УХВАЛА

14 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 175/2917/14-ц

провадження № 61-10163ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сакари Н. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2024 року у справі за позовом Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 (нині Слобожанської окружної прокуратури) в інтересах держави в особі Миколаївської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області до ОСОБА_1 , як правонаступника ОСОБА_2 , про визнання недійсними державних актів на земельні ділянки та витребування земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2024 року, повний текст якої складено 31 січня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 19 липня 2024 року визнано наведені заявницею підстави для поновлення строку на касаційне оскарження постанови апеляційного суду, касаційну скаргу було залишено без руху та надано заявниці строк для усунення недоліків щодо: подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та надання належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку; подання доказів на підтвердження вартості спірних земельних ділянок та сплати судового збору; подання уточненої касаційної скарги, в якій зазначити належний суб`єктний склад учасників справи.

Копію ухвали Верховного Суду від 19 липня 2024 року направлено заявниці двічі за адресою, зазначеною нею у касаційній скарзі, а саме: АДРЕСА_1 .

Проте, вказані поштові відправлення повернулися до Верховного Суду без вручення адресату (заявниці) із поштовою відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Інформація від ОСОБА_1 про зміну адреси місця проживання (перебування, знаходження) чи адреси, на яку їй слід направляти повідомлення щодо розгляду її скарги, до суду не надходила.

Ініціювавши судовий розгляд справи, заявниця насамперед повинна активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Слід також враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З часу подання у липні 2024 року касаційної скарги, ОСОБА_1 ініційованим нею провадженням (скаргою) не цікавилася, заяв, клопотань до Верховного Суду не подавала.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

У зв`язку з зазначеним вище, Верховний Суд дійшов висновку про те, що вимоги ухвали від 19 липня 2024 року про залишення касаційної скарги без руху заявницею не виконано, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою і є підставою для визнання касаційної скарги неподаною та повернення її заявниці.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2024 року вважати неподаною і повернути заявниці.

Заявниці надіслати копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами, іншим учасникам справи надіслати копію ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н. Ю. Сакара