Справа № 347/562/24
Провадження № 22-ц/4808/1038/24
Головуючий у 1 інстанції КРИЛЮК М. І.
Суддя-доповідач Барков В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Баркова В. М.,

суддів: Василишин Л. В.,

Мальцевої Є. Є.,

секретар Гудяк Х. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс України» в інтересах якої діє адвокат Пилипець Антон Юрійович на рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2024 року в складі судді Крилюк М. І., ухвалене в м. Косів Івано-Франківської області у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за несвоєчасну виплату страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року позивачка ОСОБА_1 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до відповідача приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» (надалі - ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна») про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за несвоєчасну виплату страхового відшкодування.

Позов обґрунтовано тим, що 04 липня 2022 року водій автомобіля марки «Mercedes-Benz Е 200» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , рухаючись в с. Старі Кути Кутської ТГ за напрямком до с. Тюдів Косівського району Івано-Франківської області здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди. За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 05 липня 2022 року були внесені відомості до ЄРДР за № 0000202 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 як володільця транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів ПАТ СК «Євроінс Україна» згідно Полісу № 208775446 . 10 серпня 2022 року на адресу ПАТ СК «Євроінс Україна» представником заявника надіслано заяву про виплату страхового відшкодування у загальному розмірі 312 000 грн., що складається з моральної шкоди та витрат на утримання.

16 листопада 2022 року ПАТ «СК «Євроінс Україна» перерахувала страхове відшкодування у розмірі 156 000 грн. на реквізити позивача. Зазначена сума становить 50% від заявленої суми згідно заяви про виплату суми страхового відшкодування.

З рішенням страхової компанії представник позивача не погодилась та звернулася до Косівського районного суду з позовом про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування у розмірі 156 000 грн.

26 липня 2023 року постановою Івано-Франківського апеляційного суду, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задоволено. Заочне рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 25 квітня 2023 року скасовано. 25 серпня 2023 року відповідач виконуючи рішення суду здійснив переказ коштів на банківський рахунок позивача у розмірі 104 000 грн. та в подальшому 30 серпня 2023 року переказав грошові кошти у розмірі 85 760,60 грн. (залишок страхового відшкодування, штрафні санкції та витрати на правову допомогу). Дата та розмір сплати вищезазначених грошових коштів сторонами не оспорюється. Штрафні санкції нараховувалися та були стягнені із ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» за період від 16 листопада 2022 року по 01 лютого 2023 року.

Посилаючись на вказані обставини та враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України просила стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Євроіне Україна» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 , пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 43 064, 55 грн., три відсотки річних у розмірі 2 628, 49 грн., інфляційні втрати у розмірі 2 627,22 грн. а разом - 48 320,26 грн., а також понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2024 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Страхова компанія «Євроінс України», в інтересах якої діє адвокат Пилипець А. Ю., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова компанія «Євроінс України»відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно полісу відповідача, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, становить 260 000 грн.

Тобто, ліміт відповідальності відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності становить 260 000 грн., тому стягнення страхового відшкодування, в більшому розмірі ніж це передбачено сумою максимально-граничного ліміту неможливе.

До того ж, апелянт звертає увагу на те, що відповідач добровільно сплатив страхове відшкодування у розмірі 312 000 грн. Тобто, апелянтом уже сплачено позивачу страхове відшкодування поза лімітом відповідальності страховика у розмірі 52 000 грн., а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Враховуючи доведені обставини справи щодо фактичного розміру сплаченого страхового відшкодування вважає, що поведінка позивача є недобросовісною та направлена на безпідставне збагачення за рахунок відповідача.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача адвокат Скочиляс І. М. вимоги вказані в апеляційній скарзі не визнає, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки спрямовані лише на те, щоб уникнути виплати належного страхового відшкодування і жодним чином не спростовують доводів позивача. Тому, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2024 року без змін.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Скочиляс І. М., яка просила залишити рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає,що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 липня 2022 року водій автомобіля марки «Mercedes-Benz Е 200» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_3 рухаючись населеним пунктом с. Старі Кути Кутської ТГ за напрямком до с. Тюдів Косівського району Івано-Франківської області здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди.

За фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди 05 липня 2022 року були внесені відомості до ЄРДР за № 0000202 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 як володільця транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів ПрАТ СК «Євроінс Україна» згідно Полісу № 208775446 .

10 серпня 2022 року на адресу ПАТ СК «Євроінс Україна» представником заявника надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в інтересах сина загиблого - ОСОБА_2 , інтереси якого представляє матір ОСОБА_1 , а саме: 78 000,00 грн. моральної шкоди та 234 000,00 грн витрат на утримання та долучено всі необхідні для прийняття рішення документи. За вказаною заявою про виплату страхового відшкодування відповідачем відкрито страхову справу № 72555/1.

