Справа № 2/593/294/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2024 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої-судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Бережани цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи відділу державної реєстрації Бережанської міської ради про поділ (виділ частки) майна, що перебуває в спільній частковій власності,-

В С Т А Н О В И В:

16 серпня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся в Бережанський районний суд із позовом до ОСОБА_2 та третьої особи відділу державної реєстрації Бережанської міської ради про поділ ( виділ частки) майна, яке є об`єктом спільної часткової власності.

В позовній заяві зазначив, що йому на праві спільної часткової власності належить 2/5 частки житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 ), який ним був придбаний 31 травня 1991 року на підставі договору купівлі -продажу. І хоч вищевказане майно перебуває виключно у його користуванні і жодних спільних приміщень з іншими співвласниками він не має та рішенням виконавчого комітету Бережанської міської ради № 727 від 09 лютого 2023 року вищевказаному належному йому майну, а саме: 2/5 частки житлового будинку, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ), присвоєно окрему адресу: АДРЕСА_2 , однак у зв`язку з тим, що іншому співвласнику 3/5 частин вказаної будівлі по документах належить квартира, на АДРЕСА_3 , не 3/5 частин будинку та з вказаних підстав неможливо укласти договір про поділ спільного майна чи договір про виділення у натурі частки із спільного майна, який вимагається законодавцем, тому Державним реєстратором йому відмовлено у проведенні державної реєстрації належної йому частки. А так як іншим способом реалізувати своє право щодо оформлення права власності на вказане майно, як окремого об`єкта, він не має, тому з даним позовом змушений звернутися до суду. Просив його позовні вимоги задоволити та постановити рішення, яким виділити йому в натурі в окрему інвентарну одиницю частину житлового будинку з надвірними будівлями у складі приміщень, а саме: житловий будинок під літерою «А» загальною площею 101,2 кв.м. та житловою 29.4 кв.м. з надвірною будівлею під літерою «Б» площею 24.9 кв.м. та стайня під літерою «В» площею 15.1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 та визнати за ним право власності на вказане майно, припинивши право спільної часткової власності на нього.

12 вересня 2024 року за вказаним позовом ухвалою Бережанського районного суду було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати дані вимоги у порядку загального позовного провадження із викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позов визнає, не заперечує проти його задоволення.

Представник третьої особи на стороні відповідача відділу державної реєстрації Бережанської міської ради в судове засідання також не з`явився, подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, щодо задоволення заявлених вимог ОСОБА_1 заперечень не має.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши долучені до заяви докази та взявши до уваги письмові заяви сторін, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задоволити, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 4 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 13 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно зі ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Співвласникам, як і кожному окремому власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві спільної часткової власності.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох і більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися, розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Відповідно до ст.ст. 358, 364 ЦК України кожен із співвласників спільної власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній власності.

У частинах першій, третій статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що «у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається. На відміну від виділу, за якого право власності припиняється лише для того співвласника, частка якого виділяється зі спільної власності, у разі поділу спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників (стаття 367 ЦК України). Виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку зі самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників».

У постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року у справі № 6- І30цс13 зазначено, що «частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні».

З такими висновками погодилась Велика Палата Верховного Суду в постанові від 25 березня 2020 року у справі № 307/3957/14-ц (провадження№ 14-43цс20).

Аналогічний правовий висновок висловлено в постанові Верховного Суду від 03 березня 2021 року в справі № 295/451/16-ц.

Згідно із ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян за жилий будинок" № 7 від 04.10.1991 р.: при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом

Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст. 119 ЖК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

У випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради.

При поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена -(ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності 2/5 частки житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 ), який він придбав 31 травня 1991 року на підставі договору купівлі- продажу № 1603 ( реєстраційне посвідчення № НОМЕР_1 від 03 червня1991 року).

Позивач, бажаючи провести поділ частини житлового будинку та виділити в натурі частку із майна, що перебуває у спільній частковій власності та оформити право власності на будинок з присвоєнням йому окремої адреси, звернувся до Бережанської міської ради та рішенням виконавчого комітету Бережанської міської ради № 727 від 09 лютого 2023 року за його ж заявою 2/5 частинам житлового будинку, належного позивачу, присвоєно окрему адресу: АДРЕСА_2 .

На підставі вищевказаного рішення виконкому фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 03 серпня 2023 року виготовлено технічний паспорт та підготовлено Висновок щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 01 березня 2023 року № 30/23, копії яких позивачем долучені до матеріалів справи.

07 листопада 2023 року позивач звернувся у Центр надання адміністративних послуг Бережанської міської ради із заявою за № 57897937 щодо реєстрації права власності на будинок як самостійний нерухомий об`єкт за адресою: АДРЕСА_2 , однак 10 листопада 2023 року Центром надання адміністративних послуг Бережанської міської ради було зупинено розгляд поданої ним заяви та повідомлено позивача про подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством, а саме: відсутність договору про поділ спільного майна чи відповідно договору про виділ у натурі частки із спільного майна або рішення суду, які передбачені п. 54 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127, а тому позивачу надано 30 робочих днів з дня отримання цього рішення на усунення виявлених обставин.

У зв`язку із вищевказаним позивач звернувся до ОСОБА_2 , який є власником другої частини будинку, для укладення договору про поділ майна та виділення частки в натурі, а так як при вирішенні вказаного питання було виявлено, що ОСОБА_2 належить на праві власності квартира АДРЕСА_4 , а не 3/5 частини будинку, що унеможливлює оформлення договору про виділення частки в натурі, оскільки формально відповідно до правовстановлюючих документів у власності позивача перебуває частка будинку, а у ОСОБА_2 -квартира, а тому 25 грудня 2023 року позивачу державним реєстратором було відмовлено в проведенні вказаних вище реєстраційних дій.

Із долучених до матеріалів справи та оглянутих судом документів встановлено, що ОСОБА_2 , так само як і позивач ОСОБА_1 , придбав у Бережанської міської ради 3/5 частки житлового будинку . В подальшому ним була проведена добудова та реконструкція частини будинку, після чого оформлено право власності на квартиру АДРЕСА_4 , що підтверджується долученими до матеріалів справи Витягом № 18188406 від 25 лютого 2014 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та Свідоцтвом на право власності Серії НОМЕР_2 , з яких видно, що у власності відповідача перебуває приміщення загальною площею - 97,1 кв. м. з яких 52,3 кв. м. є житлова площа.

Позивачем на підставі згоди ОСОБА_2 , яка була дана ним 26 листопада 2012року, як співвласником житлового будинку, також було проведено добудову до 2/5 житлового будинку з будівництвом гаража та господарських будівель, яка на даний час здана в експлуатацію відповідно до Декларації ІУ89 від 18 вересня 2023 року. Вищевказану добудову позивач не може зареєструвати, оскільки потрібна згода іншого співвласника.

Відповідно до п. 49 Постанови КМУ №858 від 17 жовтня 2013року « Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень'' передбачено, що у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на об`єкт нерухомого майна, який до проведення реконструкції, перебував у спільній частковій власності, заявник, крім документів, що зазначені в цьому пункті, подає письмову згоду всіх співвласників об`єкта нерухомого майна на проведення його реконструкції. Якщо у зв`язку з проведенням реконструкції об`єкта нерухомого майна змінився розмір часток у праві спільної власності, заявник, крім документів, що зазначені в цьому пункті, подає письмову заяву співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об`єкт нерухомого майна.

У поданому позові позивач також зазначив, що виникла ситуація не дає йому можливості реалізувати своє право розпоряджатися своїм майном і призвела до безвихідної ситуації, оскільки ОСОБА_2 на даний час є власником квартири АДРЕСА_4 , яка рівноцінна 3/5 часткам будинку.

Також у зв`язку з тим, що іншим співвласником виготовлено нове право власності 1/1 на об`єкт нерухомості квартиру АДРЕСА_4 , позивач також виявив бажання виділити свою частку будинку 1/1 як самостійне нерухоме майно.

Відповідно до п. 54. Постанови КМУ №858 від 17.10.2013р. '' Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень'' зазначено, що

державна реєстрація права власності на майно, утворене у результаті поділу, виділу частки або об`єднання майна, проводиться за наявності в Державному земельному кадастрі чи відповідно в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва відомостей про новосформоване/новостворене майно, утворене у результаті такого поділу, виділу частки або об`єднання та з обов`язковим встановленням належності майна, що поділяється, частка з якого виділяється чи об`єднується, на праві власності особі (особам), що здійснила (здійснили) такий поділ, виділ частки чи об`єднання.

Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт, утворений у результаті поділу, виділу частки або об`єднання у результаті реконструкції, реставрації або капітального ремонту (далі - реконструкція), проводиться відповідно до пунктів 77-81 цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом.

Для державної реєстрації права власності на майно, утворене у результаті поділу майна чи виділу в натурі частки з майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, що здійснює виділ у натурі частки, також подається договір про поділ спільного майна чи відповідно договір про виділ у натурі частки із спільного майна або рішення суду.

Державна реєстрація права власності на майно, утворене у результаті поділу майна, проводиться одночасно щодо всього майна, утвореного у результаті поділу, крім випадку, коли в результаті такого поділу змінюється власник майна, у тому числі припиняється право спільної власності.

Державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт, утворений у результаті поділу, виділу частки або об`єднання без проведення реконструкції, проводиться за наявності відомостей про технічні характеристики такого закінченого будівництвом об`єкта та про присвоєння адреси, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва».

І хоч позивачем виконано всі норми зазначені вище, а саме : виготовлено технічну документацію із урахуванням добудови, на яку виготовлено Декларацію про готовність, виконавчим комітетом Бережанської міської ради присвоєно адресу об`єкту, який підлягає виділенню в натурі як самостійне нерухоме майно, копії яких долучені до матеріалів справи, однак позивач, незважаючи на вищевказане, не має можливості представити реєстратору договір про виділ у натурі частки із спільного майна та оформити у зв`язку з відсутністю співвласника 3/5 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , оскільки на даний час ця частка оформлена як квартира АДРЕСА_4 за ОСОБА_2 , а тому єдиним способом реалізувати своє право оформити 2/5 житлового будинку по АДРЕСА_1 , як самостійне нерухоме майно 1/1 за адресою: АДРЕСА_2 залишається лише на підставі рішення суду.

А так як даний житловий будинок АДРЕСА_1 у відповідності до ч. 1 ст. 367 ЦК України поділений в натурі між сторонами та співвласник цього будинку ОСОБА_2 немає жодного приміщення із позивачем у спільному користуванні, що підтверджується Довідкою № 114/24 від 27 травня 2024року та останній визнав позов про що вказав у поданій ним суду письмовій заяві та визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтереси інших осіб, тому суд, враховуючи той факт, що відповідно до ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню та суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання, тому у відповідності з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд вважає необхідним ухвалити рішення про задоволення заявлених позивачем позовних вимог.

Вирішуючи питання судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

А так як із матеріалів справи видно, що позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір у розмірі 5566 грн., що підтверджується долученою до справи квитанцією № 78 від 25 червня 2024 року, та до початку розгляду справи по суті відповідач визнав позов про що вказав у поданій ним письмовій заяві, тому відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України'' Про судовий збір'' позивачу слід повернути п`ятдесят відсотків сплаченого ним судового збору, що в грошовому виразі становить 2783 (дві тисячі сімсот вісімдесят три) гривні.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. ст. 319, 355, 356, 358, 364, 367 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 13, 76, 82, 142, ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, ст. ст. 258, 259, 263- 265, 268, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Виділити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) в натурі в окрему інвентарну одиницю частину житлового будинку з надвірними будівлями у складі приміщень, а саме: житловий будинок під літерою «А» загальною площею 101.2 кв.м. та житловою 29.4 кв.м. з надвірною будівлею під літерою «Б» гараж площею 24.9 кв.м. та стайню під літерою «В» площею 15.1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати право власності за ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на самостійний об`єкт нерухомого майна - житловий будинок під літерою «А» загальною площею 101.2 кв.м. та житловою 29.4 кв.м. з надвірною будівлею під літерою «Б» гараж площею 24.9 кв.м. та стайню під літерою «В» площею 15.1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

Припинити право спільної часткової власності на 2/5 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстроване за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ).

Зобов`язати Управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області повернути із спеціального фонду Державного бюджету України позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , жителю АДРЕСА_2 , п`ятдесят відсотків сплаченого ним судового збору, що в грошовому виразі становить 2783 (дві тисячі сімсот вісімдесят три) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Данилів О.М.