Справа № 127/7016/24
Провадження № 22-ц/801/1954/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Сало Т. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 рокуСправа № 127/7016/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Берегового О.Ю., Панасюка О.С., секретар Луцишин О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2024 року, ухвалене суддею Венгин О.О., повне рішення складено 12 липня 2024 року, в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

встановив:

У березні 2024 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі АТ «ПУМБ») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість в сумі 102 714,68 грн.

В обґрунтування позову АТ «ПУМБ» зазначило, що між банком та ОСОБА_1 було укладено два кредитні договори:

- 09 листопада 2020 року кредитний договір №1, за яким позичальнику було видано кредитну картку з встановленим лімітом 3 000 грн, який пізніше було підвищено до 12 000 грн;

- 07 червня 2021 року кредитний договір №601, за яким позичальнику було видано кредит у сумі 70 000 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитними договорами в нього виникла заборгованість, яка станом на 01 січня 2024 року в загальному розмірі становить 102 714,68 грн:

- по кредитному договору від 09 листопада 2020 року №1 18 670,94 грн, з яких: 11 978,24 грн заборгованість за кредитом; 6 692,70 грн заборгованість за процентами; 0 грн заборгованість за комісією;

- по кредитному договорі від 07 червня 2021 року №601 84 043,74 грн: 55 406,55 грн заборгованість за кредитом; 10,48 грн заборгованість за процентами; 28 626,71 грн заборгованість за комісією.

Вказане стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість:

- за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №1 від 09.11.2020 р. в розмірі 18 670 (вісімнадцять тисяч шістсот сімдесят) грн 94 к., з яких 11 978,24 грн - заборгованість за тілом кредиту, 6692,70 грн - заборгованість за процентами;

- за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №601 від 07.06.2021 р. в розмірі 84 043 (вісімдесят чотири тисячі сорок три) грн 74 к., з яких 55 406,55 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10,48 грн - заборгованість за процентами, 28 626,71 грн - заборгованість за комісією;

- 2 422,40 грн судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

У скарзі зазначає, що виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Анкета-заява на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №1 від 09 листопада 2020 року містить лише суму бажаного кредитного ліміту у розмірі 3 000 грн, прохання відкрити поточний рахунок та бажання оформити на своє ім`я платіжну картку, однак, не містить умов договору щодо строку дії договору та в ній не зазначено розміру процентної ставки за користування кредитними коштами в повному обсязі. У цій заяві заначено, що публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладення договору на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб розміщена на веб-сайті банку, при цьому позивачем не надано до суду підтверджень, що саме ці Правила надання послуг фізичним особам розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними. Щодо нарахованої комісії, то положення кредитного договору щодо сплати комісії є нікчемними і в самому договорі не передбачено переліку додаткових та супутніх банківських послуг, за які встановлена така щомісячна комісія. Пунктом 5 заяви №601 від 07 червня 2021 року про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність якої прямо передбачена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Розрахунок заборгованості, у випадку пред`явлення вимоги до позичальника, має здійснюватися з моменту виникнення заборгованості і до моменту направлення такої вимоги, а не по день подачі позовної заяви до суду. Якщо у відповідача є невиплачений кредит станом на воєнний період, він не нестиме відповідальності за несплату боргу під час воєнного стану, а також в тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, встановивши наявність між сторонами спірних правовідносин, які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, кредиту, дійшов висновку, що права позивача відповідачем порушені, оскільки відповідач не виконувала належним чином умови договорів про надання кредиту, що є підставою для задоволення позову.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції в частині наявності підстав для стягнення заборгованості за кредитними договорами, однак, не в повній мірі погоджується зі складовими такої заборгованості.

Встановлено, що 09 листопада 2020 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання заяви №1 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за яким позичальник отримав кредитну картку з встановленим лімітом в розмірі 3 000,00 грн, зі строком дії кредитного ліміту 12 місяців з дня надання кредитного ліміту. Умовами договору визначено, що зі спливом вказаного строку дія кредитного ліміту продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін або підстав для його скорочення у порядку, визначеному ДКБО. Стандартна процентна ставка, реальна річна процента ставка складає 47,88% (а.с.27).

09 листопада 2020 року ОСОБА_1 підписано також паспорт споживчого кредиту.

З копії довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №1 слідує, що 09 листопада 2020 року було встановлено кредитний ліміт в розмірі 3 000,00 грн, 18 лютого 2021 року відбулось збільшення кредитного ліміту до 7 000,00 грн, а 22 лютого 2021 року - до 12 000,00 грн (а.с. 52).

