Справа № 758/5549/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 вересня 2024 року місто Київ
Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючого - судді Ларіонової Н.М.,
при секретарі судового засіданні Волошиній А.М.,
за участю: представника позивача - адвоката Гурез І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Подільського районного суду в місті Києві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відкшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття приміщення, -
В липні 2022 р. позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представлені адвокатом Гурез І.О., звернувся з позовом, якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 159 990,0 грн., заподіяну внаслідок залиття приміщення.
На підтвердження позовних вимог Позивач посилається на те, що він є власником нежитлового приміщення - підвалу житлового 4-ох поверхового будинку АДРЕСА_1 . 13 серпня 2021 року у вказаному вище приміщенні сталося залиття даного приміщення. Цього ж числа Позивачем було подано до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» звернення щодо проведення обстеження приміщення за фактом його залиття. 30 серпня 2021 року комісією у складі: голови комісії: головного інженера технічної дільниці АДРЕСА_2 - ОСОБА_3 , членів комісії: провідного інженера відділу експлуатації та утримання житлового фонду ОСОБА_5, сантехніка технічної Дільниці АДРЕСА_2 - ОСОБА_4 , що є представниками Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» було складено Акт про залиття нежитлового приміщення житлового будинку АДРЕСА_1 . Так, згідно вказаного вище Акту комісією було встановлено, що неодноразове залиття в нежитловому приміщенні сталося з вищерозташованої квартири АДРЕСА_2 , внаслідок недбалого відношення до сантехнічного обладнання мешканців квартири АДРЕСА_2 зазначеного будинку. Власником даної квартири, згідно усної інформації з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» є ОСОБА_2 (надалі - Відповідач). 07.09.2021 року Позивачем була подана заява до ТОВ «Експертно-технічний центр «Статус» про проведення дослідження нежитлових приміщень підвалу АДРЕСА_3 . За результатами проведеного будівельно-технічного дослідження було складено Висновок експерта №66/09-21 від 27 вересня 2021 року, згідно якого вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести для усунення пошкоджень, які виникли внаслідок залиття в нежитлових приміщеннях підвалу АДРЕСА_4 становить: 159 990 (сто п`ятдесят тисяч гривень дев`ятсот дев`яносто) гривень.
Провадженняу справі відкрито ухвалою від 27.07.2022 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Відзив на позов не надходив.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, наддала пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, протии постановлення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомлено, відзив на позов не надходив.
Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю відповідача, на підставі наявних даних і доказів і ухвалити заочне рішення відповідно до ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України.
На основі повного і всебічно з`ясованих обставин, що містяться у матеріалах справи, наданих позивачем документів, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення - підвалу АДРЕСА_7 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.04.2008 р., посвідченим приватним нотаріусом КМНО Копійкою В.В. за реєстром № 4917 та зареєстрованим КП «Київське міське БТІ» в реєстровій книзі № 87п-13 за № 6115п.
13 серпня 2021 року у вказаному вище приміщенні сталося залиття даного приміщення.
Згідно положень ст. 22 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року за № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Положеннями ст. 177 ЖК України встановлено, що громадяни, зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання.
Тобто норми цивільного права розповсюджуються на будь-яку особу, котра заподіяла своїми противоправними діями іншій особі шкоду, незважаючи на наявність права власності на житло.
Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», встановлено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена у додатку № 4 цих правил.
Як вбачається з матеріалів справи, 30 серпня 2021 року комісією у складі: голови комісії: головного інженера технічної дільниці АДРЕСА_2 - ОСОБА_3 , членів комісії: провідного інженера відділу експлуатації та утримання житлового фонду ОСОБА_5, сантехніка технічної Дільниці АДРЕСА_2 - ОСОБА_4 , що є представниками Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» було складено Акт про залиття нежитлового приміщення житлового будинку АДРЕСА_1 .
