Єдиний унікальний номер 725/6161/24
Номер провадження 2/725/1185/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.10.2024 року.Першотравневий районний суд м.Чернівці

в складі:

головуючої судді Вольської-Тонієвич О.В.

при секретарі Рогатинович А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (вул.Симона Петлюри,30 м.Київ, адреса для листування: вул.Лісова,2, поверх4 м.Бровари Київська область) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до Першотравневого районного суду м.Чернівці із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Посилався на те, що 01.06.2023 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №6832494.

26.12.2023 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №26122023.

Відповідно до Реєстру боржників №1 від 26.12.2023 до Договору факторингу №26122023 від 26.12.2023, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №6832494 у розмірі 82 525грн. 05коп., з яких 18332грн. - сума заборгованості за основаною сумою боргу; 62193,05грн. - сума заборгованості за відсотками; 2000грн. - заборгованість за комісією.

Крім того, 01.06.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №78992735.

14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21.

Відповідно до Реєстру боржників №22 від 11.04.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №78992735 у розмірі 31796грн. 78коп., з яких 5658,34грн. - сума заборгованості за основаною сумою боргу; 26138,44грн. - сума заборгованості за відсотками.

Оскільки відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами не виконав, просив стягнути з нього на користь позивача заборгованість у розмірі 114 321грн. 83коп., а також понесені судові витрати за подання позовної заяви до суду.

21.08.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Лабік Г.І. подав до суду відзив на позовну заяву (а.с.60-62).

Посилався на те, що його довіритель не погоджується із нарахуванням відсотків за кредитними договорами №6832494, №78992735, оскільки на момент укладання кредитних договорів він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , тому згідно ч.15 ст.14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільнений від сплати цього платежу.

Крім того, відповідач позовні вимоги не визнає з тих підстав, що Банком не підтверджено належними доказами зазначену у позові заборгованість за кредитним договором, яка, нібито, виникла у нього, зокрема не надано документів щодо видачі кредиту. Відсутній детальний розрахунок заборгованості з розширеним механізмом і формулами розрахунків, способом нарахувань, з розмежуванням заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором та по процентах, а також не надано оригінали кредитних договорів та графіки погашення кредитних грошових коштів.

Більше того, на його думку, позивач не є кредитором за спірними кредитними зобов`язанням, оскільки не надав суду жодної додаткової угоди до договору факторингу із зазначенням анкетних даних відповідача, як особи право вимоги відносно якої передано, а також реквізитів кредитного договору, право вимоги по якому передано.

Просив у задоволені позову відмовити.

09.09.2024 представник ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надав відповідь на відзив (а.с.73-76).

Посилався на те, що доводи представника відповідача, викладені у відзиві є надуманими та необґрунтованими жодними доказами.

Оскільки відповідачем не повернуто Банку отримані та використані ним кошти, існують правові підстави для стягнення з ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом.

При цьому посилання представника відповідача на те, що його довіритель є військовослужбовцем, у зв`язку із чим звільняється від сплати відсотків за користування кредитом, не заслуговують на увагу суду, так як ОСОБА_1 , приймаючи пропозицію Товариства про укладання кредитного договору, підтвердив, що він не є військовослужбовцем.

Крім того, відповідачем не надано суду доказів, що відповідач безпосередньо брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, як це передбачено ст.14 вказаного вище Закону.

Звертав увагу суду, що надані представником відповідача довідки №21 від 09.07.2024, довідки №139 від 13.06.2023 щодо перебування ОСОБА_1 на військовій службі не є належними та допустимими доказами у даній справі, так як були видані йому для подання до Чернівецького політехнічного фахового коледжу.

Вважає, що правочини, які укладені між первісними кредиторами та позичальником підтверджують факт наявності відповідних правовідносин між ними та передання у позику відповідачу коштів у погодженому розмірі.

Всі інші обставини, на які звертав увагу представник відповідача у відзиві, вважає надуманими, не підтвердженими жодними доказами.

Враховуючи те, що відповідач був належним чином ознайомлений з умовами кредитного договору та особисто підтвердив, що не має пільг для суттєвого перерахунку відсотків по кредитному договору, жодного разу не звертався до первісного кредитора або до позивача щодо наявності у нього таких пільг, які можуть суттєво змінити умови договору, просив позов задовольнити.