За розрахунками банку, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 01 січня 2024 року становить 18 670,94 грн: 11 978,24 грн - заборгованість за тілом кредиту; 6 692,70 грн заборгованість за відсотками.

Крім того, 07 червня 2021 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання заяви №601 на приєднання до договору до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за яким позичальник отримав кредит в розмірі 70 000,00 грн на споживчі цілі, строком на 24 місяці. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,99%, розмір процентної ставки 0,01% річних. Дата платежу до 7 числа кожного календарного місяця рівними платежами в сумі 5 009,97 грн щомісяця та 5 009,87 грн в останній місяць. Усього за 24 місяці підлягає до сплати 120 239,18 грн. (а.с.24-25).

02 червня 2021 року ОСОБА_1 підписано також паспорт споживчого кредиту.

Згідно платіжної інструкції №TR.49776336.53135.8810 від 07 червня 2021 року, АТ «ПУМБ» надало ОСОБА_1 кредитні кошти за договором №601 в розмірі 70 000 грн. (а.с. 52 на звороті).

За розрахунками банку, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 01 січня 2024 року становить 84 043,74 грн: 55 406,55 грн заборгованість за кредитом; 10,48 грн заборгованість за процентами; 28 626,71 грн заборгованість за комісією.

На підтвердження факту видачі ОСОБА_1 кредиту, користування нею кредитними коштами та наявності заборгованості АТ «ПУМБ» було надано виписку по рахунках за період з 09 листопада 2020 року по 01 січня 2024 року та з 07 червня 2021 року по 01 січня 2024 року (а.с.56 на звороті-60).

02 січня 2024 року АТ «ПУМБ» пред`явило до ОСОБА_1 письмову вимогу (повідомлення) вих. №КНО 44.2.2/3 про погашення заборгованості за укладеними з нею кредитними договорами в загальному розмірі 102 714,70 грн (а.с.49-50).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом статей 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечувалося ОСОБА_1 , що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено два кредитні договори: №1 від 09 листопада 2020 року та №601 від 07 червня 2021 року.

При перегляді справи в апеляційній інстанції представник скаржника підтвердила факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів та наявність заборгованості, однак, не погодилася з розміром заборгованості, до якої включено комісію банку, яка не підлягає стягненню.

Апеляційний суд виходить з того, що надані АТ «ПУМБ» розрахунки заборгованості за вказаними кредитними договорами є належними та допустимими доказами стосовно надання банком кредитних коштів клієнту, отримання і використання таких коштів останнім.

На підтвердження розміру заборгованості позивачем також було надано виписки по рахунках ОСОБА_1 за двома кредитними договорами.

Верховний Суд у своїй постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц дійшов висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надані банком виписки за картковими рахунками позичальника, яким суди дали оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким розрахунком самого відповідача.

У цій справі позичальниця не довела належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених кредитними договорами, розмір заборгованості не спростувала.

Заперечуючи щодо позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що у підписаній анкеті-заяві на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 09 листопада 2020 року №1 зазначено лише суму бажаного кредитного ліміту в розмірі 3 000 гривень, прохання відкрити поточний рахунок у гривні, бажання оформити на своє ім`я платіжну картку, однак, заява не містить умов щодо строку дії договору та у ній не зазначено розміру процентної ставки. При цьому, у заяві зазначено, що публічна пропозиція АТ «ПУМБ» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб розміщена на веб-сайті банку, однак, в даному випадку до спірних правовідносин не можна застосовувати правила ч.1 ст.634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Вказані доводи не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються змістом укладеного договору.

Так, у підписаній 09 листопада 2020 року ОСОБА_1 заяві зазначено, що строк дії кредитного ліміту становить 12 місяців з дня надання кредитного ліміту, а зі спливом вказаного строку дія кредитного ліміту продовжується кожного разу на такий самий строк у разі відсутності заперечень будь-якої із сторін або підстав для його скорочення у порядку, визначеному ДКБО.

Також у вказаній заяві зазначено розмір процентної ставки (стандартної, реальної) 47,88%.

Відтак, підписана ОСОБА_1 заява містить домовленості сторін щодо строку дії договору та розміру процентної ставки, що свідчить про те, що позичальник ознайомився з умовами кредитування.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, в якій йде мова про припинення права кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України.

