ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/5/22 Номер провадження 22-ц/814/2156/24Головуючий у 1-й інстанції Попов М.С. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого - судді Карпушина Г.Л.; суддів Кузнєцової О.Ю., Панченка О.О., за участі секретаря судового засідання Буйнової О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 , адвоката Хайнак Т.Л., на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 06 лютого 2024 року у справі окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління державної міграційної служби у Полтавській області про встановлення факту народження баби на території, яка стала територією України,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив встановити юридичний факт, що його баба - ОСОБА_2 народилася у селі Павлівка Машівського району Полтавської області.

В обгрунтування заяви вказував, що він є громадянином Республіки Азербайджан, проте має намір набути громадянство України за територіальним походження, у зв`язку з цим звернувся до суду для встановлення зазначеного юридичного факту.

Вказував, що згідно відповідей з Державних архівів на адвокатські запити, отримати відомості про місце та дату народження баби заявника - ОСОБА_2 неможливо, оскільки метричні книги, що можуть підтвердити факт, не збереглися.

Зазначав, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Банке Нефтчалинського району Республіки Азербайджан. Практично весь час проживав у своєї баби по материнській лінії - ОСОБА_2 в районному центрі в м. Нефтчала. Майже все дитинство заявник провів з бабою ОСОБА_2 . Баба ОСОБА_2 померла у м. Ростов-на-Дону у 1980 році. Свідоцтво про народження матері заявника не збереглося, але є довідка з Салянського філіалу державного архіву Азербайджанської республіки від 11.08.2021 №421, відповідно до якої, у архівних документах відділу РАЦС Салянського району, у тому числі у документі про народження №219 від 01.06.1930, зроблено запис про народження № 219 від. 01.06.1930 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 .Баба заявника проживала у м. Нефтчала зі своєю тіткою ОСОБА_4 .

На адвокатський запит, відділом РАЦС адміністрації Радянського району міста Ростов-на-Дону, надано довідку про смерть №А-02400, яка підтверджує лише дату смерті ОСОБА_2 , проте не містить точної дати народження та точного місця її народження. Місцем народження вказано м. Дніпропетровськ, цей запис підтверджує лише той факт, що баба заявника народилася на території, яка стала територією України, проте точним місцем народження баби є с. Павлівка, Машівського району Полтавської області.

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 06 лютого 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Управління державної міграційної служби у Полтавській області, про встановлення факту народження баби на території, яка стала територією України відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 , адвокат Хайнак Т.Л., подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження баби на території, яка стала територією України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заявником надано достатньо доказів для встановлення факту, що його баба проживала на території, яка стала територією України.

Вказує, що скаржником була отримана довідка про смерть № А-02400, яка підтверджує дату смерті ОСОБА_2 та вказано, місце народження останньої - м. Дніпропетровськ що на його думку підтверджує факт народження ОСОБА_2 на території України.

Від Управління державної міграційної служби України в Полтавській області надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Районним судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_1 в с. Банке Нефтчалинського району Республіки Азербайджан. Батько заявника - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_3 ( а.с.66-67).

Заявником додано до матеріалів справи свідоцтво про шлюб батьків (а.с.70-72), що підтверджує зміну прізвища матері з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 ».

Відповідно до архівної довідки №421 від 11.08.2021 Салянського філіалу державного архіву Азербайджанської республіки (а.с.73-74), у архівних документах відділу РАЦС Салянського району, у тому числі у документі про народження №219 від 01.06.1930, зроблено запис про народження ОСОБА_3 . Батько - ОСОБА_9 , мати- ОСОБА_2 .

У матеріалах справи маються фотографії, на яких зображений заявник та його родичі, зокрема і ОСОБА_2 (а.с.76,77,78,84,85,86,87,88,89).

Згідно відповіді з Державного архіву Полтавської області вбачається, що метричні книги для запису народжених, одружених, померлих парафіян православних церков населених пунктів, які входили до складу колишнього Машівського району Полтавської області, на зберігання до державного архіву Полтавської області не надходили, у зв`язку з чим, немає можливості виявити метричний запис та видати архівну довідку про народження ОСОБА_10 в період 1898-1906 рр.(а.с.79).

У відповідь на адвокатський запит Державним архівом Полтавської області повідомлено, що метричні книги для запису народжених, одружених, померлих парафіян православних церков населених пунктів, які входили до складу колишнього Машівського району Полтавської області (в тому числі с. Павлівка Костянтиноградського повіту Полтавської губернії), книги реєстрації актових записів громадянського стану про народження жителів Павлівської сільської ради Машівського (нині Полтавського) району Полтавської області, за 1918-1929 рр. на зберігання до державного архіву не надходили (а.с.80).

Згідно відповіді з Державного архіву Харківської області вбачається, що книги реєстрації актів цивільного стану по Машівському району Полтавської області та с. Павлівка, на зберігання до державного архіву не надходили, місцезнаходження архіву не відоме, тому немає можливості надати затребувані відомості про народження ОСОБА_10 у вказаному селі у 1898-1906 рр. можливості немає (а.с.81).

Державним архівом Дніпропетровської області повідомлено, що у метричних книгах церков усіх конфесій по місту Єкатеринославу, записи про народження ОСОБА_10 за 1898 р. відсутні. Метричні книги надійшли на зберігання до державного архіву Дніпропетровської області не у повному обсязі (а.с.83).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Ростов-на-Дону, що підтверджується довідкою про смерть №А-02400 виданої Відділом РАЦС адміністрації Радянського району міста Ростов-на-Дону. Довідка не містить точної дати народження, зазначено лише рік - 1898, місцем народження вказано м. Дніпропетровськ (а.с.90).

Відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 районний суд виходив з того, що не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт народження ОСОБА_2 в с. Павлівка Машівського району Полтавської області.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком районного суду з огляду на наступне.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною другою статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, законом передбачена можливість встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти народження на території України, що можуть мати значення для виникнення права особи на набуття громадянства України.

Статтею 4 Конституції України визначено, що в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом.

Статтею 6 Закону України «Про громадянство України» визначено, що громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров`я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім`ю або передачі на виховання в сім`ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв`язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки, є особою без громадянства або іноземцем, яка подала зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Для встановлення факту набуття громадянства України предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи Української РСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо.

Згідно з п. 28 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (далі Порядок), для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, дід чи баба якої народилися до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент їх народження до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону № 2235-14, подає документи, передбачені підпунктами "а"-"в" пункту 24 цього Порядку, а також:

а) документ, що підтверджує факт народження діда чи баби заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту;

б) документи, що засвідчують родинні стосунки заявника відповідно з дідом чи бабою, які народилися на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту.

Виходячи з наведеного, однією з умов набуття громадянства України за територіальним походженням є факт народження або постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», самого заявника або близького родича. На підтвердження факту народження діда чи баби заявник повинен подати відповідний документ.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У справі, яка розглядається, метою встановлення факту, що має юридичне значення, заявник визначив оформлення громадянства України за територіальним походженням.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних прав, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Як на обґрунтування своєї заяви про встановлення факту народження баби на території, яка стала територією України надано довідку про смерть № А-02400, яка підтверджує дату смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце смерті - м. Ростов-на-Дону. Довідка не містить точної дати народження, зазначено лише рік -1898, місце народження вказано - м. Дніпропетровськ ( а.с.90).

Посилання суду першої інстанції про те, що рік народження ОСОБА_2 зазначеного у свідоцтві про смерть різниться із роком зазначеним у заяві ОСОБА_1 не заслуговує на увагу, оскільки фактично наявна описка у році народження.

Також допитані в судовому засідання свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , підтвердили факт, що баба ОСОБА_1 - ОСОБА_2 народилася на території, яка стала територією України.

Враховуючи те, що факт, який просить встановити заявник в судовому порядку, має для нього юридичне значення, та іншим способом, ніж за рішенням суду, він встановлений бути не може, виходячи із обставин справи та підстав пред`явлених вимог, суд приходить до висновку, що наявні підстави для встановлення факту народження баби ОСОБА_10 на територією, яка стала територією України, оскільки даний факт підтверджено належними та допустимими доказами.

Суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про те, що надані заявником докази не підтверджують факту постійного проживання баби заявника на території, яка стала територією України. При цьому суд безпідставно виходив з меж вимог поданої заявником заяви, оскільки у справах окремого провадження дані процесуальні вимоги не застосовуються, це при тому що заявнику необхідно було встановити факт народження на території України, а не конкретного населеного пункту.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції. Крім того вони не були спростовані зацікавленою стороною у справі, позиція якої зводилася лише до заперечення наявності доказів щодо народження баби заявника у конкретному місці.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції, у зв`язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення заяви.

Керуючись ст.ст.368, 376, 382,383,384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 , адвоката Хайнак Т.Л., на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 06 лютого 2024 року - задовольнити частково.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 06 лютого 2024 року - скасувати, ухвалити нове рішення яким заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Управління державної міграційної служби у Полтавській області, про встановлення факту народження баби на території, яка стала територією України -задовольнити частково.

Встановити факт народження ОСОБА_2 , баби ОСОБА_1 , на території, що стала територією України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 14 жовтня 2024 року.

Головуючий суддя : ______________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _________________ О.Ю. Кузнєцова __________________ О.О. Панченко