Так, згідно вказаного вище Акту від 30.08.2021 року комісією було встановлено, що неодноразове залиття в нежитловому приміщенні сталося з вищерозташованої квартири АДРЕСА_2 , внаслідок недбалого відношення до сантехнічного обладнання мешканців квартири АДРЕСА_2 зазначеного будинку.
Відповідач ОСОБА_2 за інформацією з Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» є власником вищевказаної квартири.
За результатами проведеного будівельно-технічного дослідження було складено Висновок експерта №66/09-21 від 27 вересня 2021 року, згідно якого вартість ремонтно-будівельних робіт, які необхідно провести для усунення пошкоджень, які виникли внаслідок залиття в нежитлових приміщеннях підвалу АДРЕСА_4 становить: 159 990 грн.
Частиною 2 ст.1166 ЦПК України визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто чинне цивільне законодавство встановлює презумпцію вини для відповідача.
Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини: якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.
Відповідачем не було спростовано належними та допустимими доказами своєї вини у завданні шкоди позивачу внаслідок залиття підвалу житлового 4-х поверхового будинку АДРЕСА_1 .
Таким чином, з огляду на вищенаведені норми законів та надані докази, суд вважає, що відповідач, несе обов`язок по забезпеченню схоронності свого житла, санітарно-технічного та іншого обладнання в квартирі, пошкодження якого в даному випадку стало причиною залиття нежитлового приміщення Позивача, та доходить висновку, що відповідальність за завдану шкоду Позивачу має нести саме відповідач ОСОБА_2 .
Враховуючи, що обставини, на які посилається Позивач у позовній заяві, як на підставу для задоволення позову, в частині відшкодування матеріальної шкоди, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки ґрунтуються на наявних в матеріалах справи доказах, суд дійшов висновку, що з Відповідача на користь Позивача підлягає до стягнення 159 990,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (частина третя статті 133 ЦПК України).
На підставі ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору в розмірі 1 599,90 грн. та витрат на спеціаліста з проведення дослідження в розмірі 9 000,00грн.
Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу, суду зазначає про таке.
Відповідно до частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача ОСОБА_1 в суді здійснювала адвокат Гурез Іванна Олександрівна, на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги №45 від 26.11.2021;Акту приймання-передачі виконаних робіт від 26.11.2021 року; Ордеру на надання правничої (правової) допомоги; Свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю; банківської виписки від 26.11.2021 року на загальну суму 5 000,00грн.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 5 000,0 грн. відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, та не суперечить принципу розподілу таких витрат.
Отже, беручі до уваги, що рішенням суду позов задоволено, що дає суду зазначити про здійснення адвокатом позивача належного захисту в суді, тому заява про стягнення витрат на правничу допомогу з відповідача на користь позивача в розмірі 5000,00грн підлягає до задоволення, оскільки відповідає розумному розміру, встановлений їхньою дійсністю та необхідністю у цій справі.
А відтак на користь позивача з відповідача підлягає стягненню: на відшкодування майнової шкоди - сума в розмірі 159 990,0 грн., сплачений судовий збір - в розмірі 1 599,90 грн., витрати на правничу допомогу - в розмірі 5 000,00 грн., витрати на спеціаліста з проведення дослідження в розмірі 9 000,0 грн., а всього - 175 589,90 грн.
На підставі викладеного, ст.ст.15, 16, 22, 23, 319, 1166, 1167 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття приміщення, - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 159 990,0 грн. (сто п`ятдесят дев`ять тисяч грн. 00 коп.).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,0 грн. (п`ять тисяч грн. 00 коп.).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на спеціаліста з проведення дослідження в розмірі 9 000,0 грн. (дев`ять тисяч грн. 00 коп.).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 599,9 грн. (одна тисяча п`ятсот дев`яносто дев`ять грн. 90 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повней найменування сторін у справі:

позивач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач - ОСОБА_2 (місцепроживання за адресою: АДРЕСА_6 ).

Суддя Н. М. Ларіонова