Провадження №2/523/5317/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в місті Одесі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Форт», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Крецул Вадим Андрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

УСТАНОВИВ:

05 серпня 2024 року до Суворовського районного суду м.Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє його представниця адвокат Мамчур О.А., до ТОВ «ФК Форт», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Крецул В.А., про визнання виконавчого напису №56654 від 22 грудня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., про стягнення із позивача на користь відповідача заборгованості у розмірі 10884 грн за кредитним договором № 4972143 від 23 квітня 2019 року, таким, що не підлягає виконанню.

Вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає вчинення виконавчого напису таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки він вчинений на підставі кредитного договору, який не є нотаріально посвідченим і не входить до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, сума заборгованості за договором не є безспірною. Зважаючи на викладене, позивач просить позов задовольнити та вирішити питання про розподіл судових витрат.

07 серпня 2024 року у справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

26 вересня 2024 року відповідач ТОВ ФК «Форт» надав суду відзив на позов, в якому позовні вимоги у частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, визнав, у зв`язку з чим просив повернути позивачеві за рахунок державного бюджету 50% судового збору на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України, а також відповідач вважає, що витрати на правничу допомогу, заявлені позивачем, є завищеними, оскільки справа не складна, не потребує значного обсягу роботи і часу, тому витрати мають бути зменшені до 1000 грн.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлялися належним чином.

Представниця позивача адвокат Мамчур О.А. надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності та підтримання позовних вимог.

Відповідач - ТОВ «ФК «Форт» у відзиві на позов просив проводити розгляд справи у відсутності його представника.

Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна та приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Крецул Вадим Андрійович у судове засідання не з`явилися. Суд вживав заходів щодо повідомлення третіх осіб про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток на офіційні поштові та електронні адреси, із клопотаннями не зверталися, причини неявки суду не повідомляли.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з огляду на таке.

За виконавчим написом, вчиненим 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., та зареєстрованим в реєстрі за № 56654, здійснюється стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Форт», яке на підставі договору факторингу № 310821 від 31 серпня 2021 року є правонаступником ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», яке у свою чергу є правонаступником усіх прав і обов`язків ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі договору факторингу № 100919 від 22 серпня 2019 року, невиплачених в строк грошових коштів за кредитним договором № 4972143 від 23 квітня 2019 року, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 за період з 31 серпня 2021 року до 20 грудня 2021 року у розмірі 10884 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 4000 грн, заборгованість за відсотками та комісією 1920 грн, штрафні санкції 4914 грн, та плата за вчинення виконавчого напису 50 грн.

На підставі заяви ТОВ «ФК Форт» про примусове виконання виконавчого напису № 56654, виданого 22 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецулом В.А. від 27 червня 2022 року було відкрито виконавче провадження № 69302282.

Як вбачається із матеріалів справи виконавчий напис №56654 від 22 грудня 2021 року, був вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. без правових підстав для цього, виходячи з такого.

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

За приписами статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Аналогічні за змістом положення містяться у пункті 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок).

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи:

- якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості,

- з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису містить й Порядок (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ).

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік).

Пунктом 2 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, нотаріусу необхідно надати: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Таким чином, право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення (прострочене зобов`язання боржника) та бути безспірним у розумінні вищеназваних нормативних актів.

Аналіз положень вищеназваних нормативних актів свідчить про те, що підставою для вчинення виконавчого напису за кредитним договором є надання нотаріусу документів, які не тільки передбачені Переліком за назвою, але й містять відомості, які є необхідними умовам вчинення виконавчого напису за статтею 88 Закону та пунктом 3.1 глави 16 розділ 2 Порядку.

Інакше нотаріус має право витребувати у стягувача інші документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису ( пункт 2.2 глави 16 розділ 2 Порядку).

Боржник в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису (постанова Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі №6-887/цс17).

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості згідно з Переліком. Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 (справа №466/6825/14ц).

Так, безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора -заставодержателя вважається безспірною.

Отже, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити в здійсненні виконавчого напису.

Відповідно до п. 3.1, 3.5 ст. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 3.4. Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із змінами та доповненнями (надалі - Порядок).

При цьому, стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом МЮУ від 22.02.2012 р. № 296/5, зареєстрованим в МЮУ 22.02.2012 р. за № 282/20595, передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно пункту 1.1. Глави 16 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Пунктом 1.2. Глави 16 передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до пункту 3.2 Глави 16 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин

2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, Постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Отже, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17.

З тексту оспорюваного виконавчого напису № 56654 від 22 грудня 2021 року встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 за № 1172.

Таким чином, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 22 грудня 2021 року повинна була врахувати, що станом на 22 грудня 2021 року Постановою КМУ № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів, отже, норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, які укладені у простій письмовій формі, є нечинні.

Пункт 2 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів.

Договір позики № 4972143 від 23 квітня 2019 року, укладений між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 , на підставі якого вчинено виконавчий напис, не був нотаріально посвідчений.

Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини третьої ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки, на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом не існувало обставин, які свідчили про безспірність заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, розмір заборгованості за кредитним договором, який значиться у виконавчому написі нотаріуса викликає сумнів щодо правильності нарахування кредитної заборгованості, договір позики не посвідчувався нотаріусом, суд дійшов висновку, що виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. від 22 грудня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 56654, слід визнати таким, що не підлягає виконанню, а тому позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач визнав позовні вимоги до початку розгляду справи по суті, то на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України слід повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ОСОБА_1 при подачі позову, тобто у розмірі 605,60 грн.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 605,60 грн за подачу позову та у розмірі 605,60 грн за подачу заяви про забезпечення позову, всього 1211,20 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 141, 142, 259, 263-265, 268, 279, 353, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Форт», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Крецул Вадим Андрійович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни від 22 грудня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 56654, за яким здійснюється стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Форт», яке на підставі договору факторингу № 310821 від 31 серпня 2021 року є правонаступником ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», яке у свою чергу є правонаступником усіх прав і обов`язків ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на підставі договору факторингу № 100919 від 22 серпня 2019 року, невиплачених в строк грошових коштів за кредитним договором № 4972143 від 23 квітня 2019 року, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_2 за період з 31 серпня 2021 року до 20 грудня 2021 року у розмірі 10884 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 4000 грн, заборгованість за відсотками та комісією 1920 грн, штрафні санкції 4914 грн, та плата за вчинення виконавчого напису 50 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Форт» (, місцезнаходження: пл. Солом`янська, 2, прим. 102Б, м. Київ, 03035) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Управлінню Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області (, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Черняховського, буд. 6) повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ) 50 відсотків судового збору, сплаченого під час звернення до суду, що складає 605,60 грн, який було сплачено на користь ГУК в Одеській області/Суворовський район /22030101, , призначення платежу: *;101;; Судовий збір, за позовом ОСОБА_1 , Суворовський районний суд м. Одеси), Суворовський районний суд м. Одеси, на рахунок № НОМЕР_2 , за квитанцією № 5971-4814-2490-2776 від 02 серпня 2024 року на суму 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня його складення.

Суддя