Справа № 133/2526/24
Ухвала

Іменем України

15 жовтня 2024 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області Карнаух Н.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Карнауха Н.П., подану у справі №133/2526/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

До Козятинського міськрайонного суду Вінницької області 21.08.2024 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики на загальну суму 120629,63 грн. та із клопотанням про звільнення позивача від сплати судового збору.

У цій позовній заяві також міститься клопотання головуючим суддею Козятинського міськрайсуду та іншим суддям цього суду заявити самовідвід з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 06.09.2024, визначено склад суду з розгляду позову: головуючу суддю Пєтухову Н.О.

Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 17.09.2024 заяву ОСОБА_1 про відвід судді задоволено. Відведено суддю Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Пєтухову Н.О. від розгляду справи № 133/2526/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. Цивільну справу постановлено передати до канцелярії суду для визначення судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.09.2024, визначення судді у порядку, встановленому ст. 33 ЦПК України, не відбулося через нестачу потрібної кількості суддів для розподілу справи.

На підставі розпорядження в.о. голови Козятинського міськрайонного суду Вінницької області Пєтухової Н.О. від 24.09.2024 матеріали цивільної справи № 133/2526/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики визначено передати на розгляд до Калинівського районного суду Вінницької області.

Згідно зі ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Калинівського районного суду Вінницької області від 01.10.2024 визначено склад суду з розгляду позову: головуючого суддю Карнауха Н.П.

За результатами перевірки відповідності позовної заяви вимогам ст.ст. 175 і 177 ЦПК України ухвалою судді Калинівського районного суду Вінницької області Карнауха Н.П. від 04.10.2024 залишено без задоволення клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору, позову заяву ОСОБА_1 залишено без руху, позивачу встановлений строк для усунення її недоліків - визначено, що за подачу вказаного вище позову необхідно сплатити судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Після цього до Калинівського районного суду 15.10.2024 надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Карнауху Н.П. з підстав, передбачених положеннями ст.ст. 6, 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року (далі - Конвенція), п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України. До цієї заяви позивачем долучено квитанцію від 14.10.2024 про сплату судового збору на суму 968,96 грн.

Вивчивши доводи поданої заяви, суддя вважає, що заявлений відвід є необґрунтованим огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 36 ЦПК України).

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 353 ЦПК України ухвала суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Згідно із ч.ч. 2 та 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції визначено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) звертає увагу, що безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто, чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (i) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом установлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»).

У рішенні у справі «Кіпріану проти Кіпру» ЄСПЛ констатовано, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій).

У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому сенсі навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії») (Постанова колегії суддів першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 17 вересня 2019 року, справа №277/599/15-к).

ЄСПЛ у рішеннях у справах «Делкурт проти Бельгії», «Пєрсак проти Бельгії» і «Де Куббер проти Бельгії» зазначає, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Відповідно до пункту 81 рішення ЄСПЛ «Салов проти України» «неупередженість» у сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді в конкретній справі тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто чи були в суді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

Згідно із пунктами 2.1, 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів при виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого Рішенням XХ чергового з`їзду суддів України 18.09.2024, встановлено, що суддя заявляє самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законом. У разі виникнення сумнівів у судді щодо його неупередженості у результаті розгляду справи суддя має право заявити самовідвід. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід.

Як вбачається із поданої заяви про відвід, позивач вважає, що наявні обставини, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді Карнауха Н.П., які зводяться до незгоди з його процесуальним рішенням у справі щодо залишення позовної заяви без руху.

В контексті розгляду вищенаведених доводів, слід зауважити, що можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.

З практики ЄСПЛ особиста безсторонність суду, що означає відсутність упередженості або прихильності, презюмується, поки не надано доказів протилежного. При ухваленні рішення про те, чи є законна підстава побоюватися, що конкретний суддя або склад суду проявили недостатню неупередженість, думка відповідної особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи може це побоювання бути об`єктивно обґрунтованим (рішення у справах «Білуха проти України», «Веттштайн проти Швейцарії», «Мікалеф проти Мальти»).

Незалежність і об`єктивність судді в кожній справі забезпечується, серед іншого, закріпленням чіткого переліку підстав для відводу судді від участі у справі.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим, тобто має містити посилання на конкретні обставини, що об`єктивно можуть свідчити про упередженість судді та бути підтверджені відповідними доказами.

Розглядаючи заявлені доводи для відводу, суддя виходить із того, що при визначенні існування у даній справі законних підстав сумніватися в неупередженості судді Карнауха Н.П., позиція заявника, який заявляє відвід має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому має наявність фактів, що дають можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

Сумнів в неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, зміну його складу.

На переконання судді, в цьому випадку не встановлено обставин, які б викликали розумний, об`єктивно обґрунтований сумнів в неупередженості судді Карнауха Н.П. щодо розгляду вказаної вище позовної заяви ОСОБА_1 .

Обставини, на які посилається заявник у поданій ним заяві про відвід судді Карнауха Н.П., як на підстави відводу судді, не є переконливими.

Окрім цього, заявником не враховано, що згідно із положеннями ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, не може бути підставою для відводу.

Отже, оскільки заявлений відвід судді не містить викладу обставин, підтверджених відповідними та належними доказами, які б достовірно свідчили про наявність підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України, та обґрунтованих доводів про упередженість судді Карнауха Н.П., суддя дійшов висновку, що заява про відвід судді є безпідставною.

Враховуючи те, що заява ОСОБА_1 про відвід судді Карнауха Н.П. надійшла до суду 15.10.2024, тобто за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 40 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Карнауха Н.П. від розгляду його позовної заяви (справа № 133/2526/24) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, визнати необґрунтованою.

Передати заяву на розгляд іншого судді у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя