Номер провадження: 22-ц/813/2514/24
Справа № 496/6349/22
Головуючий у першій інстанції Трушина О.І.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Сєвєрової Є.С.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

представника ОСОБА_1 - адвоката Топунової А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Топунової Анни Миколаївни на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 09 серпня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Трушиної О.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: державний нотаріус Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шевченко Ю.А., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

23.12.2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Біляївської міської ради Одеської області, третя особа: державний нотаріус Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шевченко Ю.А., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщинита просить визначити йому додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

23.01.2023 року позивач надав суду заяву про залучення до участі у справі в якості третьої особи його брата ОСОБА_1 (т.1, а.с. 36-37).

В подальшому, ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 07 лютого 2023 року відповідача - Біляївську міську раду Одеської області було замінено на належного відповідача - ОСОБА_1 (т.1, а.с.59-61).

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 . Після його смерті батька відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,0399 га та житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами під АДРЕСА_1 . У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки з 11.11.2015 року по 2022 рік перебував за межами України. У 2022 році вступив до лав Збройних сил України, восени отримав бойове поранення, яке потребує довготривалого лікування, на якому він зараз перебуває.

06.12.2022 року позивач звернувся до Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Південного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з приводу оформлення права на спадщину, але йому було відмовлено і рекомендовано звернутися до суду, так як пропущений встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивач вважав, що строк для прийняття спадщини ним пропущено з поважної причини, тому просив задовольнити його вимоги.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 09 серпня 2023 року позовну заяву ОСОБА_2 задоволено.

Визначено ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини три місяці, що відкрилася після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.184-189).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Топунова А.М. ставить питання про скасування рішення Біляївського районного суду Одеської області від 09 серпня 2023 року, ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.194-198).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Колегія суддів зазначає, що у відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з ч.1, ч.2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ч.1 ст. 1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України).

Разом з тим, ч.3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у справі ОСОБА_2 без поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто майже за 7 років до звернення ОСОБА_4 до суду з даним позовом.

Такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Так, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Тобто, правила ч.3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця об`єктивних перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Колегія суддів зазначає, що за змістом ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що перебування позивача за кордоном на час смерті батька є поважною причиною для прийняття ним спадщини в шестимісячний строк, установлений ст.1270 ЦК України, що підтверджується паспортом та листом Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 7 від 26.04.2023 року, в період 2016-2019 р.р. (т.1, а.с.146-148).

Також суд зазначив, що в період з 15.04.2022 року до 31.08.2022 року у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, позивач брав безпосередню участю у бойових діях та забезпеченню заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, що підтверджується довідкою в/ч НОМЕР_1 (т.1, а.с. 23).

Посилаючись на зазначені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини і задовольнив позовні вимоги позивача ОСОБА_2 , визначивши йому додатковий строк для прийняття спадщини на три місяці.

Проте колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 в`їхав на територію України 24.12.2015 року, а виїхав з території України 26.01.2016 року (т1, а.с.144).

Оскільки спадкодавець батько позивача ОСОБА_5 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1, а.с.10), то ніщо не заважало позивачу ОСОБА_2 звернутись до нотаріальної контори на території України із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька в установлені законом строки.

Більше того, як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 як в шестимісячний період, установлений для прийняття спадщини, так і подальшому, перебував на території України, однак не вчинив жодних дій, які б свідчили про прийняття ним спадщини (т.1, а.с.144- 145, 146-148).

Зазначені обставини свідчать про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позивач ОСОБА_2 перебував на території лише 32 дні з 6 місяців, а тому з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини.

Також слід зазначити, що відповідно до постанови Верховного Суду від 14 листопада 2022 року, прийнятої у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 148/1923/20, провадження № 61-3145св22, досліджував питання щодо подання заяви про прийняття спадщини, якщо заявник-спадкоємець знаходиться за кордоном і немає можливості повернутися в Україну.

Верховний Суд дійшов висновку, що саме по собі проживання спадкоємців за межами України не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки у відповідності до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, спадкоємці не позбавлені можливості реалізувати свої спадкові права шляхом подання відповідних заяв про прийняття спадщини засобами поштового зв`язку.

Відповідно до пункту 3.5 глави 10 вищевказаного Порядку № 296/5 якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини.

Окрім цього, згідно з підпунктом 3.11.3 Положення про порядок вчинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року № 142/5/310, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2004 року за № 1649/10248, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати консулу заяву про прийняття спадщини.

Крім викладеного, колегія суддів зазначає, що вказане узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2021 року в справі № 332/3796/19, від 08 червня 2022 року в справі № 571/731/21 та від 27 червня 2022 року в справі № 202/1188/19.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог, оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалене судове рішення не відповідає вимогам діючого цивільного законодавства, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, оскільки рішення у справі ухвалено не у відповідності до вимог матеріального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване судове рішення скасувати, та прийняти постанову, якою позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: державний нотаріус Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шевченко Ю.А., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, залишити без задоволення.

Крім того, у відповідності до вимог, передбачених ст. 141 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1 488,90 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст.381 - 384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Топунової Анни Миколаївни задовольнити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 09 серпня 2023 року скасувати.

Прийняти постанову, якою позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: державний нотаріус Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Шевченко Ю.А., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1 488,90 грн. (одну тисячу чотириста вісімдесят вісім гривень 90 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10.10.2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Є.С. Сєвєрова