Провадження №2/447/30/24
Справа №447/542/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

03.10.2024 Миколаївський районний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді Друзюк М.М. ,

секретар судового засідання Іськів О.І.,

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору виконавчий комітет Новороздільської міської ради Львівської області як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна, -

за участі:

представника позивача Гнідець О.М.

представника відповідача ОСОБА_4

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

ОСОБА_1 подав до Миколаївського районного суду Львівської області позов до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору виконавчий комітет Новороздільської міської ради Львівської області як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна.

В обґрунтування вимог заявлених вимог покликається на те, що у 2015 році відповідач уклав шлюб з їхньою матір`ю, під час якого у них народилась дівчинка ОСОБА_5 , та відповідач в 2019 році удочерив його сестру ОСОБА_6 . Згодом у 2021 році ОСОБА_5 з матір`ю загинула внаслідок отруєння чадним газом. Після смерті матері , відповідач, позивач та його сестра ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишилися проживати разом. Їхні стосунки погіршувались, оскільки відповідач неодноразово вчиняв фізичне, психологічне насильство відносно позивача та ОСОБА_6 . Зазначив, що відповідач не цікавився успіхами доньки у навчанні, її здоров`ям, не забезпечував відповідного догляду. У травні 2022 року позивач почав проживати окремо, а його сестра залишилась проживати з вітчимом. У листопаді 2022 його сестра повідомила, що відповідач неодноразово вчиняє відносно розпусні дії, по вказаному факту були внесені відомості за ч. 2 ст. 156 КК України. Після чого відповідач виїхав з будинку. Оскільки відповідач не виконує свої батьківських обов`язків відносно ОСОБА_6 , свідомо самоусунувся від забезпечення її морального та духовного розвитку, вчинення розпусних дій сексуального характеру, а тому підлягає позбавленню батьківських обов`язків. Відтак відповідач, як рідний брат може здійснювати опіку над сестрою та може забезпечити сестрі повноцінне та безтурботне життя, а тому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановити над ОСОБА_6 опіку на призначити його опікуном.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 30.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження.

На адресу суду 01.05.2023 надійшло клопотання від представника виконавчого комітету Новороздільської міської ради про розгляд справи за його відсутності .

На адресу суду 03.05.2023 від представника позивача адвоката Іванова О.О. надійшла заява про проведення судового засідання, яке призначене 04.05.2023 у відсутності позивача та його представника, просив зобов`язати орган опіки та піклування Новороздільської міської ради надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_6 .

Від представника відповідача - адвоката Ратича Т.М., 15.05.2024 надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову, оскільки ОСОБА_6 він удочерив, та потрапивши під чужий вплив вона обмовила відповідача, звинувативши його у вчиненні кримінального правопорушення. Також категорично заперечив щодо вчинення будь-яких насильницьких дій відносно доньки, вказав, що до кримінальної, адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень не притягався. Зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключний і надзвичай спосіб впливу на недобросовісних батьків, а позивач жодним чином не довів винної поведінки відповідача та нехтуваннями ним своїх обов`язків, тому просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 30.05.2023 зобов`язано виконавчий комітет Новороздільської міської ради Львівської області, як орган опіки та піклування надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_6 та висновок щодо доцільності призначення ОСОБА_1 опікуном малолітньої ОСОБА_6 .

На адресу суду 26.06.2023 надійшло клопотання від представника позивача адвоката Іванова О.О. про відкладення розгляду справи.

На адресу суду 24.07.2023 надійшло клопотання від представника третьої особи про відкладення розгляду справи та надання часу для підготовки висновку.

На адресу суду 09.08.2023 надійшло клопотання від представника позивача адвоката Іванова О.О. про відкладення розгляду справи.

На адресу суду 04.09.2023 надійшло клопотання від представника позивача адвоката Гнідець О.М. про відкладення розгляду справи.

На адресу суду 18.09.2023 надійшло клопотання від представника позивача адвоката Гнідець О.М. про відкладення розгляду справи.

На адресу суду 18.09.2023 надійшло клопотання від представника третьої особи про відкладення розгляду справи.

Від представника позивача адвоката Гнідець О.М. 16.10.2023 надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання у відсутності позивача та його представника, просила призначити судовий розгляд справи.

