ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/228/24
У Х В А Л А

"09" жовтня 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Котвицького В.Л., за участю секретаря судового засідання Овчар В.О., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позову до суду,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій остання просить: вжити заходи забезпечення позову шляхом застосування арешту майна шляхом заборони відчуження нерухомого майна, власником якого є ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), а саме: земельної ділянки, кадастровий номер::03:033:0004, яка розташована у Київській області, Макарівський район, Новосілківська міська рада.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 збирається звернутись до Дарницького районного суду м. Києва із позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за розписками на суму 222 811 доларів США, в еквіваленті по курсу НБУ становить 9 193 181,86 грн. та 465,00 Євро. Предметом позовних вимог є стягнення з ОСОБА_3 значної суми заборгованості. Позивач виконав повністю взяті на себе зобов`язання та передав гроші відповідачу, відповідач в свою чергу взяті на себе зобов`язання щодо повернення коштів не виконує, сума боргу є значною.

Заявник вважає, що як тільки ОСОБА_3 дізнається, що до нього подано позов про стягнення боргу, то здійснить всі дії щодо відчуження майна, яке є в його власності.

В судове засідання сторони відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України не викликались.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову у визначений позивачем спосіб, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Пунктом 1 частини першої ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, відповідно до роз`яснень у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Суд повинен пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи те, що ОСОБА_1 в заяві про забезпечення позову не обґрунтовано необхідність забезпечення позову, тобто, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся; ОСОБА_1 до заяви про забезпечення позову не надано доказів наявності спору між сторонами, зокрема боргових розписок, які є предметом спору, а тому суд вважає за необхідне в задоволенні клопотання про забезпечення позову відмовити.

Крім того, представником заявника не надано суду доказів вартості належного відповідачеві майна задля визначення співмірності заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 7 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 149-153 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову до подачі позову до суду - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.Л. Котвицький