Справа №:755/6209/23
Провадження №: 6/755/1795/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" жовтня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Гаврилової О.В.,

за участю секретаря Зілінської М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва заяву відповідача ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2023 року, подану в межах розгляду цивільної справи №755/6209/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення компенсації за частку у майні, що є об`єктом спільної сумісної власності,-

в с т а н о в и в :

Відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про відстрочення виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2023 року у справі №755/6209/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення компенсації за частку у майні, що є об`єктом спільної сумісної власності

Заява обґрунтована тим, що виконання рішення суду для відповідача ускладнюється тим, що вона має на утриманні двох малолітніх дітей та не має можливості сплатити всю суму одним платежем. Зазначає, що не має роботи та джерел доходу крім соціальної допомоги, яка становить 860,00 грн на місяць, у неї відсутні родичи та близькі особи, які б мали змогу допомогти фінансово. Вказує на відсутність її вини у створенні обставин, що склались, а відстрочка виконання рішення суду не завдасть шкоди позивачу. При цьому, вона не ухиляється та не відмовляється від виконання рішення суду. З наведених підстав відповідач просить відстрочити виконання рішення суду на 12 місяців з дати винесення ухвали.

Заяву було передано в провадження судді Гаврилової О.В. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Позивач ОСОБА_2 , через представника - адвоката Миколаєнко О.В. подав до суду відзив на заяву про відстрочення виконання рішення, в якому просив залишити заяву без задоволення. Зазначив, що викладені в заяві підстави для відстрочення виконання рішення суду не є поважними, оскільки відповідач народила другу дитину у другому шлюбі, отже, у дитини є батько, який її утримує, а за матеріалами справи вбачається, що відповідач без відома позивача продала спірну квартиру 26 січня 2023 року за 600 000,00 грн, а докази розпорядження цими коштами відсутні. Крім того, відповідач продовжує проживати в спірній квартирі, отже нею не придбано іншого житла, не витрачені отримані від продажу кошти. Також зазначає, що твердження відповідача про те, що вона не ухиляється від виконання рішення суду не відповідає дійсності, оскільки вона оскаржила рішення суду, затягувала розгляд справи. Крім того, вважає, що відстрочення виконання рішення суду призведе до порушення його майнових прав через зростання курсу іноземної валюти.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала подану заяву та просила її задовольнити, надала пояснення аналогічні доводам, викладеним у заяві про відстрочення виконання рішення та додатково пояснила, що квартира була нею продана в рахунок погашення боргу, який виник при придбанні цієї квартири, отже грошей від продажу квартири не отримувала. Зазначила, що другий цивільний чоловік не має відношення до справи, а звернення з апеляційною скаргою є її правом та не свідчить про затягування розгляду справи. Також вказала, що коливання курсу валют не може свідчити про те, що нею порушуються права позивача.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Миколаєнко О.В. в судовому засіданні просила заяву про відстрочення виконання рішення залишити без задоволення, надала пояснення аналогічні доводам, викладеним у відзиві на цю заяву та додатково вказала на відсутність доказів того, що кошти від реалізації квартири були спрямовані на погашення боргів. Зазначила, що вартість квартири, проданої відповідачем своїй матері є вдвічі більшою, ніж та, за яку була продана квартира, а в наявних в матеріалах справи розписках вказаний не покупець за договором.

Суд, вислухавши пояснення заявника та представника позивача, вивчивши подану заяву, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

В провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення компенсації за частку у майні, що є об`єктом спільної сумісної власності.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2023 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення компенсації за частку у майні, що є об`єктом спільної сумісної власності, ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 300 000,00 грн як частку у спільній сумісній власності подружжя - компенсації частки вартості квартири АДРЕСА_1 та судовий збір в сумі 3 000,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 березня 2024 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишено без задоволення,рішення Дніпровського районного суду від 20 жовтня 2023 року залишено без змін.

25 квітня 2024 року представником позивача отримано виконавчий лист, про що наявна розписка в матеріалах справи.

Згідно положень ч. 1, 3 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. (ч.4 ст. 435 ЦПК України)

Статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Відповідно до вимог статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно положень частин 1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Іванов проти України» (остаточне від 15.01.2010) визнав порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та статті 1 Першого протоколу, внаслідок тривалого невиконання рішення суду. При цьому в рішенні Суду зазначено: «…51. право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін… Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок …».

В пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26 грудня 2003 року роз`яснено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, суду потрібно мати на увазі, що, їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

При цьому, виконання судового рішення має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Горнсбі проти Греції»). Термін, протягом якого судове рішення залишається невиконаним, може ставити під сумнів розумність строків судового захисту. При вирішенні питання про затримку виконання судового рішення, слід враховувати інтереси обох сторін, як стягувача так і боржника, та дотримуватися їх балансу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що при вирішенні заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Під час вирішення питання про відстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

Як убачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 має двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з серпня 2023 року по березень 2024 року отримувала соціальну виплату в розмірі 860,00 грн на місяць. При цьому актуальної інформації про розмір доходу ОСОБА_1 нею не надано.

Інших доказів на підтвердження наявності обставин для відстрочення виконання рішення відповідачем також не надано.

Проте, наведені відповідачем обставини щодо її скрутного матеріального становища не є винятковими, та такими, які б позбавляли її можливості виконати рішення суду.

Так, рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2023 року ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 300 000,00 грн як частку у спільній сумісній власності подружжя - компенсації частки вартості квартири АДРЕСА_1 та судовий збір в сумі 3 000,00 грн.

Ця квартира була відчужена ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу квартири, укладеним 26 січня 2023 року.

За змістом п. 2 вказаного договору, продаж вчинено за 600 000,00 грн, які покупець повністю сплатив продавцю до підписання цього договору, продавець своїм підписом під цим договором підтверджує факт повного розрахунку та відсутність будь-яких претензій до покупця.

Наведене спростовує доводи відповідача як про безоплатність договору купівлі-продажу та не отримання нею грошових коштів у сумі, вказаній в договорі купівлі-продажу, так і про неспроможність виконання нею рішення суду.

За викладених вище обставин, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення, оскільки судом встановлено відсутність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим у розумінні ст.435 ЦПК України.

Виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період із надходження до суду позовної заяви, який закінчується виконанням рішення суду.

Метою цивільного судочинства є виконання законного і обґрунтованого рішення суду.

Надавши оцінку наведеним заявником обставинам для відстрочення виконання рішення, на які вона посилається (наявність на утриманні двох малолітніх дітей, відсутність у неї доходу крім соціальних виплат), суд приходить до висновку, що вони не можуть бути розцінені як виняткові обставині, які дають підстави для відстрочення виконання рішення суду, особливо з урахуванням відчуження нею спільного нерухомого майна сторін за вищевказаною ціною.

При цьому, не виконання рішення суду у визначені законом строки без відповідних правових підстав, передбачених законом (зокрема, статтею 435 ЦПК України) призведе до порушення охоронюваних законом прав та інтересів позивача.

Виходячи з викладеного вище, зважаючи на те, що заявником не наведено обставин, що мають особливий характер (у розумінні 435 ЦПК України), які ускладнюють або виключають виконання рішення суду, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду задоволенню не підлягають.

Також суд враховує те, що положення ч. 5 ст. 435 ЦПК України містять імперативну норму, згідно якої розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Отже наведений відповідачем термін відстрочення виконання рішення суду суперечить вказаній вище нормі закону.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 4, 10, 258-261, 353, 354, 435 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2023 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали суду складено 16 жовтня 2024 року.

С у д д я