Розгляд справи відбувався у відсутність учасників справи.

У прохальній частині відзиву, представник позивача просив розгляд справи проводити за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

08.10.2024 представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Лабік Г.І. надав до суду клопотання, де просив розглядати праву у його відсутність та у задоволенні позову відмовити.

У зв`язку із тим, що в судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Так, судом встановлено, що 01.06.2023 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №6832494 (а.с.8-15).

Відповідно до умов договору (п.1) кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п. 1.4. договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника.

Сума кредиту становить 20 000грн.; кредит надається загальним строком на 105 днів з 01.06.2023 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів; пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 16.06.2023 (рекомедована дата платежу); поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 14.09.2023 (дата остаточного погашення заборгованості); позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 16.06.2023, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 14.09.2023; загальні витрати позичальника за пільговий період складають 6500грн. в грошовому виразі та 94072,00% річних у процентному значенні (орієнтована на реальна річна процентна ставка за пільговий період); загальні витрати позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 60500грн. в грошовому виразі та 12556% річних у процентному значенні; орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 26500грн.; орієнтована загальна вартість кредиту для позичальника (за весь строк кредитування) складає 80500грн.; комісія за надання кредиту 2000 грн., яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту; проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 4500грн., які нараховуються за ставкою 1,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду; проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 54000грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду (п.п.1.2-1.5.3 Договору).

Згідно п.2.3.1. позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені цим п. 2.3 договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (якщо передбачено).

Договір (з додатками №1, №2 та Правилами), набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього договору. Строк дії цього договору складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутись в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості згідно п.1.4 договору. Якщо зі сплином 3-го дня з моменту укладення цього договору кредитні кошти не будуть відправлені кредитодавцем та/або не будуть отримані позичальником у відповідності з визначеним способом надання кредиту, дія цього договору може бути припинена достроково з відповідним відображенням в особистому кабінеті ( п. 7.1. Договору).

01 червня 2023 року відповідачем електронним підписом також було підписано і паспорт споживчого кредиту №6832494, який є додатком №2 до договору про споживчий кредит №6832494 від 01.06.2023, у якому містяться інформація та контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші умови. Умови кредитування аналогічні умовам, погодженим сторонами у вищевказаному договорі №6832494 від 01.06.2023.

Крім того, судом встановлено, що 01.06.2023 між ТОВ «Фінансова компанія « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики №78992735 (а.с.26-28).

За умовами договору відповідач отримав фінансовий кредит в розмірі 10 500грн. на строк 30 днів, з процентною ставкою (базова) в розмірі 2,5% на добу, тип процентної ставки - фіксована, знижена процентна ставка - 2,5%, яка застосовується у відповідності до умов програми лояльності, строк повернення позики 01.07.2023 (а.с. 26-27).

В додатку 1 до договору позики №78992735 наведена таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с.28).

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пунктом 12 частини 1 статті 3 Закону).

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4 статті 11 Закону).

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини 8 статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу наведених вище норм закону вбачається, що з урахуванням особливостей договору, щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , укладаючи 01.06.2023 кредитні договори в електронній формі, за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, погодився з умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту. Відтак укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, а тому на думку суду, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Судом встановлено, що ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» належним чином виконали взяті на себе зобов`язання, надавши відповідачу кредит.

У постанові від 30 січня 2018 року у справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Так, згідно виписки АТ КБ «ПриватБанк» за договором №б/н за період 01.06.2023-15.06.2023, на картковий рахунок відповідача ОСОБА_1 , який відкритий в АТ КБ «ПриватБанк» 01.06.2024 зараховано кредитні кошти у сумі 10 500грн. та 20 000грн. (а.с.101-103)

Таким чином, наведені письмові докази спростовують доводи представника позивача - адвоката Лабіка Г.І. про відсутність належних доказів про перерахунок позикодавцем його довірителю коштів у сумі, що передбачена умовами договорів позики.

Крім того, відповідач частково здійснював оплату в рахунок погашення заборгованості за кредитними договорами, так як залишок по тілу кредиту зменшився (з 20000грн. до 18332грн.), (10500грн. до 5658,34грн.), чим вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 23.12.2020 (справа №127/23910/14-ц).

