Провадження № 2/643/851/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2024 Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Мельникової І.Д.,

за участю секретаря Шалі А.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа Салтівський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції про скасування арешту з нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить скасувати державну реєстрацію обтяження - арешт нерухомого майна на об`єкт обтяження: квартира АДРЕСА_1 , зареєстровану у реєстрі обтяжень №28270763 від 07.10.2018 року Старшим державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області та припинити це обтяження.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до П`ятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про намір прийняти спадщину, яка відкрилася 01.09.2022 року з дня смерті сина позивача, ОСОБА_3 . По спливу 6-ти місячного строку з дня відкриття спадщини, 06.09.2023 року ОСОБА_1 звернулася до П`ятої Харківської державної нотаріальної контори, за місцем відкриття спадкової справи, для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, до складу якого входить частина приватизованої квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Але, нотаріусом усно відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно та надано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.09.2023 року. Відповідно до вказаного документа на квартиру АДРЕСА_1 07.10.2018 року Старшим державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області накладено обтяження- арешт нерухомого майна. 18.09.2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до третьої особи з проханням зняти арешт зі спадкового майна. На своє звернення ОСОБА_1 отримала від третьої особи лист від 24.10.2023 року, яким відмовлено зняти арешт зі спадкового майна. Як було встановлено, на примусовому виконанні у третьої особи перебували 2 виконавчих провадження: 1) №56711769 по примусовому виконанню виконавчого листа №643/11799/17, виданий 26.06.2018 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суми боргу за договором позики 170000,00 грн. 2) №60285285 по примусовому виконанню виконавчого листа №643/3597/19, виданий 23.07.2019 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 13.08.2007 року у розмірі 25521,32 грн. 09.03.2021 керуючись пунктом 2 частини першої статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Враховуючи викладене, в даному випадку ОСОБА_1 може зняти заборону на нерухоме лише на підставі рішення суду, у зв`язку з чим вона звернулась з даним позовом.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06.12.2023 відкрито провадження в цивільній справі та прийнято рішення про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 16.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду пояснення, в яких просив відмовити у задоволенні позову.

Третя особа у судове засідання не з`явилась, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про поважність причин відсутності не повідомила.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Старшим державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області №28270763 від 07.10.2018 року накладено арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 , а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 06.09.2022 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно відповіді Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харків Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції № 149091 від 24.10.2023 року, зазначено, що на примусовому виконанні перебували 2 виконавчих провадження: 1) №56711769 по примусовому виконанню виконавчого листа №643/11799/17, виданий 26.06.2018 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суми боргу за договором позики 170000,00 грн. 2) №60285285 по примусовому виконанню виконавчого листа №643/3597/19, виданий 23.07.2019 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором від 13.08.2007 року у розмірі 25521,32 грн

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Крім того, відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (частина друга статті 51 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача, водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи: суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Відповідно до пункту 5 частини третьоїстатті11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIVдержавний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05 травня 2020 року у справі № 554/8004/16 (провадження 14-431цс19)).

Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна(див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19)).

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина перша статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Оскільки відповідачем у даній справі є Харківська міська рада, враховуючи вищевикладене, позов задоволенню не підлягає, у зв`язку з пред`явленням його до неналежного відповідача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у позові, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 263, 265 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа Салтівський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції про скасування державної реєстрації обтяження - арешту з квартири АДРЕСА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 16.10.2024.

Суддя І.Д. Мельникова