КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №642/716/22
Провадження № 2/552/328/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.10.2024 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Шаповал Т.В.,

при секретарі - Біжко Т.В.,

за участі:

представника позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 28.01.2022 року звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Посилався на те, що 24.04.2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено договір позики грошей, відповідно до умов якого та з урахуванням договорів про внесення змін до договору позики грошей №№1,2,3,4,5,6, позикодавець передає ту власність позичальника грошові кошти у сумі 189 000 грн., що на момент укладення договору позики складає 17 800 євро за офіційним курсом НБУ,а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів. Зазначену вище загальну суму позичальник отримав від позикодавця ще до підписання цього договору та зобов`язався повернути її до 30 листопада 2013 року. У забезпечення виконання умов договору 24.04.2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого та з урахуванням договорів №№1,2,3,4,5 про внесення змін до договору іпотеки в забезпечення своєчасного повернення ( 25 листопада 2012 року) отриманої за договором позики суми, а також відшкодування можливих збитків, іпотекодавець передає в іпотеку іпотеко держателю належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . На укладення цього договору та договорів про внесення змін до договору іпотеки була надана згода чоловіка іпотекодавця, ОСОБА_4 ..

Вказував, що 16.09.2015 року ОСОБА_3 склала розписку про те, що вона визнає заборгованість перед ОСОБА_5 за договором позики від 24.04.2009 року з врахуванням додатків, яка станом на 01 вересня 2015 року складає 17800 євро,що еквівалентно 435 000 грн.. 04.02.2015 року ОСОБА_5 направила на адресу ОСОБА_3 вимогу від 03.02.2015 року про усунення порушення та виконання порушених зобов`язань за договором позики. 18.03.2016 року ОСОБА_5 звернулась до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_3 , в якій просила у рахунок погашення заборгованості за договором позики звернути стягнення на предмет іпотеки, житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 , визнати за нею право власності на вказане домоволодіння, припинити право власності відповідачки ОСОБА_6 на це домоволодіння. Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 24.06.2016 року по справі №642/1455/16 позовні вимоги ОСОБА_5 були задоволені. 10.03.2017 року рішення було виконано зареєстровано право власності на спірний будинок за ОСОБА_5 ..

Посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла. Її єдиним спадкоємцем є її син ОСОБА_2 .. Крім іншого, позивач у складі спадщини отримав спірний будинок.

Вказував, що постановою Харківського апеляційного суду від 08 лютого 2021 року апеляційна скарга ОСОБА_4 була задоволена, рішення суду першої інстанції скасовано, прийняте нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. ОСОБА_3 було подано заяву про поворот виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24.06.2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на житловий будинок. 26.04.2021 року Ленінський районний сул м. Харкова виніс ухвалу у справі №642/1455/16-ц, якою заяву ОСОБА_3 про поворот виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24.06.2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на житловий будинок задоволено частково. Допущено поворот виконання рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24.06.2016 року, шляхом відновлення державної реєстрації права власності ОСОБА_3 на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_3 та скасований запис про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_3 та скасовано рішення приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Гуссейнової Е.Г. про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_3 , внесення до державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_3 .

Посилався на те, що боргові зобов`язання ОСОБА_3 не виконала. Оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки не відбулося, іпотека є чинною.

Просив суд визнати набуття ОСОБА_2 після смерті його матері ОСОБА_5 прав і обов`язків позикодавця за договором позики, укладеним 24 квітня 2009 року між ОСОБА_5 ( позикодавець) та ОСОБА_3 ( позичальник), з урахуванням договорів про внесення змін до договору позики грошей №№1,2,3,4,5,6.

