Справа № 139/710/24
Провадження № 2/139/281/24
РІШЕННЯ

іменем України

10 жовтня 2024 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області у складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,

з участю:

секретаря судових засідань Хонькович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Муровані Курилівці у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

у с т а н о в и в:

24 лютого 2020 року за № між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір. Цей договір, паспорт кредиту та умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (розміщені на сайті ТОВ «ФК « ЦФР» www.kreditmarket.ua) складають єдиний кредитний договір.

07 жовтня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» укладено Договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає(відступає) АТ «ТАСКОМБАНК» за плату належні йому права вимоги, а АТ «ТАСКОМБАНК» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права вимоги до позичальників, вказаних у відповідних Реєстрах прав вимог.

28 лютого 2024 року між Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» та Товариством з обмежено відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № НІ/11/16-Ф, у відповідності до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «ТАСКОМБАНК» прави вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення Прав вимоги, вказаних у Реєстрі прав вимог, в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 .

Від позивача 20 вересня 2024 року засобами поштового зв`язку до суду надійшов цей позов.

23 вересня 2024 року на підставі ч. 6 ст. 187 ЦПК України отримано підтвердження про зареєстроване місце проживання відповідача в с. Лучинець Могилів-Подільського (раніше - Мурованокуриловецького) району Вінницької області. Цією ж інформацією засвідчено, що за місцем реєстрації ОСОБА_1 не проживає.

Ухвалою від 24 вересня 2024 року (а.с. 42) позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецького районного суду, відкрито провадження у справі та ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження на 13-ту годину 10 жовтня 2024 року. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк в 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов чи для подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Копію ухвали про відкриття провадження, судову повістку-повідомлення, копію позовної заяви з доданими документами 24 вересня 2024 року направлено відповідачу на останню відому зареєстровану адресу місця проживання, однак на даний час в суду відсутня інформація про отримання відповідачем поштового відправлення (а.с. 49). Одночасно, 24 вересня 2024 року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено повідомлення про виклик ОСОБА_1 до суду (а.с. 44). Крім того, копію вказаних вище документів 25 вересня 2024 року, надіслано відповідачу та отримано ним на зазначений ним у заяві-анкеті (а.с. 9) номер телефону у застосунку VIBER (а.с. 45).

Відзив на позовну заяву відповідач не подав, в судове засідання не з`явився, не повідомив про причину неявки.

Позивачу і його представнику копія ухвали про відкриття провадження та судова повістка-повідомлення були направлені на вказані у позовній заяві електронні адреси та отримані адресатами 24 вересня 2024 року (а.с. 46, 47, 48). Представник позивача до суду не з`явився, не повідомив про причину неявки.

За приписами ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10.

На підставі п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд постановив ухвалу про розгляд справи без участі сторін.

Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що у позові слід відмовити, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 24 лютого 2020 року на підставі заяви-анкети на отримання кредиту та інших послуг в ТОВ «ФК`ЦФР» (а.с. 9) між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № (а.с. 5) у відповідності до умов якого кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (п. 1.1.), сума кредиту 29905 гривень 17 копійок, строк 36 місяців (п. 1.2.), всі інші умови кредитного договору викладені в Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК» ЦФР» (редакція від 17.01.2020), які розміщені на сайті ТОВ «ФК ЦФР» www.kreditmarket.ua та з якими Позичальник ознайомився до укладення цього договору та до яких позичальник приєднується підписавши цей Договір (п. 2.1.), договір, паспорт кредиту № 4561290 та Умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 17.01.2020 складають єдиний кредитний договір (п. 2.2.).

Відповідно до паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 4561290 (а.с. 6-8) спосіб та строк надання кредиту - безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору (п. 4), реальна річна процента ставка - 19,44 % (п. 5), порядок повернення та розмір платежів, періодичність внесення визначені в графіку платежів (п. 6), наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за кредитним договором: пеня, штраф (п. 7).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Частина 2 ст. 1056-1 ЦК України визначає, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, в установлений строк і відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Про виконання Кредитодавцем своєї частини Кредитного договору № від 24.02.2020 свідчить видаткова накладна та чек на оплату (а.с. 12) згідно рахунку-фактури № 7ФТ-1091-5218598 (а.с. 11), який зазначено в самому кредитному договорі.

Про виконання/невиконання/неналежне виконання ОСОБА_1 своєї частини зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом суду доказів не надано. Зокрема, матеріали позовної заяви не містять розрахунку заборгованості, вчиненої первісним кредитором, чи іншого первинного бухгалтерського документа.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Статтею 516 ЦК України визначено порядок заміни кредитора у зобов`язанні. За змістом цієї норми заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

07 жовтня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» та Публічним акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» було укладено Договір про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 (а.с. 15-16), відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» відступає Публічному акціонерному товариству «ТАСКОМБАНК» права вимоги до Позичальників, а Публічне акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» набуває права вимоги належні Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» за Кредитними договорами та Договорами забезпечення до них та сплачує Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором.

