15.08.2024 Єдиний унікальний номер 205/7185/24
Номер провадження: 2/205/3153/24
15 серпня 2024 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В.
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Правекс банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Акціонерне товариство «Правекс банк» в особі свого представника (далі - Позивач) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 20.12.2021 року між Акціонерним товариством «Правекс банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 522RPUA213540001, своїм підписом Позичальник повністю та безумовно погодився на умови кредитного договору та підтвердив факт того, що ознайомився з умовами кредитного договору та не заперечує проти них.
За умовами кредитного договору Кредитор надав кошти на споживчі цілі на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання у користування Позичальнику кредит у розмірі 50 000 грн. 00 коп., Позичальник зобов`язувався прийняти, використовувати за цільовим призначенням, повернути (погасити) кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі на умовах встановлених в кредитному договорі.
На виконання умов Кредитного договору № 522RPUA213540001 від 20.12.2021 року Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. За заявою позичальника від 09.12.2021 р. АТ «Правекс Банк» надав грошові кошти на рахунок № НОМЕР_1 .
Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. Згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору № 522RPUA213540001 від 20.12.2021 року станом на 14.02.2024 року заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Правекс Банк» становить 59 029 грн. 23 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту - 43 505 грн. 66 коп., заборгованості за відсотками - 15 523 грн. 57 коп.
З метою повернення грошових коштів позивач неодноразово звертався до відповідача та його дружини з відповідною вимогою, але до цього часу жодної суми не повернуто.
Представник позивача також зазначає, що 08.12.2021 року між Акціонерним товариством «Правекс банк» та ОСОБА_1 було підписано Анкету - заяву фізичної особи на отримання кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`ю з ОСОБА_2 (далі - Відповідач -2), а тому вважає за можливе застосувати до даного спору солідарним відповідачем іншого з подружжя:ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
У зв`язку з чим, представник позивача змушений звернутися до суду та просити стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Правекс банк» заборгованість за Кредитним договором № 522RPUA213540001 від 20.12.2021 року у загальному розмірі 59 029 грн. 23 коп. та судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 коп.
Відповідачі у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк відзив на позовну заяву не подали.
Будь-яких інших заяв по суті справи до суду не надходило.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Представник позивача подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. У такій заяві представник Акціонерного товариства «Правекс банк» зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог, просить здійснити розгляд справи за його відсутності, позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують.
Від відповідачів будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду 31/0/9-22 від 06.03.2021 «Про зміну територіальною підсудності судових справ в умовах воєнного стану» Ленінському районному суду м. Дніпропетровська була визначена територіальна підсудність Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя, Приморського районного суду м. Маріуполя та Першотравневого районного суду м. Маріуполя.
Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило.
У відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідачів, які належним чином були повідомлені і від яких не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ними причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили та не подали відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення з огляду на наступне.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 20.12.2021 року між Акціонерним товариством «Правекс банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 522RPUA213540001, своїм підписом Позичальник повністю та безумовно погодився на умови кредитного договору та підтвердив факт того, що ознайомився з умовами кредитного договору та не заперечує проти них.
Суд вважає, що вказаний кредитний договір, який укладений у спосіб підписання позичальником Анкети-заяви та паспорту споживчого кредитування, відповідає вимогам Закону і доводить факт існування волевиявлення сторін на його укладання, оскільки форма та порядок укладання договору відбулось у порядку, що не суперечить чинному законодавству, зокрема підписання позичальником та банком вказаної оферти та паспорту споживчого кредиту.
За умовами кредитного договору Кредитор надав кошти на споживчі цілі на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання у користування Позичальнику кредит у розмірі 50 000 грн. 00 коп. Позичальник зобов`язувалась прийняти, використовувати за цільовим призначенням, повернути (погасити) кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом, комісії, неустойки та інші платежі на умовах встановлених в кредитному договорі.
Договір, відповідно до п. 11.3 Загальної частини Кредитного договору, діє від дня його підписання до повного виконання зобов`язання за цим договором.
Відповідно до п. 3 особливої частини Кредитного договору Банк видає Позичальнику Кредит на строк до 19.12.2024 року.
Відповідно до п. 2 особливої частини Кредитного Договору цільове призначення (мета) кредиту на споживчі цілі.
Відповідно до п.п 4.1 Кредитного Договору Кредит видається Позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок, зазначений у п. 5 особливої частини договору, а саме: № НОМЕР_1 .
Відповідно до п. 4 особливої частини першого Кредитного договору за користування кредитом Позичальник сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 17,99%. У разі настання відкладальної обставини передбаченої у п. 1.7 процентна ставка змінюється до 28,99%.
Пунктом 3.1 Особливої частини першого Кредитного договору, дата щомісячних платежів за Кредитним договором, в тому числі сплати процентів до 20 числа кожного місяця.
Відповідно до п. 4.2 Загальної частини Кредитного Договору, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за Кредитом щомісяця в строки, вказані в п. 3.1. Особливої частини Кредитного Договору, шляхом внесення грошових коштів, вказаних у колонці «Погашення основної суми кредиту» Графіку платежів за Договором, що вказаний у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту (Додаток №1 до даного Договору), а також в дату повернення Кредиту, зазначену в п.3 Особливої частини першого кредитного Договору, на поточний рахунок Позичальника, зазначений в п.5 Особливої частини першого кредитного Договору, та доручає Банку здійснювати договірне списання відповідної суми грошових коштів, вказаних у колонці «Погашення основної суми кредиту» Графіку платежів за Договором, що вказаний у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту (Додаток №1 до даного Договору), з зазначеного поточного рахунку Позичальника в рахунок погашення заборгованості За Кредитом (договірне списання).