16 листопада 2022 року ПАТ СК «Євроінс Україна» перерахувала позивачці страхове відшкодування у розмірі 156 000 грн., вказавши, що оскільки ДТП сталося з вини пішохода ОСОБА_4 , тому розмір страхового відшкодування було визначено Страховиком шляхом поділу на кількість учасників ДТП. Зазначена сума становить 50% від заявленої суми згідно заяви про виплату суми страхового відшкодування.

Рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 25 квітня 2023 року у справі № 347/9/23 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 до ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та стягнення страхового відшкодування, відмовлено.

26 липня 2023 року постановою Івано-Франківського апеляційного суду, апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 було задоволено. Заочне рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 25 квітня 2023 року скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , до ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та стягнення страхового відшкодування задоволено. Стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , страхове відшкодування в сумі 156 000 грн., а також пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 16 668,49 грн., три відсотки річних у розмірі 1 000,11 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 092 грн., судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.

25 серпня 2023 року на банківський рахунок позивача надійшли грошові кошти (частково страхове відшкодування) у розмірі 104 000 грн. та в подальшому 30 серпня 2023 року на банківський рахунок поступили грошові кошти у розмірі 85 760,60 грн. (залишок страхового відшкодування, штрафні санкції та витрати на правову допомогу).

Звертаючись до суду із позовом, позивачка просила стягнути з відповідача пеню за прострочення виплати страхового відшкодування, а також три відсотки річних від простроченої суми та втрати від інфляції. Вимоги про стягнення самого страхового відшкодування позивачкою не заявлялися, відтак доводи скарги про перевищення ліміту відповідальності страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності правового значення для справи не мають, оскільки заявлені до стягнення зі страховика суми є його відповідальністю за прострочення виконання грошового зобов`язання. Питання щодо розміру страхового відшкодування вирішувалося судом в іншій справі та це рішення набрало законної сили.

Велика Палата Верховного Суду вже зауважувала, що ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Тому приписи цього розділу поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц, від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц).

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц зробила висновок, за яким положення ст. 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду.

Судове рішення про стягнення коштів є рішенням про примусове виконання обов`язку в натурі, тобто підтверджує грошове зобов`язання, зокрема те, що виникло у боржника у зв`язку із завданням ним шкоди потерпілому (кредитору) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2023 у справі №686/7081/21).

Усвідомлюючи необхідність поступу у вирішенні зазначеної проблеми та забезпечення належного виконання пілотного рішення ЄСПЛ у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц (п. 31) відступила від висновків Верховного Суду України, викладених у постановах від 20.01.2016 у справі № 6-2759цс15 (про те, що правовідносини стосовно виконання судових рішень урегульовані Законом України «Про виконавче провадження» і до них не можна застосовувати приписи про цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України)), а також від 02.03.2016 у справі № 6-2491цс15 (про те, що ст. 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а ч. 5 ст. 11 цього Кодексу не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України за наявності деліктних, а не зобов`язальних правовідносин). Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення; приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (п. 45 постанови).

Отже, у разі неналежного виконання (прострочення) державою підтвердженого (визначеного, конкретизованого) судовим рішенням її грошового зобов`язання перед кредитором до правовідносин щодо прострочення виконання грошового зобов`язання слід застосовувати приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2023 у справі № 420/2411/19.

Отже, господарські суди попередніх інстанцій правильно врахували, що Закон про гарантії не обмежує поширення дії ст. 625 ЦК України на правовідносини щодо прострочення виконання боржником (зокрема, державою) його грошового зобов`язання, підтвердженого (визначеного, конкретизованого) у грошовому еквіваленті судовим рішенням, зокрема не обмежує можливість стягнення інфляційних втрат, які є об`єктивним явищем і не залежать від волі кредитора чи боржника. Крім того, у ст. 625 ЦК України немає застережень про те, що її приписи застосовуються лише до тих відносин, які не врегульовані іншими нормативно-правовими актами (аналогічні висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2023 у справі №686/7081/21).

Таким чином, положення ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо стягнення із страховика на користь позивачки інфляційних втрат та 3% річних підлягають застосуванню до правовідносин за порушення строку виплати страхового відшкодування.

З інших підстав, зокрема неправильного розрахунку інфляційних втрат та 3% річних, рішення суду не оскаржується.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс України», в інтересах якої діє адвокат Пилипець Антон Юрійович - залишити без задоволення.

Рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 29 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 14 жовтня 2024 року.

Судді В. М. Барков

Л. В. Василишин

Є. Є. Мальцева