На адресу суду 16.10.2023 надійшло клопотання від представника виконавчого комітету Новороздільської міської ради Львівської області, у якому не заперечує щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітньої ОСОБА_6 та просить долучити до матеріалів справи відповідний висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Щодо встановлення опіки заперечують, оскільки відповідно до ч.1 ст. 243 СК України, питання доцільності призначення піклування над неповнолітньою особою може розглядатися за умови набуття нею статусу дитини , позбавленої батьківського піклування.

Ухвалою від 16.10.2023 закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті .

На адресу суду 29.11.2023 надійшло клопотання від третьої особи про відкладення розгляду справи.

На адресу суду 04.01.2024 від представника позивача - адвоката Гнідець О.М. надійшло клопотання про долучення доказів, а саме копії виписки з рахунку ОСОБА_6 та фотознімки з додатку «Приват24» про рух коштів по даній картці.

На адресу суду 16.01.2024 надійшло клопотання від третьої особи про розгляд справи у відсутності її представника, щодо задоволення позову про позбавлення батьківських прав не заперечує, щодо позову в частині призначення опікуна просить відмовити.

Ухвалою суду від 20.02.2024 на клопотання представника відповідача зупинено провадження у цивільній справі №447/542/23 до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України.

Постановою Львівського апеляційного суду від 25.07.2024 апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Гнідець О.М. задоволено. Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 20.02.2024 скасовано та направлено справу для продовження розгляду до Миколаївського районного суду Львівської області.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Гнідець О.М. просила позовні вимоги задовольнити.

Представника відповідача ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні допита за участю психолога ОСОБА_6 , яка повідомила, що навчається в Тужанівській ССО, у 9 класі, проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З весни 2023 року проживає з братом. З вітчимом з листопада 2022 року не спілкується, так як він заблокував її мобільний номер телефону. За час спільного проживання він її бив та кричав, за те, що не застелила ліжко, щось забула, затрималася. Певний час проживала з тіткою ОСОБА_9 , але хоче жити з братом ОСОБА_1 , з яким і проживає на даний час. Вказала, що коли жила мама у неї з вітчимом були нормальні відносини, після смерті мами відносини зіпсувалися. Батько весною 2022 року домагався її, проте вона нікому про це не говорила, тримала все в собі і написала заяву в листопаді 2022 року в присутності ОСОБА_10 .

У судовому засіданні допита свідок ОСОБА_11 , повідомила, що працює на посаді директора в школі Тужанівський заклад середньої освіти І-ІІІ ступеня та є троюрідною тіткою мами ОСОБА_12 ,. Зазначила, що з 28 листопада 2022 року ОСОБА_6 перебувала під її опікою та її чоловіка, вони її одягали, харчували, оплачували гуртки, ОСОБА_13 за цей період з дитиною не спілкувався, про навчання та стан здоров`я дитини не цікавився. Відповідач 02.12.2022 виїхав з будинку за адресою: АДРЕСА_1 , діти залишилися без опалення, газ був відключений. Наприкінці листопада 2022 року до неї звернулася ОСОБА_6 , яка повідомила, що вітчим ОСОБА_13 підіймає на неї руку, б`є її, цей випадок був не перший, оскільки влітку розмовляла з відповідачем, який сказав, що він все усвідомив, справді дав ляпаса по сідницях. Зверталася до органу опіки про повернення пенсійних грошей по втраті годувальника. Зазначила, що в лютому 2023 році ОСОБА_13 передав картку АТ КБ «Приватбанк» «Юніора», коли її активували на ній було 50 грн., надалі 22.09.2023 від ОСОБА_15 надійшли кошти в розмірі 15 000 грн., які 25.09.2023 були ж ним повернені назад. Повідомила, що з червня 2023 року ОСОБА_6 почала проживати за адресою: АДРЕСА_1 , разом з братом ОСОБА_1 , і проживає там по даний час. Про обставини домагання вітчимом ОСОБА_12 дізналася, коли позивач надіслав фото переписки його з ОСОБА_6, після чого написала заву до органу соціального захисту.

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить наступного висновку

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Відповідно до довідки про склад сім`ї № 39 від 16.02.2023, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані, ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а.с.7).

Згідно з витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.8).

