Справа № 468/2690/23
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
_____________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем У К Р А Ї Н И
30.09.2024 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Янчук С.В., за участю секретаря судового засідання Онофрійчук М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м. Баштанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Лан» про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності на житловий будинок,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Лан» про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності на житловий будинок. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що в 10 лютого 2001 року він придбав у відповідача житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Даний будинок було передано позивачу на підставі акту прийманняпередачі від 10.02.2001 року. На теперішній час позивач має намір розпорядитися даним будинком шляхом його продажу, однак не може це зробити через недотримання при його придбанні нотаріального посвідчення угоди, як того вимагало законодавство того часу. Відповідач на пропозицію позивача відмовляється від укладення нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу даного будинку. У зв`язку з вищевикладеним, позивач просить визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку, укладений між ним та СТОВ «Лан» 10 лютого 2001 року та визнати за ним право власності на даний будинок.
Від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та підтримання позову в повному обсязі.
Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та проти їх задоволення не заперечує.
Дослідивши наявні у справі матеріали (копію реєстраційного посвідчення; акт приймання-передачі житлового будинку від 10.02.2001 року; копію технічного паспорту на житловий будинок; довідки СТОВ «Лан» за №017, №018; висновок про оцінку майна; витяг з Реєстру будівельної діяльності; довідку-характеристику КП «Баштанське РБТІ» від 16.10.2023 року; Інформаційну довідку 353341842 від 07.11.2023 року), суд прийшов до висновку необхідності відмови в задоволені позову.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено наступне.
Відповідно до реєстраційного посвідчення та довідки-характеристики КП «Баштанське РБТІ» від 16.10.2023 року, домоволодіння розташоване по АДРЕСА_1 , зареєстровано за колгоспом ім. Леніна.
Згідно довідки СТОВ «Лан» за №017 правонаступником колгоспу ім. Леніна є СТОВ «Лан».
Згідно акту приймання-передачі житлового будинку від 10.02.2001 року, СТОВ «Лан» передало, а ОСОБА_1 прийняв житловий будинок з усіма прибудфівлями, розташований по АДРЕСА_1 .
Згідно довідки СТОВ «Лан» за №018, ОСОБА_1 в 2001 році сплатив в повному обсязі оплату за житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 .
Згідно ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
В силу вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи, що правочин вчинено в 2001 році, тому при вирішенні спору підлягають застосуванню положення ЦК Української РСР.
Відповідно до ст.41 ЦК УРСР угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво або багатосторонніми (договори).
На підставі ст.42 ЦК УРСР угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній).
Статтею 47 ЦК УРСР визначено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку (квартири) підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.
За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР (1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.
У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз`яснення, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах).
Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов.
Слід зазначити, що положення ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР щодо визнання угоди дійсною, можуть застосовуватися тільки щодо угод, які підлягали нотаріальному посвідченню та не потребували ще і державної реєстрації договору.
Таким чином, вказаною правовою нормою передбачено можливе визнання судом дійсним договору лише з приводу недодержання сторонами вимоги закону про його нотаріальне посвідчення, тобто, договору, для якого законодавцем передбачена таке посвідчення.
Визнання договору дійсним, відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, для якого передбачено не лише нотаріальне посвідчення, а й державна реєстрація можливості не передбачено.
Враховуючи, що для укладення договору купівлі-продажу будинку обов`язкове не лише нотаріальне посвідчення, а й його державна реєстрація, правила ч.2 ст.47 ЦК УРСР на такий договір не поширюються.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки спірний договір на момент його укладення підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню відповідно до вимог ст.227 ЦК Української РСР та ч. 1 ст. 55 Закону України «Про нотаріат», тому відповідно до вимог ч. 2 ст.47 ЦК Української РСР такий договір не може бути визнаний дійсним, а тому вимоги позивача про визнання договору купівлі-продажу дійсним задоволенню не підлягають.
Що ж стосується вимог позивача про визнання за ним права власності на спірний житловий будинок, суд зазначає, оскільки дана вимога є похідною від вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним, яка задоволенню не підлягає, тому підстави для задоволення позову в частині визнання за позивачем права власності на житловий будинок теж задоволенню не підлягають
Крім того, необхідність відмови в задоволенні позову обумовлена не доведенням позивачем факту ухилення відповідачем від нотаріального оформлення даної угоди (зокрема факту отримання відповідачем пропозиції щодо нотаріального оформлення даної угоди тощо).
Наявні в матеріалах справи акт приймання-передачі житлового будинку від 10.02.2001 року, довідки СТОВ «Лан» за №017 та №018 свідчать саме про сприяння відповідачем позивачу в оформленні права власності. Також слід звернути увагу на подання представником відповідача заяви про визнання позову, що також спростовує факт ухилення відповідачем від нотаріального оформлення даної угоди.
Суд не бере до уваги визнання позову відповідачем виходячи з положень ст. 263 ЦПК України, за якою рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, враховуючи, що в даному випадку визнання позову суперечить закону.
Питання про стягнення судових витрат суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України.
На підставі ст.ст. 47,227, ЦК УРСР та керуючись ст.ст. 12,13, 82,264,265 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Лан» про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним та визнання права власності на житловий будинок відмовити.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Баштанський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 );
Повне судове рішення складене 30.09.2024 року.
Суддя: