Справа № 758/479/13-ц
Провадження № 6/758/37/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2024 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина Андрія Миколайовича, заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Правекс Банк» (стягувач), ОСОБА_1 (боржник) про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду м.Києва надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Яцишина А.М. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника у виконавчому провадженні - ОСОБА_1 .

Подання мотивоване тим, що на виконанні у приватного виконавця перебуває виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа Подільського районного суду м. Києва по справі №758/749/13-ц, виданого 21.10.2013 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс Банк» суму заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії № 495-001/07Ф від 29.03.2007 року в сумі 656 976,64 грн., а також понесених позивачем судових витрат у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 3 441,00 грн. 27.02.2018 року приватним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження. 27.02.2018 р. приватним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження. Постановою приватного виконавця від 02.03.2018 р. було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках боржника у банках. Постановою приватного виконавця від 22.03.2018 р. майно боржника - автомобіль марки «MERCEDES-BENZ» д.н.з. НОМЕР_1 , 1993 року випуску - було оголошено у розшук. Дане майно на теперішній час не розшукано. Приватним виконавцем встановлено, що за боржником зареєстровано нерухоме майно - двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 . 30.03.2018 р. та 10.07.2018 р. приватним виконавцем було здійснено спроби щодо опису та арешту зазначеного нерухомого майна, але двері ніхто не відкрив, про що було складено відповідні акти за участю понятих. Згідно відповідей з ПФУ та ДФСУ боржник не працює, пенсію не отримує, відкритих рахунків в установах банку не має. За відповіддю Державної прикордонної служби боржник з 13.08.2013 р. (моменту набрання рішенням законної сили) неодноразово перетинала державний кордон України. З матеріалами виконавчого провадження був ознайомлений представник боржника. Зазначає, що боржник ухиляється від належного виконання судового рішення. Будь-яких дій боржником на їх виконання не здійснено, судове рішення до теперішнього часу боржником не виконано, він ухиляється від явки до державного виконавця та від сплати боргу, тому державний виконавець вважає, що потрібно вжити заходів та обмежити боржника у праві виїзду за кордон до належного виконання ним відповідних зобов`язань.

Дослідивши матеріали подання, проаналізувавши надані докази, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Яцишина А.М. знаходиться виконавче провадження № 55891537 з примусового виконання виконавчого листа №758/479/13-ц від 21 жовтня 2013 року виданого на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 липня 2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Правекс Банк» заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 495-001/07Ф від 29.03.2007 р. в сумі 656976,64 грн. та судовий збір в сумі 3441,00 грн., а всього 660417,64 грн.

27 лютого 2018 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2.

27 лютого 2018 року приватним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.07.2017 року встановлено, що за боржником зареєстровано нерухоме майно, а саме двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

30.03.2018 р., 10.07.2018 р. приватним виконавцем було здійснено виходи за місцем проживання боржника ОСОБА_1 та за адресою квартири, належної їй на праві власності.

Як вбачається з наданих документів, потрапити до квартири для проведення її опису приватному виконавцю не вдалося, у зв`язку з відсутністю боржника, що стало підставою для звернення до суду із поданням про надання дозволу про примусове проникнення до житла боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно із ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно і свою власну.

Закон України від 21.01.1994 «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»(з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов`язання, то до виконання зобов`язань або розв`язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно із ч.ч. 2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п. 1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Відповідно до ст. 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 ЦК України, відповідно до якої, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Таким чином, для вирішення питання про обмеження у праві виїзду за межі України боржника, згідно вказаних правових норм, необхідним елементом є пропорційність втручання у право особи на вільне пересування, наявність справедливого балансу між публічним інтересом у демократичному суспільстві щодо належного виконання обов`язкових рішень суду та інших органів чи посадових осіб та міжнародних гарантій на вільне пересування особи, який забезпечується державним примусом у разі умисного невиконання боржником своїх обов`язків перед стягувачем, а застосоване державою відповідно до закону та з легітимною метою обмеження, ефективно забезпечує виконання боржником цього обов`язку.

Як вбачається з матеріалів справи, приватним виконавцем не виконанні всі можливі виконавчі дії.

Також слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим саме виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Приватним виконавцем не надано суду достатніх доказів того, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх зобов`язань.

Отже, суд доходить висновку, що така обов`язкова умова для застосування тимчасових обмежень для виїзду за кордон, як ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду або рішенням інших органів (посадових осіб), в розумінні ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і виїзду в Україну громадян України", матеріалами справи не підтверджується.

З матеріалів, долучених до подання не вбачається підстав для обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 , оскільки подання обґрунтовується лише перебування останньої у статусі боржника.

Таким чином, судом не встановлено фактів, що ставлять під загрозу питання примусового виконання судового рішення та потребують тимчасового обмеження права виїзду боржника за кордон.

На підставі викладеного, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 33 Конституції України, Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», керуючись ст. 441 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Яцишина Андрія Миколайовича, заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Правекс Банк» (стягувач), ОСОБА_1 (боржник) про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Подільського районного

суду м.Києва Н.М. Ларіонова