Справа № 199/1185/24
(2/199/1357/24)
РІШЕННЯ

Іменем України

15.10.2024 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого судді Авраменка А.М.,

при секретарі судового засідання Циганок К.С.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2024 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась позивач через свого представника із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що 18 липня 2023 року о 07 годині 20 хвилин на перехресті вул. Академіка Образцова та вул. Старочумацької в м. Дніпро з вини відповідача сталася ДТП, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль позивача «Lincoln MKC» д.н.з. НОМЕР_1 , а розмір завданим таким чином позивачу відповідачем матеріальної шкоди склав 784135,95 гривень згідно висновку експерта №377С23 від 10 січня 2024 року. Оскільки цивільно-правова відповідальність позивача та відповідача як власників керованих ними транспортних засобів перед третіми особами у встановленому законом порядку на момент ДТП застрахована не була, то саме на відповідача закон покладає обов`язок відшкодувати позивачу завдану останній майнову шкоду. За таких обставин позивач звернулась до суду із даним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь майнову шкоду в розмірі 784135,95 гривень, вартість проведеної на замовлення позивача товарознавчої експертизи, а також судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні заяви позивача про витребування доказів та забезпечення позову.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2024 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2024 року за клопотанням представника відповідача призначено у справі судову транспортно-товарознавчу експертизу, на час проведення якої провадження у справі було зупинено.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2024 року провадження у справі поновлено.

В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимог підтримали, просили суд позов задовольнити в повному обсязі з викладених у позові підстав та обставин.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, посилаючись у своїх письмових поясненнях на неможливість достовірного встановлення переліку пошкоджених частин автомобіля позивача через відсутність відповідача при огляді авто. Не погодилась відповідач і з результатами експертного висновку, заперечуючи достовірність та правильність проведених експертом розрахунків.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась, у своїх письмових поясненнях послалась на те, що оскільки жодна із сторін не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами, автомобілів сторін не були забезпеченими на момент ДТП, у третьої особи відсутній обов`язок із виплати позивачу регламентної виплати.

За таких обставин, керуючись положеннями ст.ст.211, 223, 240, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести судове засідання та здійснити розгляд цивільної справи по суті за наведеної явки учасників справи.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 18 липня 2023 року мала місце ДТП. Відповідач у вказаний день о 07 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем «Кіа Rio» д.н.з. НОМЕР_2 в м. Дніпрі при проїзді регульованого перехрестя вул. Академіка Образцова та вул. Старочумацької в порушення вимог п.8.7.3 е Правил дорожнього руху виїхала на перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору та допустила зіткнення з автомобілем «Lincoln MKC» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , який рухався на дозволений зелений сигнал світлофору. Внаслідок ДТП зазначені авто отримали механічні пошкодження. Викладені фактичні обставини ДТП, а також вина відповідача в її скоєнні встановлені постановою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2023 року, якою відповідач була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнута до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Вказана постанова суду першої інстанції набрала законної сили ще 31 жовтня 2023 року, викладені в ній фактичні обставини спричинення майнової шкоди та вина відповідача у її спричиненні відповідно до ст.82 ч.6 ЦПК України є преюдиційно встановленими та не підлягають доказуванню. Копії постанови суду наявна в матеріалах цивільної справи.

На момент вищевказаної ДТП автомобіль «Lincoln MKC» д.н.з. НОМЕР_1 належав позивачу, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

У відповідності до ст.82 ч.1 ЦПК України судом також встановлено, не спростовується матеріалами справи, що володільцем автомобіля «Кіа Rio» д.н.з. НОМЕР_2 на момент ДТП від 18 липня 2023 року була відповідач, яка і керувала цим транспортним засобом, тобто була його законним володільцем у відповідності до п.2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Судом також встановлено, що станом на 18 липня 2023 року цивільно-правова відповідальність позивача та відповідача перед третіми особами, як власників/володільців/водіїв автомобілів «Lincoln MKC» д.н.з. НОМЕР_1 та «Кіа Rio» д.н.з. НОМЕР_2 , якими сторони керували під час вищевказаної ДТП, не була застрахована, а означені транспортні засоби не були забезпеченими транспортними засобами в розумінні Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Дані обставини підтверджуються листом МТСБУ від 08 лютого 2024 року №3-01б/4885, а також інформацією з централізованої бази даних МТСБУ, доступ до якої є загальнодоступним (https://policy-web.mtsbu.ua/).

Відповідно до висновку експерта №1010-24 від 18 липня 2024 року, складеного за результатами проведення призначеної судом судової транспортно-товарознавчої експертизи, ринкова вартість автомобіля «Lincoln MKC» д.н.з. НОМЕР_1 станом на 18 липня 2023 року до ДТП, що мала місце 18 липня 2023 року, складає 948230 гривень, вартість відновлювального ремонту 821930,02 гривень, а вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок пошкодження її авто 866184,02 гривень. Викладені обставини підтверджуються копією вищевказаного висновку експерта.