Відповідно до п. п 4.10 загальної частини Кредитного договору проценти нараховуються Банком протягом строку на який надається Кредит.
Відповідно до п. п. 4.11 загальної частини Кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, протягом Процентного періоду зазначеного в п. п. 4.1 особливої частини першого кредитного договору. Нарахування процентів здійснюється із застосуванням методу «факт/факт» (фактична кількість днів у процентному періоді та фактична кількість днів у році).
Відповідно до п.п. 4.2 Загальної частини Кредитного договору Позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за Кредитом щомісяця в строки, вказані в п. 3.1 особливої частини, тобто 20 числа кожного місяця. Погашення відбувається шляхом внесення грошових коштів на поточний рахунок Позичальника (зазначений в п. 5 особливої частини Кредитного договору), вказаних в колонці «Погашення заборгованості» графіку платежів за договором, що вказаний в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту згідно додатку № 1 до даного договору.
Відповідно до додатку № 1 до договору кредиту № 522RPUA213540001 від 20.12.2021 року Таблиці обчислення загальної вартості споживчого кредиту для позичальника (споживача) та реальної процентної ставки за кредитом, в тому числі Графік платежів за кредитом, згідно якого зазначено детально строк кредиту 36 місяців, загальна вартість кредиту 120 286,65 гривень, щомісячний платіж Позичальника становить 1 807 грн. 37 коп., крім останнього який складає 1 801 грн. 07 коп.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Кредитного договору № 522RPUA213540001 від 20.12.2021 року Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. За заявою позичальника від 09.12.2021 року до АТ «Правекс Банк» надав грошові кошти на рахунок № НОМЕР_1 .
Разом із цим, сторона позивача наголошує на тому, що позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. Згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору № 522RPUA213540001 від 20.12.2021 року станом на 14.02.2024 року заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Правекс Банк» становить у розмірі 59 029 грн. 23 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту - 43 505 грн. 66 коп., заборгованості за відсотками - 15 523 грн. 57 коп.
Оскільки відповідачі у добровільному порядку свої договірні зобов`язання не виконує, то між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту.
У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит,будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.
В даному випадку, на підтвердження фактичного надання кредитних коштів відповідачеві, як позичальнику, та не виконання такою особою своїх зобов`язань щодо повернення отриманих на умовах строковості грошових кредитних коштів, з боку банку суду представлено банківську виписку по руху коштів по картці, що була видана банком на ім`я відповідача.
Суд із цього приводу вказує, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Аналогічні за своїм змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.
Згідно частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Згідно п.п.1 п. 59 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, що затверджене Постановою Правління Національного банку України 04.07.2018 № 75 банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри: особові рахунки та виписки з них.
Згідно п. 62 такого Положення виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
В даному випадку надана позивачем виписка по руху коштів по картці є первинним документом, який беззаперечно свідчить про надання боржнику кредитних грошових коштів та існування у позичальника заборгованості за кредитним договором. Аналогічна за своїм змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19.
У зв`язку із тим, суд вважає, що отримання у кредит грошових коштів Відповідачем підтверджено належними доказами по справі, а відтак у такого учасника справи в силу укладеного договору виникло зобов`язання повернути такі кошти частинами, у розмірах та у строки, зазначені у кредитному договорі.
Перевіривши надані позивачем розрахунок заборгованості, у тому числі на предмет його узгодженості із вказаною випискою руху грошових коштів по картковому рахунку, та узявши до уваги умови кредитного договору, суд вважає доведеним обставину порушення відповідачем умов такого кредитного договору в частині своєчасного повернення сум отриманого тілу кредиту.
З огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики.
Щодо вимоги про стягнення відсотків за користування кредитними коштами суд вказує на таке.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
В даному випадку вказаним кредитним договором передбачено обов`язок позичальника сплачувати відсотки за користування кредитними коштами, визначено їх розмір та порядок нарахування, однак із матеріалів справи вбачається те, що відповідач свої договірні і зобов`язання зі сплати таких відсотків не виконує, що тягне за собою наявність підстав про стягнення заборгованості за відсотками.
Щодо солідарного стягнення суд вказує про наступне.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 , позивач посилався на положення ч.3 ст.61, ч.4 ст.65 СК України.
Згідно з ч. 3 ст. 61 СК України у разі, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Водночас відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.
Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність, отже ОСОБА_2 зобов`язана нести солідарну відповідальність перед кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань.
Суд зазначає, що частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 ЦПК України, яка також покладає і на суд певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, суд керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.
В даному випадку з умов договору кредиту, паспорту споживчого кредиту, анкети-заяви вбачається, що наданий банком кредит є споживчим, так як взятий на споживчі потреби, при цьому які саме не зазначено.
Оцінивши в сукупності надані суду докази з урахуванням вимог ч.3 ст.61, ч.4 ст.65 СК України, суд доходить висновку, про недоведеність доводів позивача про те, що отримані позичальником грошові кошти за вказаним кредитним договором були використані в інтересах сім`ї, а тому вказаний договір не створює будь-яких обов`язків для другого з подружжя.
Таким чином, зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню лише частково шляхом стягнення саме з позичальника, заборгованості за Кредитним договором № 522RPUA213540001 від 20.12.2021 року у загальному розмірі 59 029 грн. 23 коп.
Суд також зауважує, що відповідачі, будучи належним чином повідомлені про розгляд даної цивільної справи по суті, в судове засідання не з`явилися, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надали, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати по справі у вигляді судового збору у розмірі 2 422 грн. 40 коп.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 526, 527,530, 615, 625, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-
1. Позов Акціонерного товариства «Правекс банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
3. У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Правекс банк» до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Мовчан Д.В.