Згідно п. 2.2. Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016, сторони погодили, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» має право щоденно передавати (відступати) Публічному акціонерному товариству «ТАСКОМБАНК» свої Права вимоги до Позичальників, а Публічне акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» зобов`язаний набувати такі Права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимог із зазначенням ціни Договору та розміру заборгованості. Підписані реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до повідомлення про відступлення прав вимог від 24.02.2024 (а.с. 13), ОСОБА_1 був ознайомлений та згоден з наступним: про факт відступлення прав вимоги його буде повідомлено шляхом направлення СМС-повідомлення на номер телефону НОМЕР_1 ; позичальник визнає АТ «ТАСКОМБАНК» кредитором за Кредитним договором № від 24.02.2020; зобов`язується без вимог від АТ «ТАСКОМБАНК», окрім цього Повідомлення, без будь-яких інших доказів відступлення до АТ «ТАСКОМБАНК» прав кредитора по Кредитному договору № від 24.02.2020 виконувати свої зобов`язання на користь АТ «ТАСКОМБАНК».

Однак, суду не надано Реєстр прав вимог, який має бути невід`ємною частиною Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 (п. 2.2.), доказів про направлення СМС-повідомлення ОСОБА_1 на номер телефону НОМЕР_1 про факт відступлення прав вимоги (як то було передбачено у повідомленні, що мається на а.с. 13), а тому суд позбавлений можливості встановити (1) факт відступлення прав вимоги від ТОВ «Фінансова компанія «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» до АТ «ТАСКОМБАНК» за Кредитним договором № від 24.02.2020, (2) дату відступлення, (3) ціну Договору та розмір заборгованості ОСОБА_1 на момент такого відступлення.

28 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та Акціонерним товариством «ТАСКОМБАНК» було укладено договір факторингу № НІ/11/16-Ф (а.с. 17-18), відповідно до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату Права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення Прав вимоги. Перелік Позичальників, підстави Прав Вимоги до Позичальників, сума боргу та інші дані зазначаються в реєстрі Прав Вимог, який формується згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до п. 2.3 Договору відступлення Права вимоги і всіх інших прав, належних Клієнту за Кредитними договорами та їх перехід від Клієнта до Фактора відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Прав Вимог згідно Додатку № 2, але не раніше здійснення оплати фактором згідно п. 3.1. цього Договору, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Позичальників стосовно боргу та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Прав Вимог - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав вимоги боргу та є невід`ємною частиною цього Договору.

Актом прийому-передачі від 28 лютого 2024 року (а.с. 19) підтверджено факт отримання ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» від АТ «ТАСКОМБАНК» Реєстру прав вимоги.

Відповідно до витягу з Реєстру Прав Вимог до Договору факторингу № НІ/11/16-Ф від 28 лютого 2024 року (а.с. 20), ТОВ «ФК «ЄАПБ» отримало право вимоги за кредитним договором № від 24 лютого 2020 року, боржником за яким є ОСОБА_1 в сумі 24143 гривні 7 копійок, з яких 9800 гривень 28 копійок - сума заборгованості за тілом кредиту, 61 копійка - заборгованість за відсотках, 14342 гривні 18 копійок - заборгованість з комісії.

Крім того, на ствердження такого розміру заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № від 24 лютого 2020 року, представник позивача зробив, так би мовити, Розрахунок заборгованості за період з 28 лютого до 31 липня 2024 року (а.с. 14). Однак, такий Розрахунок може свідчити лише про те, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не робив будь-яких нарахувань за таким кредитним договором.

В той же час, ні цей розрахунок, ні умови кредитного договору № від 24 лютого 2020 року (а.с. 5, 6-8) не містять умов нарахування чи зобов`язань боржника сплачувати такий платіж як комісія.

Одним із загальних принципів цивільного процесу є змагальність сторін, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 43 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18).

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, на позивача при зверненні до суду із позовом про стягнення грошових коштів покладено обов`язок, навести обґрунтований розрахунок сум, що стягуються і в подальшому довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог (ч. 3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Позивач не довів належними і допустимими доказами, що він отримав право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № від 24 лютого 2020 року. Зокрема, матеріали справи не містять допустимі докази відступлення права вимоги до ОСОБА_1 першому новому кредитору - Публічному акціонерному товариству «ТАСКОМБАНК» (відсутня невід`ємна частина Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.102016 - реєстр прав вимог). А, від так, суд не вбачає за можливе перевірити підставність відступлення АТ «ТАСКОМБАНК» вимоги за Кредитним договором № від 24 лютого 2020 року товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «ЄАПБ».

Дослідивши письмові докази та оцінивши, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутні підстави захисту прав позивача, шляхом стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № від 24.02.2020 в сумі 24143 гривні 07 копійок, оскільки такі вимоги є необґрунтованими і недоведеними належними, допустимими та достовірними доказами, а тому в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, в тому числі, питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а п. 2 ч. 2 цієї норми, - що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Керуючись: ст.ст. 42 і 61 Конституції України, Кредитним договором № від 24 лютого 2020 року, договорами відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, договором факторингу № НІ/11/16-Ф від 28 лютого 2024 року, ст.ст. 6, 11, 509, 512, 514, 516, 526, 527, 530, 536, 610-612, 626-629, 638, 639, 641, 644, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення може бути оскаржено сторонами протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів", , юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, будинок 30.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: __________