Визнати набуття ОСОБА_2 після смерті його матері ОСОБА_5 прав і обов`язків іпотекодержателя за договором іпотеки, укладений 24 квітня 2009 року між ОСОБА_5 ( іпотекодержатель) та ОСОБА_3 ( іпотекодавець), посвідченим приватним нотаріус Харківського міського нотаріального округу Олійник Н.М., зареєстрованим в реєстрі за №178, з урахуванням договорів №№1,2,3,4,5 про внесення змін до договору іпотеки.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 у розмірі 678 863 грн. 32 коп. перед ОСОБА_2 , як правонаступником ОСОБА_5 , за договором позики, укладеним 24 квітня 2009 року між ОСОБА_5 ( позикодавець) та ОСОБА_3 ( позичальник), з урахуванням договорів про внесення змін до договору позики грошей №№ 1,2,3,4,5,6,звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок з надвірними будівлями літ. А-1, шл/бл, цегла, житловою площею 37,7 кв.м., загальною площею 63,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом продажу предмета іпотеки на електронному аукціоні у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у складові витрат витрати на сплачу судового збору за подання позовної заяви у сумі 6788,64 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000 грн..

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 03.02.2022 року відкрито провадження у даній справі.

21.02.2022 року до Ленінського районного суду м. Харкова від відповідача ОСОБА_3 надійшов відзив на позову заяву. Зазначила, що є ухвала суду про поворот виконання, яка набрала законної сили і не була оскаржена позивачем. ОСОБА_2 за власною ініціативною вступив у судову справу №642/1455/16 у якості правонаступника позивача ОСОБА_5 у тій справі. У зв`язку з вчиненим позивачем ОСОБА_2 процесуального правонаступництва позивачки ОСОБА_5 у справі 642/1455/16, застосовується норма ч.2 ст.55 ЦПК України про те, що усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Отже, обов`язковими для ОСОБА_2 є зокрема усі матеріали та процесуальні строки для звернення до суду, які були обов`язковими для покійної ОСОБА_5

Вказувала, що покійна ОСОБА_5 за життя пред`явила позов 22.03.2016, у цей день 22.03.2016 позовна давність перервалася і після цього переривання позовної давності, тобто 23.03.2016 перебіг позовної давності розпочався заново. Однак трирічний строк позовної давності після її переривання сплив через 3 роки, тобто 23.03.2019, за життя ОСОБА_5 , а тому просила суд застосувати строки позовної давності.

Посилалась на те, що сам факт успадкування ОСОБА_2 майна померлої ОСОБА_5 жодним чином не змінює загальні строки позовної давності за договором позики, які після переривання сплинули 23.03.2019.

Крім того, зазначив, що станом на момент відкриття спадщини 31.08.2019 у ОСОБА_5 не було жодних прав за договором іпотеки, оскільки цей договір припинився внаслідок реєстрації права власності за ОСОБА_5 ,хоча ця реєстрація і була вчинена не на підставі закону. Закон не відносить права та обов`язки кредитора за цивільно правовим договором до складу спадщини, пряма норма закону виключає це із складу спадщини. Вказувала, що договір позики не передбачав можливість заміни сторони у зобов`язанні. Позивачем під час розгляду справи за допомогою належних і допустимих доказів не була підтверджена та обставина, що кредитор ОСОБА_5 відступила іншій особі права вимоги боргу або уповноважила якусь іншу особу діяти від свого імені та вимагати з неї певні гроші.

Вказав, що до складу спадщини жодним чином не входить спадкування статусу позикодавця за договором позики. Також вона заперечує доводам стосовно розміру існуючої заставної суми відповідно до договору іпотеки. Договір іпотеки підлягає обов`язковій реєстрації у реєстрі іпотек. Незареєстрована іпотека не має юридичної сили. Жодні зміни до договору іпотеки не були зареєстровані у державному реєстрі.

Просила у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

22.02.2022 року до Ленінського районного суду м. Харкова від відповідача ОСОБА_4 надійшов відзив на позовну заяву, просив у задоволенні позову відмовити.

