КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №759/9889/19 Головуючий у І інстанції - Журибеда О.М.
апеляційне провадження №22-ц/824/3921/2024 Доповідач у ІІ інстанції - Приходько К.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Приходька К.П.,

суддів Писаної Т.О., Журби С.О.,

за участю секретаря Миголь А.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 січня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимого: Служба у справах дітей Бучанської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення способу участі у вихованні, -

установив:

ОСОБА_2 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Бучанської районної державної адміністрації про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, визначення способу участі у вихованні, мотивуючи свої вимоги тим, що з 28 серпня 2015 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Від даного шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З березня 2019 року їх шлюбні відносини з відповідачкою припинилися.

Однак, на час звернення до суду з даним позовом, відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, позбавляє його можливості бачитися з ним.

З урахуванням уточнених позовних вимог, просив суд, зобов`язати ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні та прийняті участі у вихованні неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити систематичні побачення батька ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 , кожні другі чи четверті вихідні місяця з 18 год. 00 хв. п`ятниці по 18 год. 00 хв. неділі, за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_1 , ночівлею у батька, з можливістю виїзду за межі міста Ірпінь, починаючи з трьох річного віку та до повноліття дитини.

Встановити побачення кожен день народження дитини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 (або наступний день після дня народження дитини) з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. за місцем проживання батька.

Встановити спільний відпочинок дитини з батьком та оздоровлення кожного року строком на 10 календарних днів, за місцем проживання чи перебування батька, ночівлею у батька, з можливістю виїзду за межі міста Ірпінь.

Встановити вільне відвідування батьком дитячих та освітніх, лікувальних закладів по місцю перебування та навчання дитини, відкритих виховних заходів, які проводитимуться для батьків;

Встановити необмежене спілкування батька з сином особисто через телефонний зв`язок, поштовий, електронний та інший засіб зв`язку, що не передбачає безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином.

Встановити, що батько має право забирати сина у встановлені для побачень періоди, дні і години та спілкуватися з ним особисто, без присутності матері, інших родичів по материнській лінії або будь-яких третіх осіб з боку матері.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17 січня 2023 року, вказаний позов задоволено частково.

Визначено такий порядок участі батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- кожні другі чи четверті вихідні місяця з 18 год. 00 хв. п`ятниці по 18 год. 00 хв. неділі, за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_1 , з ночівлею у батька, з можливістю виїзду за межі міста Ірпінь;

- побачення кожен день народження дитини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 (або наступний день після дня народження дитини) з 10 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. за місцем проживання батька;

- спільний відпочинок дитини з батьком та оздоровлення кожного року строком на 10 календарних днів, за місцем проживання чи перебування батька, ночівлею у батька, з можливістю виїзду за межі міста Ірпінь;

- вільне відвідування батьком дитячих та освітніх, лікувальних закладів по місцю перебування та навчання дитини, відкритих виховних заходів, які проводитимуться для батьків.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції розглядав дану справу виходячи з наявних в ній матеріалах, що були подані сторонами до початку судового розгляду.

По суті, сторони не приймали повноцінно участі у справі жодного разу, у зв`язку з тим, що розгляд справи проводився під час бойових дій, що відбувались в період із 24 лютого 2022 року і тривають по теперішній час.

В цей період, відповідач знаходилась разом із дитиною за кордоном України.

Судом не було взято до уваги той факт, що дитина, інтереси якої мають бути враховані судом першочергово є на момент розгляду справи інвалідом, перебуває під наглядом лікаря, має особливості у догляді і спілкуванні.

Дитина потребує особливого підходу при спілкуванні, догляді за нею, навичок які мають особистий характер.

Судом не було взято до уваги той факт, що на момент постановлення рішення по справі, будинок, де за рішенням суду має проживати дитина в період перебування у батька постраждав під час окупації міста Ірпінь російськими військами, і реальний стан житла на момент розгляду справи невідомий.

Суд постановивши рішення виходячи з інтересів дитини, та рівності прав батьків у праві на вихованні та догляд за дитиною.

При цьому судом не було прийнято до уваги той факт, що свої права по догляду за дитиною батько не реалізовував з моменту припинення подружніх відносин, мотивуючи це тим, що відповідач нібито не вчиняє йому перешкоди у спілкуванні та прийнятті участі у вихованні дитини.

На момент подання та розгляду позову в період з червня 2019 року, позивач мав можливість реалізовувати своє право на спілкування та виховання дитини, проте не вчиняв ніяких дій, що були направлені на це.

Звертає увагу на те, що позивач не мав і не має навиків догляду за малолітньою дитиною, оскільки ніколи не займався її доглядом самостійно.

Враховуючи той факт, що дитина є інвалідом, не спілкується, взагалі не розмовляє, має проблеми з емоційною стабільністю та ряд психічних вад та особливостей, а догляд за нею потребує специфічних навиків, терпіння та досвіду, надавати позивачу право на одноособове (без присутності матері) побачення, є абсолютно не прийнятним рішенням, яке може нашкодити охоронюваним інтересам дитини і призвести до невиправданих наслідків.

Просила суд, скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 січня 2023 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Відзив на апеляційну скаргу в установлений судом апеляційної інстанції строк від позивача не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач по справі ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 31 жовтня 2016 року.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13 червня 2019 року у справі №759/4766/19 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Дитина проживає разом зі своєю матір`ю, відповідачем по справі ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою від 12 березня 2019 року №324.

Відповідно характеристики ТОВ «Науково-виробниче підприємство «Техвест Сервіс» від 15 березня 2019 року №8-19.03, ОСОБА_2 прийнятий у ТОВ «НВП «Техвестсервіс» на посаду монтажника з 17 серпня 2010 року, за цей період роботи останній встиг зарекомендувати себе відповідальним працівником, який грамотно та з достатнім професіоналізмом підходить до виконання своїх обов`язків.

