Справа № 461/8196/24
У Х В А Л А
про відкриття провадження у справі
14 жовтня 2024 року. м. Львів
Суддя Галицького районного суду м.Львова Мисько Х.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання (реєстрації): АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до громадянина Республіки Польща ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , остання відома адреса проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП:невідомий) про розірвання шлюбу,-
ОСОБА_1 звернулася із позовом до громадянина Республіки Польща ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04.11.2020 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №2990, з підстав викладених у фабулі позову.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно ст. 187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.
За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.
Зокрема, згідно ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Так, порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей. Основним у цьому питанні є визначення закону, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу.
Статтею 63 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 60 вказаного Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.
Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України. Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої він є (стаття 16 Закону України «Про міжнародне приватне право»).
Відповідно до ст. 110 СК України, розірвання шлюбу можливе за заявою одного з подружжя.
За ч. 2 ст. 28 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року), позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.
Статтею 80 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.
Згідно п. 2.3 розділу ІІ Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та ДСА України від 27 червня 2008 року № 1092/5/54, доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову. У відповідних випадках документи, що підлягають врученню, можуть бути складені або перекладені на ту мову, яку, як є підстави вважати, розуміє особа, якій необхідно вручити документи.
Позовна заява відповідає вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України, підлягає розгляду в судах загальної юрисдикції та підсудна Галицькому районному суду м.Львова.
Підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження немає.
Відповідно до вимог ч.ч.4 - 6 ст.19 ЦПК України, справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Керуючись ст.ст. 187-192, 258-261, 353 ЦПК України, суддя,-
відкрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до громадянина Республіки Польща ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Надіслати відповідачеві копію позовної заяви з доданими до неї документами.
Відповідно до ст.178 ЦПК України, встановити відповідачу строк для подання відзиву на позов п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідно до ст.179 ЦПК України, встановити позивачу строк для подання відповіді на відзив п`ять днів з дня отримання копії відзиву на позов.
Відповідно до ст.180 ЦПК України, встановити відповідачу строк для подання заперечення п`ять днів з дня отримання копії відповіді на відзив.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Х.М. Мисько