Розпорядженням Голови Верховного суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду м. Харкова змінено на Київський районний суд м. Полтава.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 08.06.2023 року справу прийнято до провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28.09.2023 року закрито підготовче провадження в даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та місце розгляду справи.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про день і час розгляду. Представник відповідача ОСОБА_7 надав до суду заяву про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Згідно частини 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Тому, враховуючи вимоги ст.223 ЦПК України відсутні підстави для відкладення розгляду справи у зв`язку з неявкою відповідача.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що 14 жовтня 2004 року ОСОБА_3 придбала житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Також судовим встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, оскільки набуто ними під час перебування у шлюбі.

24 квітня 2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено договір позики грошей, відповідно до умов якого та з урахуванням договорів про внесення змін до договору позики грошей №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, позикодавець передає у власність позичальника грошові кошти у сумі 189000,00 грн, що на момент укладення договору позики складає 17800,00 євро за офіційним курсом Національного банку України, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів. Зазначену вище загальну суму позичальник отримав від позикодавця ще до підписання цього договору та зобов`язується повернути її до 30 листопада 2013 року.

У забезпечення виконання умов договору 24 квітня 2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, відповідно до якого та з урахуванням договорів про внесення змін до договору іпотеки №№ 1, 2, 3, 4, 5, в забезпечення своєчасного повернення (25 листопада 2012 року) отриманої за договором позики суми, а також відшкодування можливих збитків, іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю належний їй на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . На земельній ділянці 300 кв м (рішення виконкому Ленінської ради № 3 від 24 січня 1961 року), розташовано: житловий будинок літ. А-1, шл/бл, цегла житловою площею 37,7 кв м, загальною площею 63,5 кв м з надвірними будівлями: сарай літ Б, навіс літ В, вбиральня літ Г, огорожа № 1,2, льох літ Д.

На укладення цього договору надана згода чоловіка іпотекодавця, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , справжність підпису якого на відповідній заяві засвідчена приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Олійник Н.М. 24 квітня 2009 року за реєстровим № 177 (пункт 7 цього договору).

Відповідно до пункту 11 договору іпотеки, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення боргу на предмет іпотеки в разі невиконання іпотекодавцем взятих на себе зобов`язань за договором позики.

Пунктом 12 договору іпотеки передбачено, що в разі невиконання іпотекодавцем до 24 листопада 2009 року взятих на себе зобов`язань за договором позики від 24 квітня 2009 року право власності на предмет іпотеки в повному обсязі за цим договором переходить до іпотекодержателя. Іпотекодержатель вправі на свій розсуд задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки іншим способом, що передбачений розділом V Закону України «Про іпотеку» від 05 червня 2003 року.

Із пункту 13 цього договору вбачається, що при частковому виконанні забезпеченого іпотекою обов`язку, іпотека залишається у первісному об`ємі.

Пунктом 14 цього договору передбачено, що у випадку, якщо суми, вирученої від продажу предмета іпотеки не достатньо до повного задоволення потреб іпотекодержателя, він має право отримати суму, якої не досить до повного задоволення потреб з другого майна іпотекодавця, у порядку черговості передбаченого чинним законодавством України.

16 вересня 2015 року ОСОБА_3 склала розписку про те, що вона визнає заборгованість перед ОСОБА_5 за договором позики від 24 квітня 2009 року з урахуванням додатків, яка станом на 01 вересня 2015 року складає 17800,00 євро, що еквівалентно 435000,00 грн. Підтвердила свої зобов`язання за вказаним договором позики грошей від 24 квітня 2009 року з усіма додатками до нього, а також договором іпотеки від 24 квітня 2009 року, реєстровий № 178, та зобов`язалась сплатити вказану суму до 01 жовтня 2015 року. Також, зазначила, що усвідомлює те, що ця розписка перериває позовну давність за вказаними вище договорами, відповідно до частини 1 статті 264 ЦК України.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 24.06.2016 року, справа №642/1455/16-ц, позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено.

