Справа № 211/4544/24
Провадження № 4-с/211/15/24
У Х В А Л А
іменем України
11 жовтня 2024 року м. Кривий Ріг
Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Костенко Є.К.,
за участю секретаря судового засідання Гоєнко Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа 1: Заводський відділ Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа 2: ОСОБА_2 , заінтересована особа 3: Центральний відділ Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на бездіяльність державного виконавця та скасування арешту з нерухомого майна, -
17 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаною скаргою, поданою представником боржника адвокатом Ротар А.Л., в якій просить зобов`язати Заводський відділ Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати арешт з нерухомого майна, належного ОСОБА_1 накладений постановою державного виконавця цього відділу Герасименко К.Є., серії та номеру 47607517, виданою 03.07.2015. Скарга мотивована тим, що у червні 2024 року скаржнику стало відомо, що на належне йому майно, а саме: квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження на підставі постанови державного виконавця Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Оскільки ОСОБА_1 не було нічого відомо про підстави накладення цього арешту, він звернувся до Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), де йому було повідомлено, що на виконанні Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження 47607517 з примусового виконання виконавчого листа №411/6727/12 від 29.04.2015, виданого Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування: матеріальної шкоди у розмірі 157229, 95 грн, моральної шкоди 2000,00 грн, витрат на проведення авто-товарознавчого дослідження 900,00 грн, витрат зі сплати судового збору 1582,29 грн. У межах даного виконавчого провадження було накладено арешт згідно з постановою від 03.07.2015 та зроблено запис до Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. 11.03.2016 Заводським відділом Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавче провадження було закінчене та за належністю направлено до іншого ДВС. Усі матеріали, пов`язані з виконавчим провадженням 47607517 знищені за закінченням строків зберігання після передачі до архіву, тому Заводським відділом Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відмовлено у скасуванні раніше накладеного арешту. Повторно виконавчий лист на примусове виконання не надходив, жодних виконавчих проваджень щодо ОСОБА_1 не відкрито, строки пред`явлення виконавчого листа закінчилися, а тому існування арешту на нерухоме майно, яке належить скаржнику понад 10 років є порушенням його прав.
30 липня 2024 року представником скаржника було подано уточнену скаргу, в якій додатково заінтересованою особою було вказано ОСОБА_2 , як стягувача у виконавчому провадженні 47607517.
Ухвалою від 01 серпня 2024 року уточнену скаргу ОСОБА_1 суд призначив до розгляду.
У відзиві на скаргу представник Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Щербатюк А.І. просить відмовити в задоволенні скарги. Заперечення мотивує тим, що згідно відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження далі (АСВП) на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №47607517 з примусового виконання виконавчого листа №411/6727/12 від 29.04.2015, виданого Довгинцівським судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування: матеріальної шкоди у розмірі 157229, 95 грн, моральної шкоди 2000,00 грн, витрат на проведення авто-товарознавчого дослідження 900,00 грн, витрат зі сплати судового збору 1582,29 грн. Державним виконавцем було вчинені усі необхідні згідно з вимогами законодавства дії, зокрема, і накладено 03.07.2015 арешт на нерухоме майно боржника. Оскільки виконавче провадження завершено з підстав, визначених п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на момент прийняття рішення, а саме у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу ДВС, винесення постанови про зняття арешту з майна боржника не передбачалося. Відомості про сплату боржником заборгованості згідно виконавчих документів, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження відсутні, а відтак відсутні підстави для зняття арешту майна. Державним виконавцем, уповноваженим державою на здійснення функцій з примусового виконання рішень, було винесено постанову про арешт майна боржника. Арешт на майно боржника накладався з метою виконання рішення у відповідності з виконавчим документом і на момент його накладення був таким, що накладався з метою забезпечення можливості виконання рішення суду. Оскільки виконавче провадження завершено з підстав, визначених п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на момент прийняття рішення, тому винесення постанови про зняття арешту з майна боржника у цьому випадку не було передбачено ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, вважає, що державний виконавець Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) діяв в межах своїх повноважень та жодної бездіяльності не проявив.
20 серпня 2024 року за клопотанням представника скаржника ухвалою суду до провадження було залучено ще одну заінтересовану особу - Центральний відділ Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
26 вересня 2024 року надійшли пояснення від заінтересованої особи - Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в яких зазначено, що до відділу надходив виконавчий листа №411/6727/12 від 29.04.2015, виданий Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування, але 15.04.2016 державним виконавцем відділу було відмовлено у відкритті виконавчого провадження, оскільки виконавчий документ надійшов не за підсудністю, бо він підлягав виконанню Ленінським ВДВС ММУЮ. Виконавчий лист було повернуто, повторно на виконання він не надходив. Надати більш детальну інформацію не вбачається можливим, оскільки виконавче провадження знищено зі спливом строків зберігання.
У судовове засідання скаржник ОСОБА_1 та його представник адвокат Ротар А.Л. не з`явилися, подали суду заяву про розгляд скарги без їх участі, скаргу підтримали з викладених у ній підстав.
У судове засідання представник Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не з`явився, подав до суду відзив, в якому просив суд відмовити в задоволенні скарги.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення судового розгляду, пояснень до суду не подав.
