Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4883/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.10.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючий-суддя Надопта А.А.,

секретар судового -засідання Стрижак О.М.,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виноградівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулася до суду із даним позовом.

Вимоги позову мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідо позивачки, ОСОБА_4 . Останнім фактичним та зареєстрованим місцем проживання було АДРЕСА_1 .

Заповіт не залишав. На день його смерті відкрилася спадщина за законом.

Заповіту покійний не залишив. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у раз; відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Позивач та її матір (відповідач) є спадкоємцями за законом. Дружина спадкодавця (баба позивача) ОСОБА_5 померла ще ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно положень ч.І ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі праЕа та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкодавцю (діду позивача) належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «Зірка (с.Онік) розміром 1,25 в умовних кадастрових гектарах.

Позивач ОСОБА_1 про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленою своєчасно у судове засідання не з`явилася, однак її представник, адвокат Продан О.В. подала до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримують повністю та просять суд такі задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленою своєчасно у судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про визнання завленого до неї позову.

Суд вважає можливим розглянути справу, за відсутності сторін у справі, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дідо позивачки, ОСОБА_4 . Останнім фактичним та зареєстрованим місцем проживання було АДРЕСА_1 .

Заповіт не залишав. На день його смерті відкрилася спадщина за законом.

Заповіту покійний не залишив. Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України у раз; відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Позивач та її матір (відповідач) є спадкоємцями за законом. Дружина спадкодавця (баба позивача) ОСОБА_5 померла ще ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно положень ч.І ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі праЕа та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкодавцю (діду позивача) належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «Зірка (с.Онік) розміром 1,25 в умовних кадастрових гектарах.

Набути право власності на спадкове речове право шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі позивач не може через відсутність правовстановлюючих документів, які підтверджують належність майнових прав покійному спадкодавцю. Така ситуація обумовлена тим, що у документованих матеріалах, що залишилися по смерті діда оригіналу сертифікату на право на земельну частку (пай) віднайдено не було. Відповідач у свою чергу категорично заперечує перебування у її розпорядженні документів такого характеру.

За вказаних обставин державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу відмовила. Таким чином через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкові права позивач позбавлена можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку. Пунктові ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідач декларує відсутність власного майнового інтересу до спадкових речових прав, однак від письмового підтвердження такої позиції ухиляється.

Відповідно до п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства; сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно положень ч.І ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

За запитом позивача в архівних матеріалах Відділу №4 ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області було віднайдено копію сертифікату на право на земельну частку (пай) від 10.09.2002 року серії РН №167208, виданого на ім`я діда позивача ОСОБА_4 . Вказаний документ підтверджує належність права на частку у землі колективного сільськогосподарського підприємства померлому спадкодавцю.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК.

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Згідно положень п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.І ст.З, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Пунктом 1 ч.2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно ст.2 Закону України Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Позивач з аналогічними (тотожними) вимогами до відповідачів до інших судових інстанцій (органів) не зверталася, питання відшкодування судових витрат нею не порушується. Заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви не вживалися, оригінали письмових доказів перебувають у розпорядженні позивача

З урахуванням всього вищевикладеного, суд прийшов до переконання, що існують обставини, які є підставою для задоволення заявленного позову

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «Зірка» (с.Онік) розміром 1,25 в умовних кадастрових гектарах та вартістю 9491 гривень.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийА. А. Надопта