У рахунок погашення заборгованості за договором позики б/н від 24.04.2009 року у розмірі 525100 грн., укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 24.04.2009 року №178, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , а саме житловий будинок з надвірними будівлями літ.А-1, шл.бл, цегла, житловою площею 37,7 кв.м., загальною площею 63,5кв.м.; при цьому будинку є надвірні будівлі: сарай літ.Б, навіс літ.В, вбиральня літ.Г, огорожа №1,2, льох літ.Д, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання за ОСОБА_5 права власності на нього.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями літ.А-1, шл/бл, цегла, житловою площею 37,7 кв.м., загальною площею 63,5 кв.м., при цьому будинку є надвірні будівлі: сарай літ.Б, навіс літ.В, вбиральня літ.Г, огорожа №1,2, льох літ.Д, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинено право власності ОСОБА_3 на житловий будинок з надвірними будівлями літ.А-1, шл/бл, цегла, житловою площею 37,7 кв.м., загальною площею 63,5 кв.м.,при цьому будинку є надвірні будівлі: сарай літ.Б, навіс літ.В, вбиральня літ.Г, огорожа №1,2,льох літ.Д, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з переходом права власності до ОСОБА_5 ..

Із витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.03.2017 вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_5 на підставі заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24.06.2016 року.

Згідно свідоцтва про право на спадщину від 11.11.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Гусейнова Е.Г., спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 є: її син ОСОБА_2 .. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з права власності на: житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Це право власності на житловий будинок належало спадкодавцю на підставі Заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від24.06.2016 року, справа №642/1455/16-ц.

Із відповіді з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №727400 вбачається, що житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 08.02.2021 року, справа №642/1455/16-ц, залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на житловий будинок правонаступника ОСОБА_5 ОСОБА_2 ..

Постановою Харківського апеляційного суду від 08.02.2021 року, справа №642/1455/16-ц, заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24.06.2016 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_5 ,правонаступником якої є ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на житловий будинок залишено без задоволення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 26.04.2021 року, справа №642/1455/16-ц, заяву ОСОБА_3 про поворот виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24.06.2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на житловий будинок задоволено частково.

Допущено поворот виконання рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24.06.2016 року, шляхом відновлення державної реєстрації права власності ОСОБА_3 (і.н. НОМЕР_1 ) на житловий будинок з надвірними будівлями - літ. А-1, шл/бл, цегла, житловою площею 37,7 кв. м, загальною площею 63,5 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), та скасуванням запису про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на житловий будинок з надвірними будівлями, житловою площею 37,7 кв. м, загальною площею 63,5 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_3 (номер запису 19455904), та скасування рішення приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Гуссейнової Е.Г. про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними будівлями, житловою площею 37,7 кв. м, загальною площею 63,5 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_3 ( індексний номер 55076489 від 11.11.2020 року), внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок з надвірними будівлями, житловою площею 37,7 кв. м, загальною площею 63,5 кв. м., розташований за адресою: АДРЕСА_3 (номер запису 39123731).

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України

Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

При цьому за правилами частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі:

припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору;

реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону;

набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки;

визнання іпотечного договору недійсним;

знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється;

з інших підстав, передбачених цим Законом.

Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

За змістом статей 1218, 1219 ЦК України зобов`язання боржника за договором позики не є таким, що нерозривно пов`язано з його особою.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, із викладеного слідує, що ОСОБА_2 успадкував всі права ОСОБА_5 за договором позики та іпотеки, укладеними між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 ..

У зв`язку з викладеним, підстави визнавати у судовим рішенням набуття ОСОБА_2 після смерті його матері ОСОБА_5 прав і обов`язків позикодавця, а також іпотекодержателя відсутні, а тому у цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Також слід зазначити, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості. Подільний об`єкт незавершеного будівництва може бути переданий в іпотеку лише у випадках, визначених законом.

Закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі.

Правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються:

загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;

опис нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;

заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності);

спосіб реалізації предмета іпотеки;

пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки.

