Єд. унік. № 243/4656/24
Провадження № 2/243/1275/2024
07 жовтня 2024 м. Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Воронкова Д.В.,
за участю секретаря Каліберди А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, діючи на підставі наказу голови суду № 29 «Про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області» від 10.05.2022 року, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Музикант Владислав Сергійович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Слав-Агро» про розірвання договору оренди землі,-
В судове засідання позивач та її представник не з`явились, від представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб - сайті суду, причини неявки не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України.
З`ясувавши позицію сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до п. 9 вищевказаних договорів оренди слідує, що договори укладені на 11 років.
Відповідно до пункту 13 договорів оренди слідує, що за користування вказаними в договорах земельними ділянками орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату у розмірі 7 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, але не менше 8000 грн за повний пай з відрахуванням обов`язкового платежу податку на доходи фізичних осіб.
Відповідно до пункту 14 договору слідує, що орендна плата вноситься один раз на рік в грошовому еквіваленті, але не пізніше 31 грудня поточного року.
Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
У пункті д) частини 1 статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
У відповідності до положень ст.ст.13,15,21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.
Отже, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди.
Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.
Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.
Застосування такого правового наслідку як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.
Винна поведінка, яка є підставою для припинення правовідносин, кореспондується з обов`язком та небажанням його виконувати на умовах, визначених договором.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення законодавства, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.
Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилається на те, що відповідач систематично, а саме, з моменту укладення договору про оренду землі 20.12.2021 по 2023 рік не сплачує орендну плату за користування орендованою земельною ділянкою.
Судом установлено, що згідно з пунктом 14 Договорів орендна плата має вноситься до 31 грудня поточного року, тобто сплачуватись один раз на рік, відтак під систематичною несплатою орендної плати в цьому випадку необхідно розуміти несплату орендної плати за два і більше років поспіль. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 січня 2019 року справі 612/302/16-ц).
Матеріали справи не містять відомостей про те, що ТОВ «Агрофірма «Слав Агро» з 2021 по 2023 рік належно виконувало своє зобов`язання щодо сплати орендної плати за спірними договорами оренди землі. Таким чином, у відповідача наявна заборгованість за оренду спірних земельних ділянок.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Оскільки внесення орендної плати є грошовим зобов`язанням саме відповідача, саме він має докладати зусиль для його виконання.
Відповідно до п. 32 Договорів про оренду землі, до обов`язків орендаря зокрема відноситься своєчасне внесення орендної плати.
Відповідно до п.п. 42-43 Договорів про оренду землі, за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до цього договору. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.
Отже, ТОВ «Агрофірма «Слав Агро» як особа, яка порушила своє зобов`язання щодо внесення орендної плати, зобов`язане було довести відсутність своєї вини, проте протилежного не доведено.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного суду від 24травня 2022року у справі № 573/2159/20.
За таких обставин, суд встановив, що відповідачем не доведено сплату орендної плати за договорами оренди земельних ділянок, а позивачем в свою чергу, доведено систематичну (послідовно неодноразову) несплату орендарем орендодавцю, яка відповідно до норм ст. 141 Земельного кодексу України є обов`язковою підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки.
Отже, відповідач в період з 2021 по 2023 роки допустив систематичне порушення умов договору в частині оплати оренди землі.
Статтею 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати.
Отже, аналіз змісту статей 24,25 Закону України "Про оренду землі" та пункту "д" частини першої статті 141 ЗК України дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підставу для розірвання договору оренди. При цьому факт несплати орендної плати стосується випадків як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).
За таких обставин, суд погоджується з доводами позивача про те, що систематичне порушення умов договору в частині несплати орендної плати є достатньою підставою для розірвання договорів оренди землі в розумінні статті 141 ЗК України.
Оскільки орендар не виконав обов`язок по сплаті орендної плати, тобто допустив істотне порушення умов договору, тому суд дійшов висновку, що доводи позивача є обґрунтованими, позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання договорів оренди земельних ділянок підлягають задоволенню.
Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позовні вимоги судом задоволені у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого ним при зверненні до суду із даним позовом судового збору в розмірі 2422,40 грн.
Керуючись ст. ст. 141, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Музикант Владислав Сергійович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Слав-Агро» про розірвання договору оренди землі задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повнйи текст рішення виготовлений 14.10.2024.
Суддя Д.В.Воронков