Відповідно до висновку про стан здоров`я опікуна виданого КНП «Новороздільська міська лікарня» Поліклініка, ОСОБА_1 здоровий.

Згідно з довідкою форми ОК-5, виданої Пенсійним фондом України, ОСОБА_1 за 2022 рік у період з січня по травень отримав 87 367, 32 грн. (ас..10-11).

Відповідно до свідоцтва про народження (виданого повторно) серії НОМЕР_1 , народилась ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_16 (а.с.12).

Згідно з витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №7 від 14.02.2023, ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками якої є ОСОБА_16 та ОСОБА_2 , відомості про батька записані відповідно до ст.126 СК України(а.с.13)

Згідно з витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №73 від 14.02.2023, ОСОБА_17 уклала шлюб з ОСОБА_2 , про що складено актовий запис №05 від 14.08.2015, після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_6 » (а.с.14).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.12.2022 внесено відомості та присвоєно номер кримінального провадження №0000441 за ознаками кримінального правопорушення за ч.2 ст.156 КК України(а.с.15).

Згідно з листом ВП № 2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області від 08.01.2024, у кримінальному провадженні № 0000441 від 01.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 156 КК України 27.12.2023 прийнято рішення про закриття у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с. 94).

Відповідно до пояснень ОСОБА_2 , наданих 30.11.2022 працівникам поліції, відповідач зазначив, що після звернення ОСОБА_6 із заявою про вчинення ним кримінального правопорушення щодо неї, не бажає бути її «названим батьком», займатися її вихованням та проживати з нею (а.с. 17-18).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Миколаївської державної нотаріальної контори від 28.10.2003, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_20 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_17 (а.с.21).

Згідно з технічним паспортом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , є власністю ОСОБА_17 (а.с.22-23).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , народився ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якого є ОСОБА_17 та ОСОБА_21 (а.с.40 зворот).

Відповідно до листа №32 від 31.01.2023, відділення соціальної роботи із сім`ями, дітьми та молоддю, що перебувають у СЖО та потребують сторонньої допомоги НТЦСО інформує, що протягом місяця січня 2023 року працівниками відділення було здійснено кілька візитів у сім`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . На момент візитів дверей у будинку ніхто не відчиняв. Із слів сусідів ( ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 ) стало відомо, що ОСОБА_2 разом із своєю співмешканкою із початку грудня 2022 року за даною адресою не проживає. На контакт із працівниками відділення ОСОБА_2 не йде, оскільки візит у відділення соціальної роботи проігнорував, на телефонні дзвінки не відповідає. На даний час ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у сім ї своєї тітки ОСОБА_11 . Зі слів жінки стало відомо, що батько ОСОБА_2 упродовж останніх двох місяців не цікавиться життям та здоров`ям дівчинки, не спілкується з нею та не забезпечує дитину фінансово. Також зі слів ОСОБА_12 стало відомо, що її батько ОСОБА_13 заблокував профіль дівчинки на своїх сторінках у соц. мережах, чим обмежив доступ у спілкуванні з дитиною. Наразі повне забезпечення ОСОБА_6 здійснює сім`я ОСОБА_11 (а.с.99).

Згідно з наказом №01-06/16 від 17.05.2023, виданого службою у справах дітей Новороздільської міської ради, тимчасово влаштовано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сім`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.101).

Згідно з довідкою командира військової частини ОСОБА_25 НОМЕР_3 №1843/9687 від 26.08.2023 солдат ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 з 14.01.2023

Відповідно до довідки №1843/3296 від 20.02.2024, виданої командиром військової частини НОМЕР_3 полковником ОСОБА_26 , солдат ОСОБА_2 дійсно проходить військову службу у військовій частині № НОМЕР_3 на посаді водія їдальні взводу забезпечення батальйону матеріально-технічного забезпечення (а.с.127).

У листі, наданому третій особі, командир військової частини НОМЕР_3 від 05.09.2023 , повідомив, що за результатами бесіди військовослужбовець ОСОБА_2 заперечив щодо не виконання ним своїх батьківських обов`язків, з позбавленням батьківських прав не погоджується, проте відмовився письмово викласти свою позицію.

