Провадження № 2/369/6329/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.09.2024 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєва І.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Чередниченко Дениса Олександровича про забезпечення позову у цивільній справі №369/10928/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права приватної власності, визнання спільної сумісної власності подружжя та поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Чередниченко Денис Олександрович звернувся до суду 27 червня 2024 року з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права приватної власності, визнання спільної сумісної власності подружжя та поділ спільного майна подружжя.

17 вересня 2024 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Чередниченком Денисом Олександровичем було надано заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача зазначив, що спірне рухоме та нерухоме майно належить на праві приватної власності Відповідачу, а з огляду на те, що між сторонами дійсно виник спір з приводу поділу та визнання права власності на спірне майно, титульним власником якого на теперішній час є вже колишній чоловік заявниці Відповідач у справі, позивач дійшов висновку про наявність реальної загрози невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у разу відчуження Відповідачем рухомого та нерухомого майна на користь третіх осіб.

Так, вартість нерухомого та рухомого майна, щодо якого звертається Позивачка із цією заявою, становить 11 750 042,5 грн., що підтверджується довідками суб`єкта оціночної діяльності ПП «МІДАС ФІНАНС ГРУП» (а/с 137-156) та скріншотами сайтів оголошень продажу аналогічних транспортних засобів (а/с 157-161), у той час ціна позову складає 11 756 142,50 грн. З урахуванням викладеного, зважаючи на принцип співмірності заходів забезпечення розміру позовних вимог, Позивач просить Суд застосувати вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне рухоме та нерухоме майно, окрім корпоративних прав, так як Позивачем заявлено вимогу про компенсацію Відповідачем 4 частини внеску ОСОБА_2 до статутного капіталу товариств.

Представник позивача просив:

- накласти арешт на житловий будинок, загальною площею 167,8 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 080, який належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 );

- накласти арешт на земельну ділянку, площею 0,079 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:082:5210, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224, яка належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 );

- накласти арешт на квартиру, загальною площею 41,2 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224, яка належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 );

- накласти арешт на квартиру, загальною площею 62,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224, яка належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 );

- накласти арешт на земельну ділянку, площею 0.3709 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер: :01:035:5009, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 224, яка належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 );

- накласти арешт на автомобіль MERCEDES-BENZ S250 CDI, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , який належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 );

- накласти арешт на автомобіль ГАЗ 33023, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , який належить на праві власності ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали цивільної справи та заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Виходячи з зазначених норм чинного законодавства України, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 6 вказаної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких може бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вживати негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до ч. 1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого королівства") положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

Між тим, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на те, що позивач просить забезпечити позов у визначений ним спосіб без надання жодних доказів того, що в разі невжиття заходів забезпечення може бути утрудненим та неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, зважаючи на зміст позовних вимог.

Таким чином, заявником не наведено і судом не встановлено, що невжиття таких заходів забезпечення позову про які ними заявлено може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду у цій справі, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Також зважаючи на наведені норми, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд насамперед має дослідити, чи існує небезпека ускладнення можливості виконання рішення суду, чи є така небезпека реальною, та чи співмірні запропоновані заходи забезпечення позову позовним вимогам. При цьому єдиною передбаченою законом підставою для застосування заходів забезпечення позову є ризик ускладнення виконання або неможливості виконання рішення суду у справі.

Позивачем не надано суду доказів, підтверджуючих те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Суд не вбачає необхідності у забезпеченні позову, так як доводи позивача не знайшли свого підтвердження, а тому безпідставне вжиття заходів забезпечення позову порушить права інших осіб.

Крім того, на підтвердження права власності відповідача на рухоме та нерухоме майно, заявником не надано жодного доказу належності спірного майна на праві власності відповідачеві станом на день подання заяви про забезпечення позову, а відтак забезпечення позову у спосіб, який просить позивач може порушувати права інших осіб, які не є учасниками справи. Витяги з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що наявні в матеріалах справи, підтверджують актуальну інформацію про об`єкти нерухомого майна станом на дату формування такого витягу, а саме 2018, 2020, 2022 роки.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову за безпідставністю.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку, що вказана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки на даний час судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо забезпечення позову, не надано доказів, які підтверджують право власності відповідача на спірне майно станом на день подання заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. ст. 149-154, 157, 258, 261, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Чередниченко Дениса Олександровича про забезпечення позову у цивільній справі №369/10928/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права приватної власності, визнання спільної сумісної власності подружжя та поділ спільного майна подружжя, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: Інна ФІНАГЕЄВА