Справа № 464/4793/24
пр.№ 2/464/1541/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.10.2024 року

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді Бойко О.М.

секретар судових засідань Карпенко Ю.В.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розмірів аліментів на дитину,-

в с т а н о в и в :

позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом, в якому просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача ОСОБА_2 на підставі рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 16 січня 2014 року та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 5000 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 16 січня 2014 року вирішено стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 05 грудня 2013р. і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний розмір аліментів на даний час є недостатнім для утримання доньки та такий розмір не відповідає чинному законодавству. Сума аліментів, яка виплачується відповідно до рішення Сихівського районного суду м.Львова від 16 січня 2014 року, є недостатньою для задоволення базових потреб дитини, а також для забезпечення освітнього розвитку дитини. Також витрати на доньку збільшились, у зв`язку із підвищенням цін на продуктовий кошик, одяг та взуття, тобто, базові потреби. Розмір її заробітної плати не дозволяє в повній мірі забезпечити доньку усім необхідним. А тому виникла нелбхідність у збільшенні розміру аліментів.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, що наведені в позовній заяві, додатково пояснила, що їй важко утримувати дитину самостійно, оскільки вона є особою з інвалідністю, а донька має інвалідність з дитинства, що потребує значних витрат на її здоров`я та розвиток. Просить позов задоволити.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча згідно ст.130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відзиву на позов не подав, а тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу заочно у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Сихівського районного суду м.Львова від 16 січня 2014 року вирішено стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 05 грудня 2013р. і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно із ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положень статті 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 Сімейного кодексу України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 Сімейного кодексу України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Звертаючись до суду із зазначеним позовом про збільшення розміру аліментів, позивачка покликається на те, що визначений рішенням суду розмір аліментів є таким, що не відповідає реаліям сьогодення та є недостатнім для утримання дитини.

Статтею 192 Сімейного кодексу України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права свідчить про те, що такою передбачено кілька альтернативно визначених та водночас самостійних один від одного підстав для зменшення або збільшення розміру аліментів. Крім цього, вказаний перелік не є вичерпним. Відтак підставою для зменшення або збільшення розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як погіршення здоров`я, так і його покращення, а також інші випадки. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання кількох підстав для зміни розміру аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років в розмірі 3 196 грн.

У відповідності до ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи вище наведені обставини, суд приходить до висновку,що в зв`язку із зростанням прожиткового мінімуму для дитини та збільшенням витрат на її утримання змінилось матеріальне становище позивачки та неповнолітньої дитини, відтак, наявні підстави для збільшення розміру аліментів на її утримання

При визначенні розміру аліментів, суд враховує законодавчо визначені положення закону, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, матеріальне становище дитини, яку утримує позивачка, стан здоров`я дитини та позивача, які є особами з інвалідністю, зокрема, дитина є особою з інвалідністю з дитинства, що зумовлює значні витрати на її утримання та розвиток, а відтак, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти у розмірі 4000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня набрання цього рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття, що буде необхідним розміром із врахуванням обставин справи та норм чинного законодавства.

Оскільки позивачка при зверненні до суду з позовом звільнена від сплати судового збору, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 1 211 грн 20 коп. судового збору.

Керуючись статтями 13, 81, 89, 263 265 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

позов задоволити частково. Збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 16 січня 2014 року та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання : АДРЕСА_1 ,РНОКПП НОМЕР_1 ) в користь держави 1211 грн. 20 коп. судового збору.

В решті вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 07.10.2024 року.

Головуюча