Справа №442/8144/24
Провадження №2/442/1909/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Медведик Л.О.

з участю секретаря Далявської Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Дрогобицької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом, в підтвердження своїх позовних вимог посилаються на те, що вони є доньками ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя ОСОБА_3 належало 7 земельних ділянок та житловий будинок АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина та вони її прийняли, оскільки, проживали разом із спадкодавцем на момент смерті. Нотаріусом було оформлено свідоцтва про право на спадщину за законом на 7 земельних ділянок, однак їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього і рекомендовано звернутися до суду з питань оформлення спадкових прав.

В судове засідання позивачі не з`явилися. Від їх представника адвоката Гирича О.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача та про підтримання позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Щодо задоволення позову покладається на думку суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оглянувши матеріали справи, суд встановив, щопозивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є доньками ОСОБА_3 , 1943 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом р. №1513 від 07.04.2023, р. №1514 від 07.04.2023, р. №1515 від 07.04.2023, р. №1516 від 07.04.2023, р. №1517 від 07.04.2023, р. №1518 від 07.04.2023, р. №1519 від 07.04.2023, р. №1520 від 07.04.2023, та свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 14.03.2017.

За життя ОСОБА_3 , окрім 7 земельних ділянок, на які нотаріусом позивачам були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, також належав і житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується згідно відповіді старости сіл Медвежа, Ступниця, Селець, Котоване №48/03-16-10 від 04.08.2023.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка була прийнята позивачами, оскільки на їх ім`я нотаріусом на 7 земельних ділянок належних померлому вже видано свідоцтва про право на спадщину за законом р. №1513 від 07.04.2023, р. №1514 від 07.04.2023, р. №1515 від 07.04.2023, р. №1516 від 07.04.2023, р. №1517 від 07.04.2023, р. №1518 від 07.04.2023, р. №1519 від 07.04.2023, р. №1520 від 07.04.2023

Частиною 3 ст. 1268 ЦК зазначає, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК він не заявив про відмову від неї.

У 2022 році Позивачі звернулися до Приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Петрів Віолети Янівни із заявою про оформлення своїх спадкових справ, однак, Позивачам було відмовлено у вчиненні даної нотаріальної дії у зв`язку з тим, що не надано правовстановлюючі документи, які б підтверджували право власності спадкодавця на житловий будинок у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на житловий будинок АДРЕСА_1 , про що нотаріусом Петрів В.Я. надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 квітня 2023 року.

Крім Позивачів інших спадкоємців, які б за законом мали право на оформлення права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , немає.

Згідно з ст. 328, 392 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, які не заборонено законом.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України є визнання права.

За змістом п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. №24-753/0/4-13 «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 Цивільного кодексу України). Окрім того, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права (п. 3.1.).

Згідно роз`яснень викладених в п. 3.2. даного Листа Вищого спеціалізованого суду України, громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Згідно роз`яснення у Листі Мінстерства юстиції України від 23.02.2016 №8.4-35/18/1, з метою напрацювання єдиної практики застосування законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в частині державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, збудованих до 05.08.1992, фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Вищевикладене узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 15.10.2020 по справі №623/217/17.

Як вбачається з копії технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 , такий було побудовано в 1978 році.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до Довідки №1260 від 31.08.2022 КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» державна реєстрація права власності на вищевказаний житловий будинок за спадкодавцем відсутня.

Та обставина, що відсутній документ, що посвідчує право власності на спадкове майно, внаслідок чого позивачі не можуть реалізувати своїх спадкових прав, змусила їх звернутися за захистом до суду.

Пунктом 9 ч.1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, чинній станом на момент подання даного позову) передбачає, що підставою для державної реєстрації прав є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо набуття, зміни та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В сукупності наведені вище докази свідчать про підставність позовних вимог позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 81, 264, 265, 352ЦПК України , суд, -

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності 1/2 частину житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 122,5 кв.м., житловою 66,9 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності 1/2 частину житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , загальною площею 122,5 кв.м., житловою 66,9 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Судові витрати залишити за позивачами.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Медведик Л.О.