Рішенням виконавчого комітету Новороздільської міської ради Стрийського району Львівської області №385 від 21.09.2023, затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Конституції України, Сімейного кодексу України (далі СК України), Закону України «Про охорону дитинства» (далі - Закон № 2402-III) та Конвенції ООН про права дитини (далі Конвенція).

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачені ст.150 Сімейного кодексу України, та полягають, зокрема, в наступному: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та інше.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Статтею 12 вищезгаданого Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї.

Як зазначено у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року із змінами і доповненнями від 19.12.2008р. - п. 15. позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. П. 16. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

В контексті пункту 2 ст. 8 Конвенції про права дитини, ЄСПЛ наголосив, що в усіх випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне застосовувати в якнайкращих інтересах дитини може бути необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до ст.18. Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_6 .

Сторона позивача, аргументуючи обґрунтованість поданого позову, покликається на те, що відповідач не цікавився своєю дитиною та її розвитком, не бере участі у її вихованні, не дає кошти на дитину. Такі дії відповідача свідчать про умисне ухилення від виконання ним своїх обов`язків по вихованню дитини.

Надаючи оцінку аргументам сторін, суд звертає увагу на те, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Суд констатує, що права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні й остаточні правові наслідки (втрата прав, заснованих на спорідненості) як для батька (матері), так і для дитини.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно переконатися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Відповідно до п.п. 15, 16, 18 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні (постанова Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 331/5427/17).

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, куди мобілізувався добровільно у грудні 2022 року.

Разом з цим, суд враховує, що з моменту перебування на військовій службі ухиляється від виконання батьківських обов`язків, зокрема в частині матеріального забезпечення дитини, організації навчального процесу дитини, спілкування з дитиною, самоусунувся від виховання та утримання дитини, не виявляє у відношенні до дитини батьківської турботи, що вказує на неналежне виконання відповідачем батьківських обов`язків та нехтування своїми батьківськими обов`язками, в розумінні встановлених законодавчих положень. При цьому, суд враховує, що жодних об`єктивних перешкод для виконання ним батьківських обов`язків в частині матеріального забезпечення дитини та спілкування з дитиною не існує, а перебування відповідача на військовій службі не виключає об`єктивну можливість належно здійснювати батьківські обов`язки.

Суд зазначає, що під час розгляду справи доказів протилежного відповідачем суду подано не було, в тому числі і стосовно матеріального забезпечення відповідачем своєї дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, відповідач протягом тривалого розгляду справи в суді жодного разу не брав участі в судовому засіданні та особисто не надав будь яких пояснень з приводу предмету та підстав заявленого позову.

За таких обставин, враховуючи висновок виконавчого комітету Новороздільської міської ради як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд дійшов переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Водночас, суд роз`яснює відповідачу, що вона, згідно з ст. 169 СК України, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, в порядку передбаченому законом.

Щодо встановлення опіки над ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначення її опікуном брата ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Відповідно до п.21 постанови КМУ «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» № 866 від 24 вересня 2008 (далі по тексту «постанова КМУ №866 від 24.09.2008), для надання дитині статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, служба у справах дітей за місцем походження дитини протягом двох місяців повинна зібрати необхідні документи (свідоцтво про народження дитини та документи, що засвідчують обставини, за яких дитина залишилась без батьківського піклування).

Згідно з пунктом 24 постанови КМУ №866 від 24.09.2008, статус дитини, позбавленої батьківського піклування, надається дітям: батьки яких позбавлені батьківських прав, що підтверджується рішенням суду.

Після встановлення статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної в місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем походження такої дитини вживає вичерпних заходів до влаштування її в сім`ю громадян України (усиновлення, під опіку, піклування, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу).

Відтак, після набрання судовим рішенням законної сили та надання дитині ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спеціального статусу, над нею може встановлюватись піклування відповідно до положень ч. 3 ст. 243 СК України, а тому в частині позову про призначення опіки слід відмовити.

Керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору виконавчий комітет Новороздільської міської ради Львівської області як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У решті позову відмовити.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне найменування та ім`я сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: виконавчий комітет Новороздільської міської ради Львівської області як орган опіки та піклування, , місцезнаходження: вул.Грушевського,24, м.Новий Розділ.

Повний текст рішення складено 14.10.2024.

Суддя Друзюк М. М.