Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

Справа №348/1380/24

Провадження № 2/348/763/24

10 жовтня 2024 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді Бурдун Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Лейб`юк Є.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача- адвоката Гураша М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Гураш М.В., звернулася до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 19 вересня 2013 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Від шлюбу у них народилось двоє дітей, а саме: дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час є неповнолітніми та проживають разом з позивачем. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15.08.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Неповнолітніх дітей залишено проживати з матір`ю. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2015 року з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі по 500 гривень щомісячно. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2015 року з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі по 350 гривень щомісячно. Крім того, в неї на утриманні та вихованні знаходиться позашлюбний неповнолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , біологічним батьком якого є також відповідач ОСОБА_2 .

Позивач працює на 0,5 ставки та щомісячно отримує дохід у розмірі 3000,00 грн. Підприємницькою діяльністю не займається, підсобного господарства не має, у власності не має рухомого та нерухомого майна, проживає у житловому будинку своїх батьків разом з неповнолітніми дітьми та не в змозі в повному обсязі забезпечувати сама всім необхідним дітей, у зв`язку з цим зазнає матеріальних труднощів через те, що відповідач не в повній мірі надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей. Відповідач фізично здорова, працездатна людина, його матеріальний стан покращився, оскільки він працює постійно на заробітках на будівництві, де отримує сталі доходи, однак на утримання неповнолітніх дітей не в повній мірі надає матеріальну допомогу.

Тому позивач просить змінити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей, визначений рішеннями суду та стягувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 2500 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати, пов`язані із оплатою витрат на правничу допомогу .

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 13.06.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Гураш М.В. позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, та просили позов задовольнити повністю.

Позивач додатково пояснила, що станом на даний час відповідач сплачує лише аліменти у розмірі 500 та 350 грн. Жодної додаткової допомоги на утримання дітей не надає, не звертає на них уваги, навіть не вітається з дітьми, хоча бачить їх пару раз на день. Один раз на рік, на Миколая, мати відповідача передає дітям солодощі. Раніше вона працювала за кордоном, отримувала більші кошти, на теперішній час у зв`язку із станом здоров`я працює на півставки, на всьому економить, щоб утримувати дітей. Має ще хвору матір, якій також допомагає. Стан її здоров`я погіршився, вона перенесла операцію на ногах. Діти зросли, витрати теж постійно зростають. Відповідач проживає в одному селі, має господарство, коней, працює по заробітках, батьки його мають 2 будинки.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, 18.09.2024 подав до суду заяву про слухання справи у відсутності відповідача, в якій також зазначив, що позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними. Вважає, що позивач не зазначила жодних доказів про те, які відбулися зміни у її матеріальному чи сімейному стані, погіршення її здоров`я чи інші нові обставини, які б мав би суд врахувати при зміні розміру аліментів. Зазначив, що часто хворіє, потребує постійного лікування та з 2011 року не може ніде працювати. Підробляє тимчасовими, сезонними заробітками, проживає у будинку батьків, не має у власності земельної ділянки, транспортного засобу та не має можливості сплачувати кошти у розмірі, який просить позивач. Також не погоджується із розміром судових витрат, пов`язаних із оплатою на професійну правничу допомогу, вважає їх занадто завищеними порівняно із категорією справи.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши в судовому засіданні надані сторонами докази, оцінивши їх у сукупності, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення відповідача проти позову, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Сторони перебували з 19 вересня 2013 року у шлюбі та відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8-9).

Згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 15.08.2016 року шлюб між сторонами було розірвано та неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 залишено проживати з матір`ю ОСОБА_1 (позивачем по справі) (а.с. 7).

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05 лютого 2015 року з відповідача на користь позивача стягнуто на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі по 500 гривень щомісячно на дитину, до досягнення нею повноліття. Вказане судове рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося та 16 лютого 2015 року набрало законної сили (а.с.10).

Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2015 року з відповідача на користь позивача стягнуто на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 аліменти в твердій грошовій сумі по 350 гривень щомісячно на дитину, до досягнення нею повноліття. Вказане судове рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося та 06 травня 2015 року набрало законної сили (а.с.11-12).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Позивач зареєстрована і проживає разом з неповнолітніми дітьми: дочкою ОСОБА_3 та сином ОСОБА_4 в будинку її матері ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того в неї на утриманні і вихованні знаходиться позашлюбний неповнолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , біологічним батьком якого є також відповідач по справі ОСОБА_2 , що підтверджується витягом №1017700 від 10 червня 2024 року (а.с.6,13, 15-16).

Позивач працює прибиральницею на 0,5 ставки в Мирненській початковій школі Назавизівського старостинського округу Надвірнянської міської ради і отримує заробітну плату в середньому в межах 3000 гривень щомісячно, про що свідчить довідка за №80 від 10 червня 2024 року, видана адміністрацією управління освіти Надвірнянської міської ради (а.с.14).

Це єдиний дохід позивача, оскільки доходів від підсобного господарства вона не має і підприємницькою діяльністю не займається. Свого житла вона не має, а будинок матері, в якому проживає з дітьми потребує ремонту, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання моєї сім`ї за №02/17/287 від 10 червня 2024 року (а.с.13).

Згідно наданих позивачем медичних документів, остання перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Міська клінічна лікарня м. Івано-Франківськ», з 03.12.2018 по 10.12.2018 з приводу операцій на нижніх кінцівках, також перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП «Надвірнянська ЦРЛ» з 07.03.2024 по 15.03.2024 з приводу захворювання нижніх кінцівок.

Згідно наданих відповідачем медичних документів, останній перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Надвірнянська ЦРЛ» з 26.07.2024 по 07.08.2024 з приводу захворювання легень, виписаний з покращенням стану (а.с.54).

Відповідач проживає разом з батьком ОСОБА_7 в будинку батьків за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.53).

Відповідно до запису в трудовій книжці відповідач не працює з 2011 року (а.с.52).

До правовідносин, що виникли між сторонами суд застосовує наступні правові норми.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст.142 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За змістом статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Отже, враховуючи зміст ст. 181, 183, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Тобто, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, пов`язаних з обов`язком батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Наведений висновок підтверджено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 682/3112/18 від 04 березня 2020 року.

При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан, як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Прожиткові мінімуми для різних категорій населення на 2024 рік в Україні встановлено Законом «Про Державний бюджет на 2024 рік».

Так, статтею 7 вказаного Закону на 2024 рік встановлений прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 3196 гривень.

ОСОБА_3 виповнилося 10 років, а ОСОБА_4 виповнилося 9 років, а мінімальний розмір аліментів на дітей їх віку згідно вимог СК України повинен бути не менше, ніж 1598 грн. на місяць, тобто розмір аліментів у розмірі 500,00 та 350,00 грн. відповідно на місяць, які стягнуті за рішеннями суду, є завідомо недостатнім.

Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти, сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а не з моменту подання цивільного позову до суду.

Звертаючись з позовною вимогою про зміну (збільшення) розміру аліментів, стягнутих рішенням Надвірнянського районного суду від 05 лютого 2015 року з відповідача на утримання дочки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі по 500 гривень грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та рішенням Надвірнянського районного суду від 21 квітня 2015 року з відповідача на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі по 350 гривень грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, позивач зазначила, що з часу присудження аліментів на утримання дітей, її матеріальне становище значно погіршилось, оскільки вона отримує на теперішній час заробітну плату в середньому в межах 3000 грн. щомісячно, це є її єдиний дохід, доходів від підсобного господарства не має і підприємницькою діяльністю не займається, а навчання дітей у школі потребує додаткових матеріальних витрат, а тому в теперішніх умовах підвищення цін їй стає все складніше справлятися з ними. Крім того, з часу стягнення аліментів у неї значно погіршився стан здоров`я, оскільки вона перенесла операції на ногах.

Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, доказів на предмет скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали сплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей, останній суду не подав.

