Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" вересня 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

при секретарі судових засідань Годлюк А.В.,

за участі заявника ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту постійного непроживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гарбузюк О.О., звернулась до суду в порядку окремого провадженні із заявою, відповідно до змісту якої просить встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно не проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини.

В обґрунтування заяви вказує, що її батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті останнього відкрилась спадщина. Оскільки заповіту батьком складено не було, порядок спадкування майна відбувається за законом.

За життя батько заявниці проживав однією сім`єю із ОСОБА_2 . Шлюб між ними не був зареєстрований, проте останні разом проживали, вели спільне господарство, мали спільний бюджет.

Відповідно до ст. 1261 ЦПК України, ОСОБА_1 будучи донькою померлого відноситься до першої черги спадкоємців за законом, однак на спадкове майно не претендує та бажає, щоб все успадкувала ОСОБА_2 .

У встановлений законом строк заявниця заяву про відмову від спадщини нотаріусу не подала, оскільки не була юридично обізнана про необхідність вчинення таких дій.

ОСОБА_1 також зазначає, що між нею та ОСОБА_2 відсутній спір щодо права на спадщину та вона не заперечує щодо набуття останньою права власності на спадкове майно. Проте, заявниця вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки має реєстрацію місця проживання за однією адресою зі своїм батьком.

Тому, для реалізації права на прийняття спадщини громадянкою ОСОБА_2 , що залишилася після смерті батька ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , зокрема кв. АДРЕСА_1 , заявниця просить встановити факт постійного непроживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Ухвалою суду від 03.06.2024р. відкрито окреме провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги викладені в заяві про встановлення факту постійного непроживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підтримала, просила задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримала вимоги заяви та просила їх задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, дослідивши наявні у справі письмові докази, дійшов висновку про те, що заява до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 88).

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 96)

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 93).

Встановлено, що власником квартири, на підставі свідоцтва про право на спадщину від 26.05.2016р., за адресою: АДРЕСА_2 , на праві приватної власності є ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності 14683069 (а.с. 97, 98).

З довідки від 15.12.2023р. та акту обстеження житлових умов заявника від 08.09.2023р. виданих ПП «УК «Житлове експлуатаційне підприємство №1», вбачається, що ОСОБА_2 проживала з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2004р. до дати смерті останнього ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), вели спільне господарство за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 99, 100).

Згідно нотаріально завіреної заяви ОСОБА_1 від 09.10.2023р. остання зазначає, що визначений законом 6-місячний строк для прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_3 пропущено свідомо. На спадщину остання не претендує (а.с. 108).

Метою звернення заявниці до суду є встановлення факту її постійного непроживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, для реалізації права на прийняття спадщини ОСОБА_2 , яка постійно проживала із ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_3 .

На підтвердження постійного непроживання із батьком ОСОБА_5 надає: акт що підтверджує факт проживання заявниці за адресою: АДРЕСА_4 з січня 2022р.; пояснення дівера заявниці ОСОБА_6 , чоловіка ОСОБА_7 , свекра ОСОБА_8 , свекрухи ОСОБА_8 від 16.10.2023р. про те що ОСОБА_1 з травня 2017р. по грудень 2021р. проживала за адресою: АДРЕСА_5 , та з січня 2022р. проживає за адресою: АДРЕСА_4 з січня 2022р. (а.с. 101, 102-105).

Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України).

Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Тобто, заявниця ОСОБА_1 , яка на час смерті батька ОСОБА_3 (час відкриття спадщини), була зареєстрованою за його адресою, а саме: АДРЕСА_2 , вважається такою, що прийняла спадщину за законом.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

У встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України шестимісячний строк із заявою про відмову від прийняття спадщини ОСОБА_1 не зверталась.

Водночас заявниця вказує, що фактично з 2017р. за адресою: АДРЕСА_2 , не проживала, на спадщину не претендує, проте заінтересована особа ОСОБА_2 постійно, з 2004р., спільно проживала із спадкодавцем ОСОБА_3 за вищевказаною адресою, однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

З огляду на зазначене, ОСОБА_1 просила суд встановити факт постійного непроживання зі спадкодавцем ОСОБА_3 , на час відкриття спадщини, з метою реалізації права на прийняття спадщини (кв. АДРЕСА_1 ) громадянкою ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постановах від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц неодноразово зазначав про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частинами першою та другою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Встановлено, що предметом заяви є вимога про встановлення факту непроживання ОСОБА_1 із спадкодавцем на час відкриття спадщини з метою реалізації права на прийняття спадщини (кв. АДРЕСА_1 ) громадянкою ОСОБА_2 , яка постійно проживала разом із ОСОБА_3 .

Разом з тим, реалізація права на прийняття спадщини громадянкою ОСОБА_2 не може залежати від факту проживання чи непроживання заявниці ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , і ніяким чином не впливає на таке право ОСОБА_2 .

У постанові від 26 липня 2023 року у справі № 641/3893/20 Верховний Суд дійшов висновку, що встановлення факту неприйняття спадщини у зв`язку із непроживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є способом захисту, який не ґрунтується на законі.

З огляду на викладене, у зв`язку із застосуванням позивачем способу захисту, який не узгоджується із положеннями статті 16 ЦК України, та оскільки судом встановлено, що права заявниці не порушено, суд у задоволенні заяви відмовляє.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 5, 76-81, 89, 95, 263-265, 273, 293, 294, 315, 319 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту постійного непроживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя В. П. Маслак