Провадження № 2о/201/461/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Батманової В.В.

при секретарі Турбаївській М.В.

присяжних Дмитрієва Г.Б.

Кабачек В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпро Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про оголошення фізичної особи померлою,

В С Т А Н О В И В :

05.09.2024 ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про оголошення фізичної особи померлою.

В своїй заяві ОСОБА_1 посилалась на те, що вона є матір`ю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 проживала та зареєстрована за адресою - АДРЕСА_1 . Починаючи приблизно з 2009 року, донька періодично їздила до Російської Федерації де проживала та працювала в с. «Дивноморское» м. Геленджик, Краснодарський край. Під час перебування доньки в Російській Федерації, заявник зазвичай періодично спілкувалась по телефону та таким чином підтримували зв`язок. 10.01.2013 ОСОБА_2 , поїхала з м. Дніпро потягом до м. Москва, а потім поїхала до с. «Дивноморское» м. Геленджик, Краснодарського краю. Останній раз зв`язувалась з донькою по телефону 08.03.2013.

З 17.03.2013 заявник не змогла зв`язатись з донькою та з того часу зв`язок з нею обірвався.

З приводу її зникнення заявник зверталася до правоохоронних органів за місцем її зникнення в м. Геленджик. За наслідками звернень Слідчим відділом по м. Геленджик слідчого управління Слідчого комітета Російської Федерації по Краснодарському краю було відкрито кримінальну справу зач. 1 ст. 105 КК РФ (вбивство). В цьому кримінальному провадженні заявника також було визнано потерпілою. 28.02.2017 розслідування по справі було призупинено. Розслідування жодних результатів не дало, донька так і не була знайдена. На сьогоднішній день жодної інформації щодо ОСОБА_2 заявник не має.

Заявник зверталася до національних органів поліції із зверненням, щодо розшуку доньки. На своє звернення отримала відповідь, що перебування ОСОБА_2 на території України не встановлено.

У зв`язку з викладеним просила суд оголосити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Дніпропетровська, Дніпропетровської області, Україна, громадянку України померлою.

Заявник ОСОБА_1 та її представник надали заяви, в яких просили справу розглядати без їх участі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час місце розгляду справи повідомлявся належним чином, також надав заяву про можливість розгляду справи без участі представника.

Згідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи 07.10.2024 здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Як передбачено ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 Про судове рішення у цивільній справі , враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі Ващенко проти України (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності з наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_2 проживала та зареєстрована за адресою - АДРЕСА_1 .

Починаючи приблизно з 2009 року, ОСОБА_2 періодично їздила до Російської Федерації де проживала та працювала в с. «Дивноморское» м. Геленджик, Краснодарський край. Під час перебування доньки в Російській Федерації, заявник зазвичай спілкувалась по телефону та таким чином підтримували зв`язок.

10.01.2013 ОСОБА_2 , поїхала з м. Дніпро потягом до м. Москва, а потім поїхала до с. «Дивноморское» м. Геленджик, Краснодарського краю. Останній раз зв`язувалась з донькою по телефону 08.03.2013.

З 17.03.2013 заявник не змогла зв`язатись з донькою та з того часу зв`язок з нею обірвався.

З приводу зникнення ОСОБА_2 заявник зверталася до правоохоронних органів за місцем її зникнення в м. Геленджик. За наслідками звернень Слідчим відділом по м. Геленджик слідчого управління Слідчого комітету Російської Федерації по Краснодарському краю було відкрито кримінальну справу за ч. 1 ст. 105 КК РФ (вбивство). В цьому кримінальному провадженні заявника також було визнано потерпілою. 28.02.2017 розслідування по справі було призупинено. Розслідування жодних результатів не дало, донька так і не була знайдена. Станом на час розгляду справи жодної інформації щодо ОСОБА_2 заявник не має.

Заявник зверталася до національних органів поліції із зверненням, щодо розшуку доньки. На своє звернення отримала відповідь, що перебування ОСОБА_2 на території України не встановлено.

Відповідно до ст. 46 ЦК України фізична особа може бути визнана судом померлою, якщо у місці її постійного місця проживання немає відомостей про її місце перебування протягом трьох років, або якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців.

Нормами чинного законодавства визначено, що рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Виняток встановлений ч. 2ст. 46 ЦК України, де зазначено, що фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Так нормами ст. 306 ЦПК України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Таким чином вбачається, що заявник повинен мати особисту цивільно-правову заінтересованість у зміні правового статусу особи, яку просить оголосити померлою.

Оголошення особи померлою має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участі особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої є невідомим.

В п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» , зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Згідно з ч.3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Оскільки день вірогідної смерті ОСОБА_2 точно встановити неможливо, її необхідно оголосити померлою з дня набрання цим рішенням законної сили.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що відповідно до норм ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Керуючись ст.ст. 46,47 ЦК України, ст. ст. 263-265,305-309 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Соборний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпро Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про оголошення фізичної особи померлою задовольнити.

Оголосити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Дніпропетровська, Дніпропетровської області, громадянку України померлою.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя : В.В. Батманова

Присяжні Г.Б. Дмитрієв

В.П. Кабачек