У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронного аукціону ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Згідно статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

Отже, застосування такого способу захисту права, як звернення стягнення на предмет іпотеки, пов`язане виключно з невиконанням основного зобов`язання у встановлений строк (термін).

Для застосування такого способу захисту своїх прав, як звернення стягнення на предмет іпотеки, необхідно не тільки встановити факт невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання, але й розмір заборгованості, в рахунок погашення якої буде звернуто стягнення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 не виконала належним чином умови договору позики, а саме не повернула ОСОБА_5 у визначений договором термін грошові кошти у розмірі 17 800 євро., а тому утворилась заборгованість за даним договором у розмірі 678 863,32 грн., з яких: 17 800 євро ( еквівалент у гривнях - 570 657,32 грн.) заборгованість за договором позики, 3 % річних у розмірі 108 206 грн..

Вирішуючи заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про застосування позовної давності, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно п.1 ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Відповідно до ч.1 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається із матеріалів справи ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 26.04.2021 року у справі №642/1455/16-ц допущено поворот виконання рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 24.06.2016 року.

Таким чином перебіг позовної давності у даних правовідносинах, що виникли між сторонами, розпочався з 26 квітня 2021 року, коли позивач дізнався про порушення його права.

Позивач звернувся до суду 28 січня 2022 року, тобто у межах трирічного строку позовної давності.

У зв`язку з тим, що відповідач тривалий час не виконує умови договору позики, суд приходить ходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захистові.

За таких обставин, обираючи спосіб захисту порушеного права, суд вважає за необхідне у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 у розмірі 678 863 грн. 32 коп. перед ОСОБА_2 , як правонаступником ОСОБА_5 , за договором позики, укладеним 24 квітня 2009 року між ОСОБА_5 ( позикодавець) та ОСОБА_3 ( позичальник), з урахуванням договорів про внесення змін до договору позики грошей №№1,2,3,4,5,6, звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок з надвірними будівлями літ. А-1, шл/бл, цегла, житловою площею 37,7 кв.м., загальною площею 63,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_3 ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) шляхом продажу предмета іпотеки на електронному аукціоні у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У ЦПК України визначено види судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 25000 грн. позивачем надано до суду квитанцію №0.0..1 у розмірі 14120 грн.,договір №03/11/18 про надання правової допомоги адвоката від 23.11.2018 року,додаткову угоду до договору №03/11/18 про надання правової допомоги адвоката від 03.11.2018 року, додаток №4 до договору про надання правової допомоги адвокатом від 03.11.2018 року.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо,

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню.

Суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерії розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, часткове задоволення позовних вимог, приходить до висновку, що витрати ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 14120 грн..

Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4803,84 грн. по 2401,92 грн. з кожного, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача 4803,84 грн. сплаченого судового збору по 2401,92 грн. з кожного та 14120 грн. витрати на правничу допомогу по 7060 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 264, 265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково.

У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 у розмірі 678 863 грн. 32 коп. перед ОСОБА_2 , як правонаступником ОСОБА_5 , за договором позики, укладеним 24 квітня 2009 року між ОСОБА_5 ( позикодавець) та ОСОБА_3 ( позичальник), з урахуванням договорів про внесення змін до договору позики грошей №№1,2,3,4,5,6, звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок з надвірними будівлями літ. А-1, шл/бл, цегла, житловою площею 37,7 кв.м., загальною площею 63,5 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_3 ( реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) шляхом продажу предмета іпотеки на електронному аукціоні у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , судовий збір в розмірі 2401 грн. 92 коп., витрати на правничу допомогу у розмірі 7060 грн., а всього 9461 грн. 92 коп..

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , судовий збір в розмірі 2401 грн. 92 коп., витрати на правничу допомогу у розмірі 7060 грн., а всього 9461 грн. 92 коп..

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Головуючий Т.В.Шаповал