Разом з цим, ОСОБА_1 не проектує висновки касаційного суду на обставини даної справи та не зазначає, які саме висновки суду першої інстанції вони спростовують, а відтак апеляційний суд позбавлений можливості надати оцінку вказаним доводам скарги.

Так само ОСОБА_1 в апеляційній скарзі наводить правове обґрунтування щодо звільнення позичальника від відповідальності за несплату боргу під час дії воєнного стану, а також в тридцятиденний строк після його припинення або скасування, не застосовуючи норми права до обставин даної справи.

Пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Разом з цим, АТ «ПУМБ» не ставить вимог про стягнення з ОСОБА_1 коштів на підставі ст. 625 ЦК України чи неустойки за прострочення виконання зобов`язання.

ОСОБА_1 зазначає, що розрахунок заборгованості, у випадку пред`явлення вимоги до позичальника, має здійснюватися з моменту виникнення заборгованості і до моменту направлення такої вимоги, а не по день подачі позовної заяви до суду.

Разом з цим, хоча розрахунок заборгованості і датований 01 січням 2024 року, фактично за кредитним договором №1 від 09 листопада 2020 року він зроблений станом на 30 листопада 2022 року, а за кредитним договором №601 від 07 червня 2021 року він зроблений станом на грудень 2023 року (за кредитом), на січень 2024 року (за процентами) та на грудень 2022 року (за комісією).

З вимогою до ОСОБА_1 про погашення заборгованості банк звертався у січні 2024 року, що свідчить про те, що позивач не ставить вимогу про стягнення заборгованості, яка нарахована після направлення вимоги позичальнику.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №1 від 09 листопада 2020 року в загальному розмірі 18 670,94 грн, з яких: 11 978,24 грн заборгованість за кредитом та 6 692,70 грн заборгованість за процентами.

Що стосується кредитного договору №601 від 07 червня 2021 року, то апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги з приводу відсутності підстав для стягнення заборгованості за комісією за вказаним договором заслуговують на увагу.

У даній справі встановлено, що АТ «ПУМБ» просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за комісією за кредитним договором №601 від 07 червня 2021 року у розмірі 28 626,71 грн.

Пунктом 5 вказаного договору визначено, що розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 2,99%.

За розрахунками заборгованості, наданими АТ «ПУМБ», щомісячний розмір комісії становив 2 093 грн, що становить 2,99% від отриманого розміру кредиту (70 000 грн).

Розглядаючи ці мотиви апеляційної скарги, апеляційний суд бере до уваги правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Законом України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», Правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року №49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит, загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 (провадження № 61-18751св21) вказано, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів існування, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

У кредитному договорі від 07 червня 2021 року не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту.

Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, то положення пункту 5 кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Визнання судом нікчемного правочину (чи окремих його умов) недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.

До вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29 листопада 2023 року у справі №181/384/21 при розгляд справи за аналогічних правовідносин.

Враховуючи викладене, з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» підлягає стягнення заборгованість за кредитним договором №601 від 07 червня 2021 року в загальному розмірі 55 417,03 грн: 55 406,55 грн заборгованість за кредитом та 10,48 грн заборгованість за процентами.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищезазначеного, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованості за комісією за кредитним договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №601 від 07 червня 2021 року в розмірі 28 626,71 грн підлягає скасуванню із ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги. У решті рішення суду підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ч. 13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку із ухваленням в частині нового рішення, підлягає зміні розподіл судових витрат. Оскільки за результатами апеляційного перегляду позов фактично задоволено частково, а саме на 72%, слід зменшити розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за подання позовної заяви з 2 422,40 грн до 1 747 грн пропорційно розміру задоволених вимог.

Також у зв`язку з частковим задоволенням вимог апеляційної скарги (на 28%), з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, пропорційно розміру задоволених вимог в розмірі 1 266 грн.

Керуючись ст. 374, 375, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості за комісією за кредитним договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб №601 від 07 червня 2021 року в розмірі 28 626 (двадцять вісім тисяч шістсот двадцять шість) гривень 71 копійок скасувати та ухвалити в цій частині нове рішенням, яким відмовити у задоволенні цієї позовної вимоги.

У решті рішення суду залишити без змін.

Змінити розподіл судових витрат, зменшивши розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» за подання позовної заяви з 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривень 40 копійок до 1 747 (одна тисяча сімсот сорок сім) гривень.

Стягнути Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 1 266 (одна тисяча шістдесят шість) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає..

Повний текст постанови складено 10 жовтня 2024 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.Ю. Береговий

О.С. Панасюк