УХВАЛА

10 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 761/30533/21

провадження № 61-11960ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1 про роз'яснення ухвали Верховного Суду від 10 вересня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження дітей відомостей про батька,

встановив:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив суд: виключити відомості про батьківство ОСОБА_1 з актового запису № 1962 від 20 вересня 2016 року, який складено Шевченківським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві про народження ОСОБА_3 ; виключити відомості про батьківство ОСОБА_1 з актового запису № 547 від 18 березня 2015 року, який складено відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві про народження ОСОБА_3

25 січня 2024 року позивач подав до суду першої інстанції заяву про зміну предмета позову.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2024 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 05 серпня 2024 року, відмовлено ОСОБА_1 в прийнятті до розгляду заяви про зміну предмета позову.

22 серпня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2024 рокута постанову Київського апеляційного суду від 05 серпня 2024 року у вказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 10 вересня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 лютого 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 05 серпня 2024 року повернуто заявнику.

27 вересня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку надіслав до суду касаційної інстанції заяву про роз'яснення ухвали Верховного Суду від 10 вересня 2024 року. Також 03 жовтня 2024 року ОСОБА_1 надіслав заяву про надання додаткового роз'яснення зазначеного судового рішення, якою він фактично доповнює зміст попередньої заяви.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз'яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання. Про роз'яснення або відмову у роз'ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Таким чином, роз'яснення судового рішення може бути зумовлене його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання.

В ухвалі про роз'яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз'яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення.

Зі змісту статті 271 ЦПК України вбачається, що роз'ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема, у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвала Верховного Суду від 10 вересня 2024 року про повернення касаційної скарги, про роз'яснення якої просить заявник, не є судовим рішенням, яке підлягає виконанню у розумінні частини другої статті 271 ЦПК України.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для роз'яснення ухвали Верховного Суду від 10 вересня 2024 року.

Заявником також подано до суду касаційної інстанції заяву про постановлення окремої ухвали.

Відповідно до статті 420 ЦПК України суд касаційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляєокрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Суд вищої інстанції можепостановити окрему ухвалув разі допущення судомнижчої інстанції порушеннянорм матеріального або процесуального права, незалежновід того, чи є такі порушенняпідставою для скасуванняабо зміни судового рішення. Такі самі повноваження має Велика Палата Верховного Суду щодо питань передачі справ на розглядВеликої Палати Верховного Суду(частини перша та десята статті 262 ЦПК України).

Процесуальний закон не передбачає можливості постановлення окремої ухвали Верховного Суду, якщо він не розглядає конкретну справу.

Отже, постановити окрему ухвалу Верховний Суд може лише за результатами перегляду справи в порядку касаційного чи апеляційного провадження.

Відповідно до визначених процесуальним законом повноважень Верховний Суд здійснює касаційний перегляд судових рішень у цивільних справах, що виключає можливість вирішення питання про постановлення окремої ухвалибез відкриття касаційного провадження у справі.

В провадженні Верховного Судуне перебуває справа № 447/2861/22 ні в порядку касаційного провадження, ні в порядку апеляційного провадження,тому Верховний Суд позбавлений процесуальної можливостівирішити питання про постановлення окремої ухвали у цій справі.

Ураховуючи викладене, заява ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали підлягає поверненню.

Керуючись статтями 260, 262, 271, 420 ЦПК України,

ухвалив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз'яснення ухвали Верховного Суду від 10 вересня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження дітей відомостей про батькавідмовити.

Заяву ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов