Справа № 158/2596/23
Провадження № 2/0158/17/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 жовтня 2024 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - Сіліч Ю.Л.,
за участю секретаря- Оніщук Н.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -
В С Т А Н О В И В
Адвокат Лавренюк Б.О. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.
В обґрунтування заявлених вимог вказує, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з відповідачем у справі ОСОБА_2 , який було зареєстровано 22.05.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області за актовим записом № 143. Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 29.12.2022 року вищевказаний шлюб розірвано.
За час перебування у шлюбі, за спільні кошти, ними було придбано транспортний засіб (вантажний автомобіль) марки «Mercedes-Benz» моделі «ATEGO», номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_2 24.10.2014 року, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 . Ринкова вартість даного транспортного засобу станом на 28.03.2023 року становить 344840 грн.
Також зазначає, що за час перебування у шлюбі, за спільні кошти, ними було придбано транспортний засіб (легковий автомобіль) марки «Ford», моделі «Focus», номер кузова НОМЕР_4 , 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 , який зареєстрований за ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 . Ринкова вартість даного транспортного засобу станом на 28.03.2023 року становить 121730,24 грн.
Посилаючись на те, що вищевказані транспортні засоби є спільною сумісною власністю подружжя, між колишнім подружжям не досягнуто домовленості щодо поділу спільно нажитого в шлюбі майна, просить визнати транспортні засоби: легковий автомобіль марки «Ford», моделі «Focus», номер кузова НОМЕР_4 , 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 та вантажний автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «ATEGO», номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; здійснити поділ вищевказаних транспортних засобів, припинивши належне ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку у власності на автомобіль марки «Ford», моделі «Focus», номер кузова НОМЕР_4 , 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 111554 (сто одинадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) грн. 88 коп., в порядку поділу майна подружжя, грошову компенсацію ідеальної частки транспортних засобів: легкового автомобіля марки «Ford», моделі «Focus», номер кузова НОМЕР_4 , 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 та вантажного автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «ATEGO», номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 ; припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вантажний автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «ATEGO», номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 з моменту сплати ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації в розмірі 111554 (сто одинадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят чотири) грн. 88 коп. та стягнути судові витрати.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 10.08.2023 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче засідання.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 06.09.2023 року, за клопотанням сторін, призначено у даній справі судової транспортно-товарознавчу експертизу, з метою визначення ринкової вартості транспортного засобу (вантажного автомобіля) марки «MERCEDES-BENZ», моделі ATEGO, номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 на дату проведення оцінки; зупинено провадженні у справі.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 26.09.2023 року погоджено строки проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи призначеній у даній цивільній справі.
28.06.2024 року до суду надійшов висновок експерта судової транспортно-товарознавчої експертизи від 17.06.2024 року № 630-Е у даній цивільній справі, у зв`язку з чим ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.07.2024 року поновлено провадження у справі.
05.08.2024 року представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Лавренюком Б.О. подано заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просить визнати транспортні засоби: легковий автомобіль марки «Ford», моделі «Focus», номер кузова НОМЕР_4 , 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 та вантажний автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «ATEGO», номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; здійснити поділ вищевказаних транспортних засобів, припинивши належне ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку у власності на автомобіль марки «Ford», моделі «Focus», номер кузова НОМЕР_4 , 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 ; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 151310 (сто п`ятдесят одну тисячу триста десять) грн. 38 коп., в порядку поділу майна подружжя, грошову компенсацію ідеальної частки транспортних засобів: легкового автомобіля марки «Ford», моделі «Focus», номер кузова НОМЕР_4 , 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 та вантажного автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «ATEGO», номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 ; припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вантажний автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «ATEGO», номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 з моменту сплати ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації в розмірі 151310 (сто п`ятдесят однієї тисячі триста десять) грн. 38 коп. та стягнути судові витрати.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 13.09.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Лавренюк Б.О. в судове засідання не з`явились. До суду подано заяву про розгляд справи у їх відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Зубашенко Ю.В. в судове засідання не з`явились. До суду подано заяву про розгляд справи у їх відсутності. При ухваленні рішення суду просить врахувати позицію, викладену у відзиві на позовну заяву.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстрований 22.05.2009 року відділом РАЦС по м. Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, за актовим записом № 143. Згідно рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 29.12.2022 року вказаний шлюб розірвано (а.с.13).