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм ст.ст.11, 629 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір, який є обов`язковим для виконання, акти цивільного законодавства, а також завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Нормою ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є в тому числі діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності тощо) володіє транспортним засобом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Положеннями ст.1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником майна або відповідальності перед іншими особами.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Положеннями ст.ст.3, 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.979, 980 ЦК України передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників (страхувальників) наземних транспортних засобів здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

За змістом ст.ст.1, 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.981 ЦК України договір обов`язкового страхування, яким особа страхує свою цивільно-правову відповідальність, укладається у письмові формі, зокрема, шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва поліса.

Відповідно до ст.41 п.41.1 пп.а) Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону (тобто не забезпеченому транспортному засобу), та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

В свою чергу, п.1.7 ст.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що забезпечений транспортний засіб транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

За змістом ст.ст.22, 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (страхове відшкодування). Різновидом шкоди, завданої майну, є шкода, пов`язана із пошкодженням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу.

Нормою ст.35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування та долучає до неї визначені законом документи.

Відповідно до ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Згідно ст.1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Нормою ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Положеннями ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Нормою ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

За змістом ст.ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не можу ґрунтуватись на припущеннях.

Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини в контексті викладених норм законодавства, суд приходить до на ступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, наведене вище судом чинне на час виникнення та існування спірних правовідносин сторін законодавство визначає порядок, підстави та розміри відшкодування винною особою матеріальної шкоди (збитків), завданих потерпілій особі. При цьому, законом передбачена певна особливість регулювання тих деліктних правовідносин, за якими шкода потерпілій особі завдана внаслідок ДТП транспортним засобом (джерелом підвищеної небезпеки). Така особливість полягає, зокрема, в участі у врегулюванні правовідносин третьої сторони страховика (страхової організації, що має право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів) власника (володільця/користувача) транспортного засобу, винного у заподіянні шкоди (заподіяної майну та/або життю та здоров`ю) потерпілій особі. Такий страховик, за умови обов`язкового за законом попереднього укладення з винним у ДТП власником (володільцем/користувачем) авто (страхувальником або особи, відповідальність якої застрахована) договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, здійснює відшкодування в межах ліміту своєї відповідальності (страхової суми) завданої страхувальником шкоди потерпілій особі. Якщо ж винний в ДТП власник (володілець/користувач) транспортного засобу в порушення вимог закону не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, обов`язки страховика в такому випадку виконує МТСБУ, виплачуючи потерпілій особі регламентну виплату в межах встановленої законодавством страхової суми, чинної на момент ДТП. За таких обставин, згідно положень закону покладення на винну в ДТП особу, навіть ту, яка не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди можливе лише у випадку обґрунтованої, законної відмови страховика (МТСБУ) здійснити таке відшкодування або у випадку, якщо виплачене страховиком (МТСБУ) страхове відшкодування (страхова/регламентна виплата) є меншим від розміру фактично завданої шкоди. В останньому випадку власником/володільцем транспортного засобу, який спричинив ДТП, сплачується потерпілій особі різниця між фактично завданою шкодою та розміром виплаченого страхового відшкодування (регламентної виплати). Непред`явлення вимоги до страховика або МТСБУ, який/яке має відшкодувати шкоду відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», є підставою для відмови у позові до особи, яка завдала шкоди.

Наведений вище правовий висновок суду узгоджується із правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року по справі №760/15471/15-ц, правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах 06 березня 2019 року по справі №369/11306/16-ц, від 13 березня 2019 року по справі №227/2552/17, від 13 березня 2019 року по справі №727/1881/16-ц, від 20 березня 2019 року по справі №522/438/18, від 20 березня 2019 року по справі №695/882/15-ц, від 22 липня 2019 року по справі №185/5812/16-ц, від 28 жовтня 2019 року по справі №722/1384/15-ц, від 23 січня 2020 року по справі №183/3948/16, від 10 березня 2020 року по справі №761/2941/17, від 11 березня 2020 року по справі №367/7666/16-ц, від 18 березня 2020 року по справі №369/10426/16-ц, від 18 березня 2020 року по справі №757/34520/16-ц, від 18 березня 2020 року по справі №643/2224/17, від 16 червня 2021 року по справі №199/4778/18.

