Справа № 465/6126/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С.М.
Провадження № 22-ц/811/2261/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Марко О.Р.

з участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства "Кредобанк" на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 26 червня 2024 року про закриття провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в інтересах яких діє ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:

У вересні 2015 року позивач ПАТ «Кредобанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 24221,54 доларів США.

08.10.2015 на адресу суду надійшла інформація про місце реєстрації ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 22.10.2015 відкрито провадження та призначено справу до розгляду.

24.02.2016 на адресу суду від представника позивача, разом з копією свідоцтва про смерть відповідача, надійшло клопотання про зупинення провадження у справі в порядку п.п. 1 п. 1 ст. 201 ЦПК України до знаходження спадкоємців/правонаступників відповідача ОСОБА_6 .

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 24.02.2016 провадження у справі зупинено до вирішення питання про правонаступництво.

26.10.2016 ухвалою Франківського районного суду м.Львова провадження у справі відновлено, залучено правонаступника відповідача ОСОБА_3 .

13.06.2017 представником позивача подано до суду уточнену позовну заяву до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , від імені яких діє ОСОБА_3 , в якій представник позивача просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором в межах вартості спадкового майна, та у розмірі який відповідає її частці у спадщині.

30.01.2018 суддею Франківського районного суду м.Львова постановлено ухвалу про прийняття справи за позовом ПАТ «Кредобанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в інтересах яких діє ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором до свого провадження.

22.02.2022 на адресу суду від представника ОСОБА_3 адвокатки М.Юнко надійшло клопотання про закриття провадження справі у звязку з тим, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

10.06.2024 від від представника ОСОБА_3 адвокатки М.Юнко повторно надійшло клопотання про закриття провадження справі у звязку з тим, що заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскаржуваною ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 26 червня 2024 року провадження у справі за позовом ПАТ «Кредобанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в інтересах яких діє ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито.

Ухвалу суду оскаржив представник позивача АТ «Кредобанк» - Кізко Л.С., вважає ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Покликаючись на хронологію спірних правовідносин та судову практику, зазначає, що скасування ухвалених у справі, провадження в якій було відкрито у 2016 році, судових рішень поставить під загрозу сутність гарантованого позивачу Конвенцією права на доступ до суду та ефективний спосіб захисту.

При цьому, до уваги береться те, що спірні правовідносини допускають правонаступництво, а залучені до участі у справі спадкоємці померлого позичальника не заперечували проти вчинення судом відповідних процесуальних дій, активно приймали участь у процесі.

Зазначає про практику Європейського суду з прав людини.

Вважає, що спірні правовідносини є аналогічними до правовідносин, які мали місце у справі, у якій Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду відійшла від раніше висловленої позиції Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 630/664/15 постанова від 17.10.2018, де незважаючи на порушення судами норм процесуального права при розгляді справи, касаційний суд дійшов висновку, що судові рішення, з урахуванням певних виключних обставин та конкретних дій суду, не підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

З метою захисту порушеного права кредитора та з огляду на те, що спірні правовідносини допускають правонаступництво, вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Просить скасувати ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 26 червня 2024 року та направити справу для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення враховуючи таке.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд.

Згідно із пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до частини першої статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Кожна людина має можливість безперешкодного звернення до суду за захистом своїх прав. Це право гарантується частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий суд виходив з того, що з позовом до ОСОБА_6 позивач ПАТ «Кредобанк» звернувся 02 вересня 2015 року, тобто після смерті відповідача, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, зважаючи на те, що правонаступників у справу можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася вже після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі, при цьому, на час відкриття провадження у справі правоздатність ОСОБА_6 припинилася, а процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи можливе шляхом залучення правонаступників лише за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При постановленні оскаржуваної ухвали суд врахував позицію висловлену Верховним Судом у постанові від 30.06.2023 у справі №681/1267/22.

Зважаючи на те, що предметом даного апеляційного розгляду є лише процесуальне питання від вирішення якого залежить виключно можливість продовження розгляду даного позову місцевим судом, колегія суддів не надає аналіз суті спірних правовідносин, оскільки таким може бути надана правова оцінки лише під час ухвалення рішення по суті спору.

Іншими словами, колегія суддів жодним чином не оцінює процесуальну поведінку відповідачів у справі та реалізацію ними своїх прав, як учасників справи, оскільки такі обставини не мають визначального значення для даного апеляційного провадження.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів виходить з такого.

Порядок пред`явлення позову регламентований статтею 184 ЦПК України.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Крім цього, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Закриття провадження - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Перелічені вище наслідки щодо неможливості розгляду відповідної справи в порядку цивільного судочинства, різняться виключно часом (стадією) встановлення відповідних обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи у порядку цивільного судочинства.

Статтею 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачами і відповідачами можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Виходячи з положень цивільного процесуального законодавства відповідач це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є виключним правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обгрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.

Як беззаперечно вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду із даним позовом ПАТ «КРЕДОБАНК» визначив відповідачем ОСОБА_6 та просив про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Слідуючи принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13ЦПК України), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судому передбачених цим Кодексом випадках.

Позовна заява ПАТ «КРЕДОБАНК» подана на поштове відділення 31.08.2015 та надійшла до суду 02.09.2015 (т. 1 а.с. 14).

За відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача (ч. 1 ст. 187 ЦПК України).

08.10.2015 на адресу Франківського районного суду м. Львова надійшла відповідь, у якій зазначено зареєстроване місце проживання ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 16).

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 22 жовтня 2015 року відкрито провадження у даній справі.

У межах розгляду справи 24.02.2016 на адресу суду від представника позивача, разом з копією свідоцтва про смерть відповідача, надійшло клопотання про зупинення провадження та залучення правонаступників відповідача ОСОБА_6 .

Зокрема, згідно із Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 31.08.2015, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с. 84).

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 26.10.2016 провадження у справі відновлено (т. 1 а.с. 52).

Також залучено правонаступника відповідача ОСОБА_3 .

Правонаступництво це перехід суб`єктивного права (а у широкому розумінні також і юридичного обов`язку) від однієї особи до іншої (правонаступника).

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша статті 11 ЦК України). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини, інші юридичні факти (пункти 1 і 4 частини другої вказаної статті). Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства (частина третя цієї статті). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (частина шоста статті 11 ЦК України), наприклад, смерті фізичної особи.

У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу (частина перша статті 55 ЦПК України). Якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво, то у разі смерті або оголошення померлою фізичної особи, яка була стороною у справі, суд зупиняє провадження у справі (пункт 1 частини першої статті 251 ЦПК України) до залучення до участі у справі правонаступника (пункт 1 частини першої статті 253 ЦПК України). Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив (частина друга статті 55 ЦПК України). Заміна сторони правонаступником можлива також на стадії виконавчого провадження (стаття 442 ЦПК України).

Суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами.

У випадку, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва, суд відмовляє у відкритті провадження у справі (пункт 6 частини першої статті 186 ЦПК України), а у разі, коли провадження у справі вже відкрито, закриває таке провадження (пункт 7 частини першої статті 255 ЦПК України).

Проте, якщо суд першої інстанції ухвалив законне й обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи-сторони у спорі чи припинення юридичної особи-сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для його скасування в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі (частина третя статті 377 ЦПК України).

В свою чергу, відповідно до статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

У статті 26 ЦК України визначено, що усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа має усі особисті немайнові права, встановлені Конституцією України та цим Кодексом. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

За нормами частини першої статі 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

У статті 46 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Частиною першою статті 47 ЦПК України передбачено, що здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Виходячи зі змісту зазначених статей, стороною у справі може бути лише особа, яка має цивільну процесуальну правоздатність і цивільну процесуальну дієздатність.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (частина перша стаття 48 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 185/998/16-ц (провадження № 61-33766сво18) міститься висновок, що: «якщо позов пред`явлено до померлої особи, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, так як справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Якщо правонаступництво у справі допускається, то правонаступників можна залучити тільки у випадку, коли смерть особи сталася після набуття нею статусу сторони у справі, тобто після відкриття провадження у справі. При цьому незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі. На такі дії суду не впливає те, що у справі беруть участь відповідачі-спадкоємці, які на час розгляду справи мають цивільну процесуальну правосуб`єктність і не заявляли клопотання про закриття провадження у справі».

В пунктах 35, 37 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року в справі № 473/1433/18, провадження № 14-35цс20 зазначена правова позиція, за якою цивільне-процесуальне законодавство України не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі. Процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку статті 55 ЦПК України можливо лише шляхом залучення правонаступника померлої сторони за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, адже залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства.

Такі ж за змістом правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 18 серпня 2021 року в справі № 727/7008/17, 05 квітня 2021 року в справі № 200/21020/15-ц, 31 березня 2021 року в справі № 274/1484/17.

Як вже зазначалося, відповідач ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто до подання позову та до відкриття провадження у цій справі, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Колегія суддів виходить з того, що норма статті 255 ЦПК України є імперативною.

Іншими словами за наявності підстав, визначених пунктами 1-8 частини першої статті 255 ЦПК України, незалежно від кількості процесуальних дій, які були вчинені судами та учасниками судового процесу під час розгляду справи, суд зобов`язаний закрити провадження у справі.

Враховуючи зазначене, суд першої інстанції, встановивши, що позивач помер до відкриття провадження у справі, дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Протилежні доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що підстави для закриття провадження у справі відсутні, колегія суддів відхиляє.

Оскільки на час смерті відповідача провадженні в справі за пред`явленими до нього вимогами не було відкрито, підстави для розгляду справи по суті відсутні, оскільки ОСОБА_6 не набув статусу сторони у справі.

Колегія суддів жодним чином не заперечує необхідність дотримання принципу правової визначеності чи права позивача на доступ до суду, при цьому, покликання апелянта на відповідну судову практику вважає нерелевантним у спірних правовідносинах, оскільки такі принципи та право жодним чином не порушені у даній справі, оскільки, судове рішення, яке оскаржуються постановлене у 2024 році та не стосується суті спору, а є процесуальним, при цьому провадження у справі відкрито у 2015 році без достатніх для цього правових підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

У даному випадку вищевказані процесуальні рішення суду першої інстанції жодним чином не впливають на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, тому не можуть бути підставою для її скасування.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Кредобанк" залишити без задоволення.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 26 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 09 жовтня 2024 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк