Справа № 369/2025/24
Провадження № 2/369/4055/24
РІШЕННЯ

Іменем України

15.10.2024 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Кубарській Ю.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу № 369/2025/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІРА ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває вказана справа.

Свою вимогу позивач мотивує тим, що 27.11.2021 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 59580 в електронній формі.

За умовами укладеного між Позивачем та Відповідачем Договору фінансового кредиту, Позивач перерахував Відповідачу через платіжний сервіс «Platon» на його банківську картку грошові кошти в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Пунктом 1.2. Договору встановлено строк надання кредиту - 21 день., тобто до 17.12.2021 р.

Згідно п. 1.3 укладеного Договору, за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 1277,5 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 3,5 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Без письмової згоди Клієнта Товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за Договором.

Відповідно до умов п.3.3.3. Договору, Клієнт має право продовжити строк надання кредиту оплативши , не пізніше останнього терміну повернення Кредиту, зазначеного в Графіку розрахунків , в повному обсязі нараховані відсотки по кредиту.

20.12.2021 року відповідач подала заявку на продовження строку дії Договору. У зв`язку з чим, того ж дня, 20.12.2021 року між Відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» було укладено Додаткову угоду № 2 про продовження строку дії Договору про надання фінансового кредиту № 59580 від 27.11.2021 року.

Згідно п. 1 укладеної Додаткової угоди, Сторони погодили продовжити строк дії Договору на термін 13 днів (включаючи 3 дні прострочення).

Однак, в обумовлені Договором та Додатковою угодою №2 про кредит позики строки відповідач не виконав свої зобов`язання за та не здійснював повернення кредиту, у зв`язку з чим у нього станом на 05.02.2024 року сума боргу становить 16555,79 грн., з яких: 4000,00 грн. - основний борг (тіло кредиту), 600,00 грн.- комісія за використання Системи для дистанційного отримання фінансового кредиту, 9100,00 грн. - відсотки за користування кредитом та 2855,79 грн. - інфляційні втрати.

В добровільному порядку відповідач не погашає борг. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по Договору про надання фінансового кредиту в розмірі 16555,79 грн., витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн. та витрати на оплату судового збору в сумі 2684,00 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.02.2024 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Заперечень щодо розгляду справи без виклику сторін не надійшло.

Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиву від відповідача не надходило.

Копію Ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.02.2024 року та примірник позовної заяви з додатками направлялися на адресу відповідача.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 27.11.2021 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено Договір позики № 59580 в електронній формі. Даний договір є письмовим правочином, який відповідає формі, передбаченої ст. ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України, оскільки він вчинений в письмовій формі, підписаний уповноваженими особами.

За умовами укладеного між Позивачем та Відповідачем Договору фінансового кредиту, Позивач перерахував Відповідачу через платіжний сервіс «Platon» на його банківську картку грошові кошти в сумі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Пунктом 1.2. Договору встановлено строк надання кредиту - 21 день.

Згідно п. 1.3 укладеного Договору, за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 1277,5 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 3,5 % (процентів) на добу. Тип процентної ставки фіксована. Без письмової згоди Клієнта Товариство не має права збільшувати фіксовану процентну ставку за Договором.

Відповідно до умов п.3.3.3. Договору, Клієнт має право продовжити строк надання кредиту оплативши , не пізніше останнього терміну повернення Кредиту, зазначеного в Графіку розрахунків , в повному обсязі нараховані відсотки по кредиту.

20.12.2021 року відповідач подала заявку на продовження строку дії Договору. У зв`язку з чим, того ж дня, 20.12.2021 року між Відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АВІРА ГРУП» було укладено Додаткову угоду № 2 про продовження строку дії Договору про надання фінансового кредиту № 59580 від 27.11.2021 року.

Згідно п. 1 укладеної Додаткової угоди, Сторони погодили продовжити строк дії Договору на термін 13 днів (включаючи 3 днів прострочення).

Однак, в обумовлені договором та Додатковою угодою №2 до Договору строки відповідач не виконав свої зобов`язання та не здійснив повернення кредиту, у зв`язку з чим у нього станом на 05.02.2024 року сума боргу становить 16555,79 грн., з яких: 4000,00 грн. - основний борг; 600,00 грн.- комісія за використання Системи для дистанційного отримання фінансового кредиту, 9100,00 грн. - відсотки за користування кредитом та 2855,79 грн.- інфляційні втрати.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно п. 1.7 Індивідуальної частини Договору про надання фінансового кредиту

№ 59580 від 27.11.2021 року, невід`ємною частиною цього Договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства www.aviracredit.com.ua.

Згідно п. 2.3 Договору оферти, сторони домовилися, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно п. 8.4 Договору оферти, Клієнт підтверджує, що до укладення кредитного договору він дав згоду, усвідомлюючи його правові наслідки, на використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором як власноручного підпису. Згідно п. 6.1 Індивідуальної частини Договору, цей Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Тобто, у даному випадку мало місце укладання електронного правочину, який був підписаний Відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, на підтвердження чого в Індивідуальній частині договору міститься код ідентифікатор Відповідача електронний підпис AV4469, що і є безпосереднім підписом Відповідача.

Відповідно до п. 1.1 укладеного Договору, Товариство надало Клієнту фінансовий кредит в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, зважаючи на об`єктивні обставини, що склалися в межах цієї справи, які підтверджуються належними та допустимими письмовими доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: з відповідача належить стягнути заборгованість по Договору про надання фінансового кредиту у розмірі 4000,00 грн. - основний борг; 600,00 грн.- комісія за використання Системи для дистанційного отримання фінансового кредиту, 9100,00 грн. - відсотки за користування кредитом, а всього 13700,00 грн.

Щодо стягнення інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Згідно п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Позивачем не враховано вищевказаних Перехідних положень ЦК України та протиправно здійснено розрахунок інфляційних втрат за період з 20.12.2021 року по 23.02.2022 року, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат слід вказати наступне.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного.

Із матеріалів справи убачається, що 15.01.2024 року між позивачем та адвокатом Сідак-Жаровою Н.О. укладено договір про надання правничої допомоги №150124-ЮР.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 137 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 цього Кодексу розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Повертаючись до матеріалів справи, яка розглядається, суд зазначає про те, що відповідно до укладеної угоди адвокат надає позивачу правничу допомогу в обсязі та на умовах, визначених договором.

Згідно п.2.1. Договору про надання правничої допомоги, за надання правничої допомоги, за цим Договором, Клієнт сплачує Адвокату гонорар, який погоджується Сторонами у додатках до цього Договору.

Згідно додатку №1 до Договору про надання правничої допомоги 150124-ЮР від 15.01.24 р., Сторонами погоджено гонорар за правничу допомогу в залежності від виду.

Також в додатку визначено строки оплати наданої правничої допомоги.

Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійсненим ним витрат необхідних для надання правничої допомоги від 04.04.2024 року за надання правових послуг: аналіз наданих документів, підготовка, складання, комплектація та направлення позовної заяви до суду, направлення відповідачу поштовим зв`язком копії позовної заяви з додатками, загальною вартістю 4000,00 грн.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи, представник позивача долучив: ордер,клопотання про відшкодування витрат на надання професійної правничої допомоги, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, рахунок на оплату № 13 від 04 квітня 2024 року на загальну суму 4 000,00 грн., договір про надання правничої допомоги № 150124-ЮР від 15 січня 2024 року, укладений між «АВІРА ГРУП» та адвокатом Сідак-Жаровою Н. О., протокол узгодження договірної ціни до договору № 150124-ЮР від 15 січня 2024 року.

З урахуванням наведеного, оцінюючи об`єктивно складність цієї справи, предмет спору з урахуванням ціни позову за майновою вимогою, задоволення судом позовних вимог, враховуючи, складання заяв по суті та відсутність судових засідань у цій справі; з огляду на приписи п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд вбачає наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача про стягнення з відповідача у даній справі витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 3310,00 грн., що відповідає критерію реальності та розумності, та є співмірним, виходячи зі складності, категорії справи, виконаних адвокатом робіт та наданих адвокатських послуг, а відтак заяву представника позивача задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 4-12, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 530, 549, 610-612, 628, 629, 638, 1054, 1055 ЦК України, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «АВІРА ГРУП» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІРА-ГРУП» (м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 1-3 А, секція С; ) заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 59580 від 27.11.2021 року у розмірі 13700 (тринадцять тисяч сімсот) грн. 00коп., суму сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2504 (дві тисячі п`ятсот чотири) грн. 76 коп. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3310 (три тисячі триста десять) грн. 00 коп.

В решті вимог відмовити.

Інформація про позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АВІРА-ГРУП», , адреса: м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 1-3 А, секція С.

Інформація про відповідача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи,якому повне рішення суду не було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Текст судового рішення складено 15.10.2024 року.

Суддя А.В. Янченко