Зі слів співробітників зарекомендував себе, як людина, що добре працює не тільки у звичайній, але і у стресовій ситуації, завжди зберігає оптимізм, витримку і позитивне ставлення до роботи та колег.

Також встановлено, що позивач характеризується виключно позитивно.

Згідно акту обстеження умов проживання від 19 липня 2019 року, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що житло розміщене на 4 поверсі 5 поверхового будинку, складається з двох кімнат: кухні та ванної кімнати.

Наявне центральне опалення, електро та водо постачання.

Умови проживання задовільні.

В квартирі наявна необхідна побутова техніка та меблі.

Згідно розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 11 червня 2019 року №445, визначений порядок участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: перша, третя субота з 09 год. до 11 год. та друга, четверта неділя з 16 год. до 18 год. в присутності матері, будні дня за домовленістю з матір`ю.

Згідно розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 12 квітня 2019 року №271, визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю - ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

З відповіді заступника начальника НПУ ДПП УПП у м. Києві Євдокимова Д.А. від 19 березня 2019 року вбачається, що 05 березня 2019 року екіпажем 0813 був здійснений виїзд за адресою: АДРЕСА_3 за викликом про домашнє насильство.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 18 березня 2019 року звільнено ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за малозначністю вчиненого правопорушення.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 18 березня 2019 року провадження по адміністративній справі відносно ОСОБА_2 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП закрито, у зв`язку з наявністю по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови Святошинського районного суду м. Києва.

Згідно протоколу «ТОВ «МЦ «Добробут-Поліклініка», опитувальнику розладів аутичного спектра, висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 01 жовтня 2019 року - ОСОБА_3 має аутичні риси.

Згідно довідок старшого інспектора-чергового СРПП №3 Чайківського ВП Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області від 26 вересня 2019 року вбачається, що ОСОБА_2 звертався на лінію 102 НПУ з повідомленням про виникнення конфлікту з дружиною ОСОБА_1 з приводу побачення з сином.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції врахував задоволення інтересів дитини, наявний спір, що виник між батьками з приводу способу участі батька у спілкуванні з дитиною, врахував принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, та дійшов до висновку, що позивач ОСОБА_2 має гарантоване законом рівне з матір`ю дитини право на спілкування зі своєю дитиною та право на її виховання.

Визначаючи графік побачень батька з сином, суд першої інстанції відступив від зазначеного у розпорядженні Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 11 червня 2019 року №445 способу участі ОСОБА_3 у вихованні дитини шляхом побачень 4 рази в місяць по 2 годи в присутності матері, оскільки таке розпорядження є не обґрунтованим і суперечить інтересам дитини, а вказаний спосіб не відповідає принципу рівності прав батьків у вихованні дитини, а також найкращих інтересів дитини.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про усунення перешкод у спілкування з дитиною, суд виходив з того, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження вказаної позовної вимоги.

Проте, з рішенням суду першої інстанції в частині графіку побачень позивача з дитиною колегія суддів погодитись не може, та вважає, що рішення в цій частині підлягає зміні, шляхом визначення іншого порядку участі батька у спілкуванні та вихованні малолітнього сина, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.7, 8 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Відповідно до ч.3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст.15 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (ст.153 СК України).

Згідно ст.142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Згідно ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого ч.5 цієї статті.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ст.158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Згідно ст.9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р. передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися.

Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (МАМСНUR v. UKRАІNЕ, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16.07.2015 р.);

що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (НUNТ v. UKRАІNЕ, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07.12.2006 р.).

Згідно ч.1 ст.159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Згідно ч.2 ст.159 СК України, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, зокрема медичним, які підтверджують особливий стан здоров`я дитини, що на думку колегії суддів унеможливлює перебування дитини з батьком без присутності матері, оскільки дитині в силу її віку та здоров`я необхідний спеціальний догляд та харчування.

Крім того, у матеріалах справи відсутні докази щодо стану та умов місця проживання ОСОБА_2 у м. Ірпінь Київської області після повномасштабного вторгнення росії на територію України (оскільки загальновідомим є той факт, що м. Ірпінь був під постійним ракетним обстрілом), що б давало можливість там перебування сина сторін - малолітньої дитини-інваліда, без присутності матері.

Судова колегія вважає, що висновок суду про можливість перебування дитини без присутності матері протягом тривалого часу з урахуванням кількості встановлених судом побачень з батьком, є передчасним.

Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Отже, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги стан здоров`я дитини, колегія суддів приходить до висновку, що доцільним буде визначити порядок участі батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме побачення:

- кожні другі чи четверті суботу та неділю місяця з 10 год. 00 хв. по 16 год. 00 хв. кожного з цих днів за місцем проживання дитини в присутності матері - ОСОБА_1 ;

- кожен день народження дитини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 (або наступний день після дня народження дитини) з 10 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. за місцем проживання дитини в присутності матері ОСОБА_1 .

В решті рішення є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.7,367,374,376,381,382,389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 січня 2023 року в частині графіку побачень позивача з дитиною змінити.

Визначити порядок участі батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у спілкуванні та вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме побачення:

- кожні другі чи четверті суботу та неділю місяця з 10 год. 00 хв. по 16 год. 00 хв. кожного з цих днів за місцем проживання дитини в присутності матері - ОСОБА_1 ;

- кожен день народження дитини, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 (або наступний день після дня народження дитини) з 10 год. 00 хв. до 16 год. 00 хв. за місцем проживання дитини в присутності матері ОСОБА_1 .

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складений 16 жовтня 2024 року.

Суддя-доповідач К.П. Приходько

Судді С.О. Журба

Т.О. Писана