При цьому суд також приймає до уваги, що відповідач у заяві фактично погодився, що розмір аліментів не може бути меншим ніж 1598,00 грн., виходячи з прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що присуджений з відповідача розмір аліментів на доньку ОСОБА_3 - 500,00 грн. щомісячно та сина ОСОБА_4 300 грн. щомісячно, на даний час не надає можливості для рівної участі обох батьків у забезпеченні мінімально необхідних потреб дітей, виходячи з встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Необхідність нести зростаючі витрати на утримання дітей внаслідок зростання споживчих цін на товари та послуги, необхідні для утримання та розвитку дітей об`єктивно призводить до погіршення матеріального становища позивачки та покладає на неї надмірний майновий тягар.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги про зміну (збільшення) розміру аліментів підлягають до задоволення, оскільки позивачкою доведено підстави для зміни розміру аліментів у зв`язку зі зміною її майнового стану внаслідок збільшення прожиткового мінімуму, та стану здоров`я, а відповідач, як батько повинен надати таку матеріальну допомогу у вигляді аліментів. Тому суд вважає за доцільне змінити (збільшити) розмір аліментів з 500,00 та 350,00 грн. до 2500,00 грн. на кожну дитину та стягувати їх на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дітьми повноліття.

На переконання суду, саме такий розмір аліментів узгоджується з вимогами закону, відповідатиме інтересам дітей, покриватиме частину витрат на їх утримання і не порушуватиме як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача, а також забезпечить реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб дітей та не порушить правил щодо дотримання загалом паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини, підстав для відступу від якого не встановлено і не доведено.

Відповідно до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць.

Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

З точки зору ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Звертаючись до суду, позивача зазначає суму витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000, 00 гр.

На підтвердження факту надання адвокатом позивачу професійної правничої допомоги подано: договір № 81 про надання правової допомоги від 10.06.2024, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер про надання правничої допомоги від 10.06.2024 року, попередній (орієнтовний розрахунок судових витрат на загальну суму 3000,00 грн., яка складається з: консультація клієнта з приводу подання позовної заяви -500,00 грн. складання позовної заяви -2000,00 грн., представництво інтересів адвокатом в суді 1 інстанції-500, 00 грн. за одне засідання, квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки № 69730408 від 10.06.2024 року на суму 3000,00 грн. про сплату ОСОБА_1 на користь адвоката Гураша М.В. судових витрат у розмірі 3000,00 грн. за надання правничої допомоги (а.с.17-22).

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Це відповідає позиції Верховного Суду, висловленій у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц).

Відповідач у своїх письмових поясненнях, заявляючи клопотання про зменшення судових витрат, посилався на неспівмірність розміру витрат із складністю справи та виконаних робіт, вважав їх надто завищеними, однак доказів такої неспівмірності відповідач суду не надав.

Суд встановив, що позивач надав належні докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі 3000,00 грн., при цьому суд вважає, що понесені позивачем витрати є реальними та необхідними у зв`язку з наданням їй правничої допомоги у справі. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність витрат на правничу допомогу у цій справі, та вважає їх розмір розумним та співмірним із рівнем складності юридичної кваліфікації правовідносин у даній справі, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату правничої допомоги адвоката у сумі 3000, 00 грн.

Щодо стягнення судових витрат на оплату судового збору.

Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, він підлягає стягненню на користь держави з відповідача у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10-13, 76-81, 89, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 191,192 СК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити.

Збільшити розмір аліментів, визначений рішеннями Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05.02.2015 у справі № 348/43/15-ц, від 21.04.2015 у справі №348/660/15-ц, та стягувати аліменти із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання неповнолітніх дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, починаючи з часу набрання даним рішенням законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати за надання правової допомоги у розмірі 3 000 (три тисячі) грн.00 коп.

З часу набрання рішенням законної сили припинити стягнення аліментів за рішеннями Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 05.02.2015 у справі № 348/43/15-ц та від 21.04.2015 у справі №348/660/15-ц.

Стягнення аліментів у новому розмірі розпочати з дати набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_4 .

Представник позивача- адвокат Гураш Михайло Васильович, адреса місця знаходження: 78405, Івано-Франківська область, м. Надвірна, вул. Мазепи, 31А.

Повний текст рішення складено 14.10.2024.

Суддя Т.А.Бурдун