Справа № 712/9428/22
Провадження № 2-др/712/57/24
11 жовтня 2024 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
Головуючого-судді Марцішевської О.М.
секретаря судових засідань Ткаченко А.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси заяву представника ОСОБА_1 адвоката Глущенка Олександра Сергійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, -
Рішенням суду від 18 вересня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 58 548,50 грн. В решті вимог ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату судового збору та проведення експертизи в сумі 5936,40 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без участі, заяву підтримує та просить її задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи без участі, не заперечує проти задоволення заяви.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.
У відповідності до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення,може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
У постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 734/2313/17 (провадження № 61-7550св19) Верховний Суд наголосив, що «гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Рішенням суду від 18 вересня 2024 р. у справі № 712/9428/24 не вирішувалось питання щодо судових витрат на правничу допомогу сплачених позивачем, а тому з даного питання необхідно постановити додаткове рішення, що передбачено ст. 246, 270 ЦПК України.

Відповідно до ч.1-3 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про обсяг доказів в обґрунтування розміру судових витрат позивача на правничу допомогу, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц вказала, що така вимога ч. 8 ст. 141 ЦПК застосовується і до справ, що розглядаються у спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

В судовому засіданні адвокатом Глущенко О.С. заявлено про компенсацію судових витрат позивача на правничу допомогу та подання доказів розміру витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Адвокатом заява відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України подана до суду 23.09.2024 року в межах встановленого законом строку для подання доказів.

Виконання адвокатом Глущенко О.С. договору про надання правничої допомоги здійснювалось для забезпечення ефективного здійснення процесуальних прав позивача. Внаслідок порушення строків виплати страхового відшкодування відповідач створив умови, які призвели до виникнення потреби в укладенні позивачем договору про надання правничої допомоги, витрачання власного часу та коштів.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У позовній заяві від 09 листопада 2022 року позивачем зазначався попередній розрахунок суми судових витрат, понесених позивачем, а саме витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн.

На виконання вимог ст. 137 ЦПК України адвокатом поданий договір про надання правової допомоги від 13.12.2022 року, акт приймання наданих послуг від 23.09.2024, довідка про оплату витрат в сумі 12000 грн.

Відповідно до акту приймання-передачі від 23.09.2024 року адвокатом надана наступна допомога: написання клопотання від 31.01.2023 про залучення третьої особи на стороні відповідача 1500 грн.; написання клопотання від 01.03.2024 про визначення частки вини - 1500 грн.; написання заяви від 02.05.2024 про ознайомлення з матеріалами справи та ознайомлення з матеріалами справи 1500 грн.; явка до суду на судові засідання, які не відбулися і були відкладені не позивачем, чи його представником (засідання 28.02.2023; 29.03.2023) 15000 грн.; участь у судовому засіданні 27.04.2023 - 1500 грн.; участь у судовому засіданні 28.06.2023 - 1500 грн.; участь у судовому засіданні 02.07.2024 - 1500 грн.; участь у судовому засіданні 17.07.2024 1500 грн.; участь у судовому засіданні 18.09.2024 1500 грн.

Разом із тим, справи до матеріалів справи не долучалось та в ході судового розгляду не вирішувалось клопотання від 01.03.2024 про визначення частки вини, тому суд вважає, що заяву позивача слід задовольнити частково та стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 грн. за недоведеністю суми судових витрат в розмірі, що перевищує попередній розрахунок розміру судових витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270, 352-354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Доповнити рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Стягнути з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 грн.

Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

Повний текст рішення виготовлено 16 жовтня 2024 року.