Отже, суд приходить до переконливого висновку про те, що позивачем доведено факт отримання позичальником кредитних коштів та наявність заборгованості за кредитом.

Чинне законодавство регламентує обов`язковість виконання договору його сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі ст.ст.526, 530, 610 ЦК України та ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання

У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань за договорами.

26 грудня 2023 року між ТОВ «Мілоан» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №26122023, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передало ТзОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, а ТзОВ ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржника за кредитним договором №6832494 від 01.06.2023 (а.с.15-17).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №1 до договору факторингу №26122023 від 26.12.2023, ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №6832494 від 01.06.2023 у розмірі 82 525грн. 05коп., з яких 18332грн. - сума заборгованості за основаною сумою боргу; 62193,05грн. - сума заборгованості за відсотками; 2000грн. - заборгованість за комісією (а.с.18).

Крім того, 14.06.2021 між ТОВ «Фінансова компанія « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №14/06/21 (а.с.29-33).

Згідно Реєстру боржників №22 від 11.04.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №78992735 у розмірі 31796грн. 78коп., з яких 5658,34грн. - сума заборгованості за основаною сумою боргу; 26138,44грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.34).

Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року в справі № 243/11704/15-ц.

Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). У зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Із правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 23.09.2015 року по справі №6-979цс15, вбачається, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

За умови, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вище зазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані в договорі позики, і таке виконання було б належним у відповідності до положень статті 516 ЦК України. Втім такі докази відповідачем та його представником надані не були.

Поряд із цим судом встановлено, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не було здійснено нарахування жодних штрафних санкцій.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст.530 ЦК України).

Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати проценти, належні йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України).

За таких обставин, дослідивши та проаналізувавши подані письмові докази, враховуючи те, що відповідач неналежно виконує взяті зобов`язання за укладеними договорами й відповідно не надав суду доказів на спростування вказаного, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості: за кредитним договором №6832494 у розмірі 20 332грн. (18332грн. - тіло кредиту та 2000грн. - комісія); за кредитним договором №78992735 у розмірі 5658,34грн. (тіло кредиту).

Разом з тим, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими процентами, виходячи з наступного:

Так, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

У статті 1, 2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ч.15 ст.14 вказаного Закону військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення.

Відповідно до Указу Президента від 17 березня 2014 року № 303 «Про часткову мобілізацію», затвердженого у встановленому порядку Верховною Радою, в Україні оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим настав особливий період, який, відповідно до закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» припиняється тільки згідно рішення Президента про демобілізацію із внесенням такого указу на затвердження Верховною Радою України. На цей час відповідних рішень про демобілізацію з березня 2014 року Президентом України не приймалося. Отже, в Україні з 17 березня 2014 року по даний час настав і діє особливий період відповідно до закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно нараховування штрафних санкцій, пені або процентів за користування кредитом військовослужбовцям, резервістам та військовозобов`язаним з 17 березня 2014 року по даний час є протиправним.

Відповідно до розділу ІІ статті3 Закону України «Про Збройні Сили України»організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового Управління, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій, які мають право видавати довідки, що підтверджують факт перебування на військовій службі у Збройних Силах України.

Довідкою військової частини від 07.10.2024 підтверджено, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 27.04.2016 по даний час (а.с.64-66,99).

Таким чином, у період виконання умов кредитного договору, а також станом на момент ухвалення судом рішення, відповідач має статус військовослужбовця та на нього поширюються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей», тобто у нього відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом.

Отже, установивши, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку первісному кредитору чи позивачу не повернуті, докази, які б свідчили протилежне не надано, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 688,39коп.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 509, 526, 530, 536, 549, 550, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 12, 76, 89, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, юридична адреса: 01032, м.Київ вул.Симона Петлюри,30, реквізити IBAN № НОМЕР_3 у АТ «ТАСкомбанк») суму заборгованості за кредитним договором №6832494 від 01.06.2023 у розмірі 20 332 (двадцять тисяч триста тридцять дві)грн. та за кредитним договором №78992735 від 01.06.2023 у розмірі 5 658 (п`ять тисяч шістсот п`ятдесят вісім) грн. 34коп., а також судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 688 (шістсот вісімдесят вісім) грн. 40коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. В. Вольська-Тонієвич