Справа №295/8660/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Зосименко О.М.,

секретаря судового засідання Стелюти М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

установив:

Позивач ТОВ « Коллект Центр» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 50 250,00 грн та понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.11.2021 року між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою був укладений кредитний договір № 103955998, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 10 000 грн із зобов`язанням повернути його зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. 10.02.2022 року ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а останнє 10.01.2023 року відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги за вказаним кредитним договором. Відповідачка зобов`язання за договором належним чином не виконала, внаслідок чого перед позивачем виникла вищезазначена заборгованість. Оскільки відповідачка ухиляється від добровільного погашення боргу, позивач змушений звернутися з позовом до суду.

Сторони в судове засідання не з`явились. Представник ТОВ «Коллект Центр» в поданій заяві просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача надав заяву в якій просить справу слухати без участі відповідача, позовні вимоги не визнають.

Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 13.11.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №103955998, за умовами якого відповідач отримав кредитні кошти в розмірі 10 000 грн строком на 15 днів зі сплатою відсотків за користування в розмірі 1,5 % на день, а також комісії за надання кредиту в розмірі 1 000 грн.

Зазначений договір підписано електронним підписом відповідачки, який відтворений шляхом використання нею одноразового ідентифікатора, що підтверджує факт погодження відповідачкою умов кредитування.

10.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 10-02/2022-50, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Вердикт Капітал» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Вердикт Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача.

10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір факторингу № 10-01/2023, за умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» передає (відступає) ТОВ «Коллект Центр» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Коллект Центр» приймає права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, у тому числі і до відповідача.

З розрахунку заборгованості за договором слідує, що заборгованість ОСОБА_1 перед товариством станом на 10.05.2024 року становить 50 250,00 грн з яких: 10 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 39 250,00 грн - заборгованість по відсоткам; 1 000,00 грн - комісія.

З вказаного розрахунку також слідує, що відповідач жодних коштів на погашення своїх боргових зобов`язань за вказаним договором не вносив.

Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

За змістом ч. 12 ст. 11 ЗУ «Про електрону комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електрону комерцію», якщо згідно з актом цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості .

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи представником позивача надано копії: договору №02-01/2023 про надання правової допомоги від 02.01.2023 року, укладеного з Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; платіжної інструкції № від 10.05.2024 року про оплату позивачем на користь АО «Лагал Ассістанс» 65 000,00 грн. за надання правової допомоги згідно договору про надання правової допомоги; заявки на надання юридичної допомоги № 815 від 26.04.2024 року в розмірі 9 000,00 грн.; витягу з акту №2 про надання юридичної допомоги від 03.04.2024 року вартістю 9 000,00 грн.

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, адвокатське об`єднання надало позивачу усні консультації з вивченням документів, підготовило пропозиції та склало позовну заяву про стягнення боргу для подачу до суду.

Справа розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження, клопотання в справі не заявлялися і не вирішувалися судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000,00 грн є неспівмірними зі складністю справи та часом, витраченим представником позивача на надання правничої допомоги.

Судом враховано категорію та невелику складність даної справи, що не потребує додаткового правового аналізу з боку адвоката для складання документів та формування правової позиції у справі, зміст заявленої позивачем позовної вимоги, предмет спору.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд приймає до уваги вищенаведене, а також конкретні обставини справи, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір суд стягує з відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 551, 625, 634, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 89, 137, 141, 259, 263, 265, 280 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про споживчий кредит № 103955998 від 13.11.2021 року у розмірі 50 250,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судовий збір в розмірі 3 028,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн.

В решті вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»; місце знаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306; .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя О.М. Зосименко