Справа № 473/5027/24
РІШЕННЯ

іменем України

"15" жовтня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Ротар М.М., при секретарі Матвієць Ю.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку

встановив

12.09.2024 року позивач ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Лукіянчина І.П. звернулася до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку, в якому вказала, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 21.07.1997 року, посвідченого приватним нотаріусом Вознесенського міського та районного нотаріального округу Миколаївської області. За вказаним будинком закріплена земельна ділянка площею 0,0481 га для обслуговування житлового будинку. Вказана земельна ділянка згідно Державного акту на право приватної власності на землю, який був виданий 15 червня 1993 року попередньому власнику ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Вознесенської міської ради від 01.06.1993 року за №156.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Посилаючись на те, що позивач є власником житлового будинку та до неї повинно перейти право власності на земельну ділянку, що надана для його обслуговування, але вона позбавлена можливості набути право власності на земельну ділянку, позивач просила визнати за нею право власності на земельну ділянку.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 13 вересня 2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання представник позивача - адвокат Лукіянчин І.П. надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить розглядати справу без їх участі.

Представник відповідача Вознесенська міська рада Миколаївської області Костюкова Х.А. в судове засідання не з`явилась, на адресу суду надіслала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, що був укладений 21.07.1997 року та посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського міського та районного нотаріального округу Миколаївської області. Право власності зареєстровано 03 червня 1998 року за реєстровим номером 2378.

За вказаним будинком закріплена земельна ділянка площею 0,0481 га для обслуговування житлового будинку. Вказана земельна ділянка згідно Державного акту на право приватної власності на землю, який був виданий 15 червня 1993 року належить попередньому власнику будинку ОСОБА_2 .

Також було встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (Повний Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 7).

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №72291346 спадкова справа після її смерті не заводилася.

Згідно ч.2 ст. 124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Ст. 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до рішення Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням НБУ щодо офіційного тлумачення положення ч. І. ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 09.02.1999 року - до події, факту застосовується той закон або інший нормативно- правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до вимог ст. 30 ЗК України 1990 року при переході права власності на будівлю разом з цим переходило і право власності або право користування земельною ділянкою, що посвідчувалися місцевими радами народних депутатів.

У відповідності з п.18 "г" Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно- правовими угодами, укладеними до 01.01.2002 року, згідно з Положеннями чинної до цієї дати cт. 30 ЗК України до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договору відчуження.

Таким чином до ОСОБА_1 перейшло право власності на земельну ділянку, яка надана для обслуговування житлового будинку, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Суд враховуючи неможливість зареєструвати належне право власності на земельну ділянку, що знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, вважає за можливе визнати право власності за позивачем на земельну ділянку, що необхідна для обслуговування житлового будинку.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив

позов - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0481 га,кадастровий номер :06:016:0039, яка надана для обслуговування житлового будинку, що розташований за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.М. Ротар