КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ОДЕСИ
________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/947/556/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.10.2024 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Скриль Ю.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Струкової Крістіни Олексіївни про забезпечення позову по справі 947/30303/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків,

ВСТАНОВИВ:

25 вересня 2024 року позивач, через свого представника ОСОБА_3 , звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків, завданих в наслідок ДТП у розмірі 242 620, 58 гривень.

Позивач у заяві посилався на наступне: 20.05.2024 року, о 16:25 год., водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Toyota Avensis», н/з НОМЕР_1 , в мОдесі, по провулку Високий, 19, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Lexus GS300», н/з НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , яка стояла попереду, у зв`язку з чим, автомобіль позивача отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Відповідно до рахунку на оплату вартості відновлювальних робіт офіційного сервісного центру ТОВ «Мередіан Плаза», вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 421 121,23 грн. Частку шкоди у розмірі 178 500,65 грн. була виплачена позивачу страховою компанією АТ «СК «ІНГО», а частина яку має відшкодувати відповідач становить 242 620,58 грн., яку ОСОБА_2 відшкодувати у добровільному порядку ухиляється, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Скриль Ю.А.

Ухвалою від 11.10.24 відкрито провадження, справу призначено в порядку загального позовного провадження, до підготовчого судового засідання на 14.11.2024 об 11 годині 00 хвилин.

Одночасно з поданням позовної заяви, представник позивача ОСОБА_3 надала до суду заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просила накласти арешту на рухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_3 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на «Toyota Avensis», н/з НОМЕР_1 , 2006 року випуску, посилаючись на те, що подальший продаж зазначеного рухомого майна може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі його ухвалення.

Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши матеріали заяви, вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження №14-729цс19).

Одним з критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 6, 7 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду). Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем наявний спір про відшкодування шкоди. Позивач у заяві про забезпечення позову просить суд накласти арешт на автомобіль марки «Toyota Avensis», н/з НОМЕР_1 , що належить відповідачу, водночас, позивачем не надано доказів належності відповідачу вказаного транспортного засобу станом на час розгляду його заяви. Інформаційна довідка до заяви не додана. Крім того, представник позивача зазначає у заяві, що продаж вказаного рухомого майна, може ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду, але не наводить доказів цього твердження.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, позивачем не доведено факт належності відповідачу транспортного засобу на праві власності, на який просить накласти арешт, та не доведено, що існує загроза відчуження цього майна.

За наведених обставин заява не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись положеннями ст. ст. 149-153, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Струкової Крістіни Олексіївни про забезпечення позову по справі 947/30303/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Скриль Ю. А.