Відповідно до повідомлення ТСЦ МВС № 0742 № 31/3/217АЗ-452 від 23.03.2023 року, за ОСОБА_1 27.11.2021 року зареєстровано та перебуває на обліку транспортний засіб - легковий автомобіль марки «Ford», моделі «Focus», номер кузова НОМЕР_4 , 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_7 . За ОСОБА_2 24.10.2014 року зареєстровано та перебуває на обліку транспортний засіб - вантажний автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «ATEGO», номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 (а.с.17).
Як вбачається з висновку експерта № 226 від 28.03.2023 року, ринкова вартість автомобіля марки «Ford Focus», 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 , складає 121730 (сто двадцять одну тисячі сімсот тридцять грн.) 24 коп. (а.с.19-26).
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № 630-Е від 17.06.2024 року ринкова вартість транспортного засобу (вантажного автомобіля) марки «Mercedes-Benz», моделі «ATEGO», номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 на дату проведення оцінки (16.04.2024 року) становить 424351 (чотириста двадцять чотири тисячі триста п`ятдесят одна) грн. (а.с.115-130).
Згідно з ч. 1 ст. 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
За правилом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
В силу ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
Отже, інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку, а законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї.
Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.
Вирішуючи спори між подружжям про поділ майна, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.
Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування вказаної презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.
Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: час набуття майна; кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).
Враховуючи дослідженні докази, суд приходить до висновку, що легковий автомобіль марки «Ford», моделі «Focus», номер кузова НОМЕР_4 , 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 та вантажний автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «ATEGO», номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки набутий ними в період перебування у шлюбі за спільні кошти. Презумпція спільної сумісної власності стороною відповідача не спростована.
Також суд зазначає, що спірні транспортні засоби є рухомим майном та одночасно неподільною річчю.
Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України).
Зі змісту частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України, з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) випливає, що: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні.
Відповідні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21), від 22 вересня 2022 року в справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21).
У постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року в справі № 299/2490/16, від 04 жовтня 2023 року в справі № 345/2224/20 зазначено, що поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки.
Згідно з частиною другою статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.
Метою позивача ОСОБА_1 є поділ спільного сумісного майна подружжя, а саме: легкового автомобіля марки «Ford», моделі «Focus», номер кузова НОМЕР_4 , 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 , який знаходиться у фактичному користуванні останньої та вантажного автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «ATEGO», номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_2 .
Залишення неподільної речі у спільній власності не позбавить того із подружжя, хто фактично користується річчю, можливості це робити надалі. Але інший із подружжя, який формально залишається співвласником, усупереч частинам першій і сьомій статті 41 Конституції України за відсутності окремої домовленості фактично позбавляється можливості такого користування, впливу на долю речі, а також грошової компенсації.
Якщо за позовом одного із подружжя суд визначить кожному з подружжя ідеальні частки у неподільному майні, таке судове рішення не буде ефективним для захисту відповідних прав та інтересів.
До близьких за змістом висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21).
Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту.
У разі поділу спільної сумісної власності необхідно настільки, наскільки це можливо, встановити, для кого зі сторін спору майно, яке є предметом поділу, має більше значення, враховуючи різні обставини його набуття та використання сім`єю (див. пункт 66.1 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21).
При таких обставинах, за наявності у сторін двох транспортних засобів та за відсутності згоди подружжя щодо долі цих неподільних речей, суду з метою збалансування інтересів двох співвласників доцільно поділити таке майно в натурі, виділивши кожному у власність по одному транспортному засобу та вирішивши питання щодо виплати відповідної компенсації різниці у дійсній вартості спірних транспортних засобів (при наявності відповідних доказів).
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Як вбачається з висновку експерта № 226 від 28.03.2023 року, ринкова вартість автомобіля марки «Ford Focus», 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 , складає 121730 (сто двадцять одну тисячі сімсот тридцять грн.) 24 коп. (а.с.19-26).
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи № 630-Е від 17.06.2024 року ринкова вартість транспортного засобу (вантажного автомобіля) марки «Mercedes-Benz», моделі «ATEGO», номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 на дату проведення оцінки (16.04.2024 року) становить 424351 (чотириста двадцять чотири тисячі триста п`ятдесят одна) грн. (а.с.115-130).
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано суду наступні документи: копію договору № 25/07 про надання правничої допомоги від 25.07.2024 року, розрахункову квитанцію № 1 від 25.07.2023 року та ордер на надання правничої (правової) допомоги від 25.07.2023 року серії АС1066238 (а.с. 29-30, 31, 32).
Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При вирішенні вказаного питання, суд враховує висновки Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладені у справах "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, "Баришевський проти України" від 26.02.2015року; "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014 року, "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002, за результатом розгляду яких ЄСПЛ вирішив, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим; заявнику відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню, підлягає зменшенню та відшкодуванню у сумі 4500 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи.
Однак, отримання довідки на автомобіль марки на автомобіль «Mercedes-Benz» не відноситься до витрат пов`язаних із розглядом справи, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1500 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля марки «Ford», моделі «Focus», д.н.з. НОМЕР_5 .
Судом не вирішується питання про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат, пов`язаних із проведенням судової транспортно-товарознавчої експертизи, оскільки вказані вимоги позивачем не заявлялись.
Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові по сплаті судового збору в розмірі 3660,30 (три тисячі шістсот шістдесят) грн. 30 коп., витрати пов`язані з проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1500 (однієї тисячі п`ятсот) грн. та 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн. витрат пов`язаних з оплатою правничої допомоги.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 368, 372 ЦК України, ст. 60, 61, 70, 71 СК України, суд, -
У Х В А Л И В
Визнати транспортні засоби: легковий автомобіль марки «Ford», моделі «Focus», номер кузова НОМЕР_4 , 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 та вантажний автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «ATEGO», номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Здійснити поділ транспортних засобів: легкового автомобіля марки «Ford», моделі «Focus», номер кузова НОМЕР_4 , 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 та вантажного автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «ATEGO», номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , та визнати за ОСОБА_4 право власності на автомобіль марки «Ford», моделі «Focus», номер кузова НОМЕР_4 , 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 , припинивши належне ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку у власності на автомобіль марки «Ford», моделі «Focus», номер кузова НОМЕР_4 , 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 151310 (сто п`ятдесят одну тисячу триста десять) грн. 38 коп., в порядку поділу майна подружжя, грошової компенсації ідеальної частки транспортних засобів: легкового автомобіля марки «Ford», моделі «Focus», номер кузова НОМЕР_4 , 2005 року випуску, д.н.з. НОМЕР_5 та вантажного автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «ATEGO», номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 .
Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на вантажний автомобіль марки «Mercedes-Benz» моделі «ATEGO», номер кузова НОМЕР_1 , 2007 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 з моменту сплати ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошової компенсації в розмірі 151310 (сто п`ятдесят однієї тисячі триста десять) грн. 38 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові по сплаті судового збору в розмірі 3660,30 (три тисячі шістсот шістдесят) грн. 30 коп., витрати пов`язані з проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1500 (однієї тисячі п`ятсот) грн. та 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн. витрат пов`язаних з оплатою правничої допомоги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Представник позивача адвокат Лавренюк Богдан Олександрович, адреса: вул. Підгаєцька, 3, м. Луцьк Волинської області.

Відповідач ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_9 .

Представник відповідача адвокат Зубашенко Юрій Вікторович, адреса: вул. Володимирська, 63, м. Луцьк Волинської області.

Суддя Ківерцівського районного суду Ю.Л. Сіліч