В той же час, якщо транспортні засоби, якими керували і винуватець ДТП, і потерпіла в ДТП особа, не були забезпеченими в розумінні ст.1 п.1.7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то ні в жодного страховика, ні в МТСБУ не виникає передбаченого законом і, відповідно, договором, з огляду на його відсутність, обов`язку виплачувати потерпілому замість винуватця ДТП страхової суми/регламентної виплати, а отже обв`язок із відшкодування майнової шкоди/збитків, завданих потерпілій особи внаслідок ДТП за участю незабезпечених транспортних засобів, покладається повністю виключно на винуватця ДТП, тобто здійснюється на загальних підстав відшкодування шкоди у деліктних правовідносинах.

В свою чергу, зміст норм ст.ст.11, 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення деліктного зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування майнової шкоди виникає за таких умов: наявність майнової шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала майнової шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала майнової шкоди, та її результатом майновою шкодою; вина особи, яка завдала майнової шкоди. Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Наявність усіх зазначених умов є обов`язковою для ухвалення судом рішення про відшкодування майнової шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за завдану майнову шкоду. При цьому цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях із відшкодування майнової шкоди передбачає презумпцію вини заподіювача майнової шкоди, тому, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача майнової шкоди. Позивач не зобов`язаний доводити вину відповідача у заподіянні майнової шкоди, натомість зобов`язаний подати докази, що підтверджують факт завдання такої шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої майнової шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати таку шкоду. Водночас саме на відповідача законом покладається обов`язок зі спростування презумпції вини заподіювача шкоди. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Аналогічні правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного суду від 26 листопада 2019 року по справі №910/20261/16, а також у постановах Верховного Суду від 10 лютого 2021 року по справі №199/6521/19, від 23 вересня 2021 року по справі №199/3654/18, від 02 лютого 2022 року по справі №447/938/14-ц, від 23 лютого 2022 року по справі №473/468/17, від 03 травня 2022 року по справі №450/4163/18.

Стосовно обставин спірних правовідносин сторін у даній цивільній справі, то в ході її розгляду знайшли своєї підтвердження заявлені позивачем в обґрунтування свого позову такі фактичні обставини, як факт ДТП від 18 липня 2023 року за участю сторін, як водіїв незабезпечених транспортних засобів, внаслідок чого було пошкоджено належний позивачу автомобіль, чим завдано позивачу майнової шкоди в загальному розмірі 866184,02 гривень. При цьому, ДТП сталася саме з вини відповідача, а оскільки, як зазначалось, транспортні засоби обох сторін не були забезпеченими на час ДТП в розумінні ст.1 п.1.7 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», то саме на відповідача закон покладає обов`язок відшкодувати позивачу завдану в ДТП майнову шкоду в повному обсязі, а саме в розмірі 866184,02 гривень. При цьому, оскільки суд обмежений принципом диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України), то стягненню з відповідача на користь позивача підлягає саме заявлена позивачем сума майнової шкоди, хоча вона і є меншою за встановлену висновком експертизи, проведеної за ухвалою суду, тобто 784135,95 гривень.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, на підставі ст.ст.133, 137, 141 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи та види судових витрат, понесених позивачем, враховуючи, що у відповідності до норм ЦПК України та правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2023 року по справі №712/4126/22 вартість експертизи, проведеної на замовлення сторони до подання позову, є різновидом судових витрат, як і судовий збір та витрати на професійну правову (правничу) допомогу, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 7841,36 гривень, що відповідає розміру позовної вимоги, яку задоволено. Крім того, на користь позивача підлягають частковому стягненню з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень із заявлених 12000 гривень. Частковість стягнення цього виду судових витрат зумовлена тим, що до їх складу було включено витрати в розмірі 2000 гривень на витребування інформації, необхідної для розгляду справи, однак матеріали справи не містять доказів складення та направлення будь-яких адвокатських запитів щодо витребування інформації, а у задоволення клопотання позивача про витребування доказів та забезпечення позову було відмовлено. Не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати останньої з оплати замовленого і підготовленого до подання позову експертного висновку вартістю 9000 гривень, оскільки в основу судового рішення покладено результати судової експертизи, проведеної вже під час розгляду справи за клопотанням сторони відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.8, 11, 15, 16, 22, 625, 629, 979, 980, 981, 999, 1166, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, ст.ст.1, 3, 5, 9, 12, 17, 21, 22, 28, 29, 35, 36, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.9 Закону України «Про страхування», ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», ст.ст.2, 5, 12, 13, 76-82, 89, 95, 133, 141, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274-281, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ), третя особа Моторне (транспортне) страхове бюро України (; адреса місцезнаходження: 02002, м. Київ, Русанівський бульвар, 8), про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу в ДТП від 18 липня 2023 року, 784135,95 гривень.

У порядку розподілу судових витрат по справі стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 7841,36 гривень, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 гривень, а всього 17841,35 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 16 жовтня 2024 року.

Суддя А.М. Авраменко