1 (страховик) має відшкодувати на користь позивача шкоду у розмірі різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, але у розмірі що не перевищує розмір страхової суми 130 000 грн.

Так, оскільки вартість витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищує вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди, то зі змісту висновків судового експерта слідує, що такий транспортний засіб є фізично знищеним, а його ремонт є економічно недоцільним, відтак потерпілій особі (власникові) має бути сукупно відшкодована різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП: 233 670,96 грн - 103 665,91 грн = 130 005,05 грн.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги ТДВ «СГ «Оберіг» щодо неврахування судом першої інстанції Звітупро оцінку колісного транспортного засобу № 110053 від 24 травня 2022 року, оскільки до матеріалів справи сторонами були подані різні звіти, висновки експертів, що давало право сторонам ініціювати питання щодо призначення судової експертизи. Зокрема судом апеляційної інстанції було навіть забезпечено реалізацію цього права на стадії апеляційного провадження, однак страховою компанією не було здійснено оплати за проведення експертизи, про що описано в тексті цієї постанови. Судом апеляційної інстанції надано оцінку поведінці ініціатора проведення експертизи та встановлено факт ухилення. Ураховуючи наведене відсутні підстави не враховувати експертні висновки, які подані стороною позивача, відповідно до яких встановлено факт фізичного знищення автомобіля та підстави відшкодування шкоди відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 76 ЦПК України, висновки експертів є джерелами доказів, а тому судом першої інстанції докази оцінені у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України.

Також колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо безпідставної відмови судом першої інстанції у призначенні експертизи, оскільки як вже було зазначено вище, колегія суддів прийняла такі доводи до уваги та за клопотанням ТДВ «СГ «Оберіг» апеляційним судом було призначено експертизу.

В той же час, справа повернулась з експертної установи у зв`язку із не оплатою ТДВ «СГ «Оберіг» експертизи, друге клопотання про призначення повторної експертизи на стадії апеляційного розгляду було залишено без задоволення апеляційним судом у зв`язку із констатуванням судом ухилення ТДВ «Страхова група «Оберіг»від проведення експертизи.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення порядку подання і долучення доказів та порушення процедури щодо подання заяви про збільшення позовних вимог, то колегія суддів вважає їх необгрунтованими.

Так, матеріалами справи встановлено, що в першій заяві по суті спору, позивач зазначила про намір стягнути з страхової 130 000 грн (максимальну суму страхового відшкодування).

Також матеріалами справи встановлено, що справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження і перше судове засідання у справі відбулося 16 листопада 2022 року.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Як вбачається із матеріалів справи висновок експерта №10007 складено 22 вересня 2022 року, висновок експерта №10035 складено 9 листопада 2022 року.

Перше судове засідання у справі за правилами спрощеного позовного провадження відбулося 16 листопада 2022 року.

Із заявою про збільшення позовних вимог, позивач звернулась до суду 14 листопада 2022 року.

Таким чином, всі необхідні підготовчі і процесуальні дії по збільшенню розміру позовних вимог виконані до початку першого судового засідання у справі.

Отже відповідні доводи апеляційної скарги ТДВ «Страхова група «Оберіг» не відповідають обставинам справи та не заслуговують на увагу суду.

Так, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, провадження №14- 316цс18).

Крім того, згідно до ч.1 ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки підлягають частковому задоволенню, а саме з ТДВ «СГ «Оберіг» відповідно до полісу №207812162 підлягає стягненню страхова сума за шкоду, заподіяну майну у розмірі 130 000 грн та з ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між ринковою вартістю автомобіля до ДТП, ринковою вартістю автомобіля після ДТП, та з урахуванням ліміту страхового відшкодування (233 670,96 грн - 103 665,91 грн - 130 000 грн =5,05 грн), що становить 5,05 грн.

В той же час, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у заяві про збільшення позовних вимог від 14 листопада 2022 року (а.с. 148-236, Т.1), ОСОБА_1 просила також стягнути з ОСОБА_2 витрати пов`язані із підготовкою справи до її розгляду (послуги евакуатора) в розмірі 4 950 грн.

Згідно до статті 30.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено відшкодування на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди у разі встановлення транспортного засобу фізично знищеним.

Як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження відшкодування витрат на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди позивачем було надано: акт виконаних робіт від 17 лютого 2022 року про евакуацію транспортного засобу на суму 940 грн та оплату послуг (а.с.199-200, Т.1), акт виконаних робіт від 23 лютого 2022 року про евакуацію транспортного засобу на суму 2 960 грн та оплату послуг (а.с.201-202, Т.1).

Отже, матеріалами справи підтверджено оплату позивачем послуг евакуатора на суму 3 900 грн. Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 3 905 грн 05 коп. (3 900 грн+5,05 грн).

Колегія суддів не може погодитись із доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_2 103 665,91 грн різниці між фактичним розміром шкоди, що визначений у сумі 233 670,96 грн відповідно до висновку № 10007 від 22 вересня 2022 року та страховим відшкодуванням з урахуванням наступного.

Так, порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.

Аналогічний висновок Верховного Суду також див. у постанові від 25 листопада 2021 року у справі №204/5314/18.

Тобто порядок визначення розміру шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, є однаковим як для страховика, так і для заподіювача шкоди.

Тому підстави для врахування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 що за рахунок винної особи підлягає відшкодуванню сума, яка обрахована як за правилами статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», так і з урахуванням розміру витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом за правилами ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відсутні.

Згідно з пунктом 30.2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Водночас позивач, уточнюючи й змінюючи позовні вимоги, фактично просить суд стягнути сукупно матеріальний збиток у розмірі повної ринкової вартості транспортного засобу станом на дату ДТП (233 670,96 грн), при цьому залишаючи за собою право власності на залишки пошкодженого майна (транспортний засіб) у пошкодженому стані після ДТП), які теж мають товарні властивості й відповідну ринкову вартість.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, загальний розмір шкоди заявлений до стягнення з ОСОБА_2 складає 108 615,91 грн (100%), в той час як апеляційним судом задоволено позов в цій частині на суму 3 905,05 грн (3,60%).

Таким чином, з ОСОБА_2 підлягає до стягнення на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи в апеляційному суді в розмірі 58,65 грн (1 086,16 грн*3,60/100=39,10 грн*1,5).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити рішення в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ухвалити рішення у відповідній частині в наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 3 905 (три тисячі дев`ятсот п`ять) грн 05 коп. та судовий збір у розмірі 58 (п`ятдесят вісім) грн 65 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийТ.О. Писана
Судді К.П. Приходько

С.О. Журба