Представник Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надав суду письмові пояснення, особисту участь у судовому розгляді не взяв.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов до таких висновків.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Судом встановлено, що відповідно до виконавчого листа №411/6727/12 від 29.04.2015, виданого Довгинцівським судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 відшкодування: матеріальної шкоди у розмірі 157229, 95 грн, моральної шкоди 2000,00 грн, витрат на проведення авто-товарознавчого дослідження 900,00 грн, витрат зі сплати судового збору 1582,29 грн (матеріали справи перебувають на архівному зберіганні в суді та були досліджені при підготовці до розгляду справи).
З відомостей, наданих Заводським відділом Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), підтверджено, що виконавчий лист №411/6727/12 від 29.04.2015, виданий Довгинцівським судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, перебував на виконанні у цьому відділі. 03.07.2015 державним виконавцем в межах ВП №47607517 винесено постанову про арешт майна боржника. 11.03.2016 виконавче провадження закінчено у зв`язку з направленням виконавчого документа до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (а.с. 21, 41-43).
З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №384359236 вбачається, що ОСОБА_1 з 27.07.2013 є одноособовим власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та на яку 14.07.2015 накладено чинний арешт нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження №10402696, Державним реєстратором: Волевич Ірина Вікторівна, Миколаївське міське управління юстиції, Миколаївська обл.; Документи, подані для державної реєстрації: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 47607517, виданий 03.07.2015, видавник: державний виконавець Заводського ВДВС ММУЮ Герасименко К.Є.; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 22844335 від 14.07.2015, ОСОБА_3 , Миколаївське міське управління юстиції, Миколаївська обл.; Вид обтяження: арешт нерухомого майна; Відомості про суб`єктів обтяження: Обтяжувач: Заводський відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції. Особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 ; Опис предмета обтяження : все нерухоме майно (а.с. 19-20).
Таким чином, державним виконавцем, уповноваженим державою на здійснення функцій з примусового виконання рішень, було винесено постанову про арешт майна боржника. Арешт на майно боржника накладався з метою виконання рішення у відповідності з виконавчим документом і на момент його накладення був таким, що накладався з метою забезпечення можливості виконання рішення суду.
Відповідно до п.10 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на момент закінчення виконавчого провадження, передбачалося, що виконавче провадження закінчується у разі направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу ДВС.
За приписами ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на момент закінчення виконавчого провадження, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.
Оскільки виконавче провадження було завершено з підстав, визначених п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», чинного на момент прийняття рішення, винесення постанови про зняття арешту з майна боржника не могло бути здійснено.
Дані обставини свідчать про те, що на момент прийняття постанови від 11.03.2016 про закінчення виконавчого провадження №47607517 у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю до іншого відділу ДВС без зняття арешту з майна ОСОБА_1 , державний виконавець Заводського відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) діяв в межах своїх повноважень та жодної бездіяльності не проявив.
Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що вимоги скарги в частині визнання бездіяльності державного виконавця щодо не зняття арешту з належного ОСОБА_1 майна, не підлягають задоволенню.
Разом із тим, судом було встановлено, що після винесення постанови Заводським відділом Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про закінчення виконавчого провадження, його було перенаправлено до Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Але зазначене ДВС не прийняла виконавчий лист до свого виконання, оскільки вважала, що виконавчий документ підлягав виконанню у Ленінському ВДВС ММУЮ (назва на час прийняття рішення), про що було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження від 15.04.2016 (а.с. 71).
Згідно з інформацією від 30.07.2024 №117517 Інгульського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (нова назва Ленінського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції) виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 до даного ДВС не надходили і зараз на виконанні не перебувають (а.с. 39).
На теперішній час відносно ОСОБА_1 не має жодного відкритого виконавчого провадження, зокрема, і виконавчого провадження №47607517, що підтверджується відомостями з Автоматизованої системи виконавчих проваджень (а.с. 17, 18) та інформацією, наданою Заводським відділом Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Центральним відділом Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та Інгульським відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 21, 39, 68).
Таким чином, існування не припиненого арешту на належне ОСОБА_1 майно протягом 9 років свідчить про надмірне обтяження його прав, як власника.
У постанові від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11 Верховний Суд виснував, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.
Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно зі ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другоюстатті 353 цього кодексу.
Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.
Починаючи з 15.04.2016, коли була винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження, стягувач повторно не пред`являв виконавчий лист до виконання, що може свідчити про відсутність у нього майнових претензій до боржника.
Частинами 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначені випадки, коли арешт з майна може бути знятий виконавцем, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Згідно з ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
За встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що наявність протягом тривалого часу (близько 9 років) не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчих проваджень, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, а тому скарга в частині скасування арешту з майна ОСОБА_1 підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись ст.260,261,353,354,447 ЦПК України, суд, -
Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа 1: Заводський відділ Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа 2: ОСОБА_2 , заінтересована особа 3: Центральний відділ Державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на бездіяльність державного виконавця та скасування арешту з нерухомого майна, - задовольнити частково.
Скарга в частині визнання бездіяльності державного виконавця щодо незняття арешту майна після закінчення виконавчого провадження не підлягає задоволенню.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.
Повний текст ухвали складено 11.10.2024.
Суддя Є.К.Костенко